АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/333/17 Справа № 711/7309/16-к Категорія: ч3 ст. 296 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
за участю секретаря ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законного представника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_11 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2017 року, якою застосовано до ОСОБА_11 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 296 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, та відмовлено в задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
ВСТАНОВИЛА:
Згідно ухвали суду першої інстанції ОСОБА_11 приблизно о 18 год. 20 хв. 22 травня 2016 року біля під`їзду житлового будинку АДРЕСА_1 , тобто в громадському місці, вчинив хуліганські дії, що грубо порушують громадський порядок і виражають явну неповагу до суспільства, за своїм змістом відзначилися особливою зухвалістю і виразились у тому, що він в присутності сторонніх осіб, в тому числі й малолітніх дітей, після нетривалої розмови із своєю сусідкою потерпілою ОСОБА_9 з приводу пошкодженої клумби, використовуючи незначний привід, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, наніс потерпілій удар кулаком в обличчя. Присутній при цьому потерпілий ОСОБА_12 з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_11 став між ним та потерпілою ОСОБА_13 і вимагав від ОСОБА_11 припинити протиправні дії. Однак ОСОБА_14 вчинив опір ОСОБА_15 : спочатку відштовхнув його, а потім наніс один удар кулаком в обличчя та численні удари по тулубу і тимчасово припинив свої дії після втручання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , але потім знову наніс кулаком два удари в голову та один удар в тулуб потерпілій ОСОБА_13 . Білостоцький знову намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_11 і став його відштовхувати, але той продовжив чинити опір потерпілому ОСОБА_15 та наніс йому біля трьох ударів кулаками в обличчя і верхню частину тулуба. Після чого знову наніс потерпілій ОСОБА_18 ще один удар кулаком в голову і один удар ногою в область живота і тимчасово відійшов від місця конфлікту до свого автомобіля, а потім підійшов до потерпілої ОСОБА_13 та наніс їй ще один удар кулаком в обличчя, від якого потерпіла впала на асфальтове покриття і короткочасно втратила свідомість.
В результаті суспільно небезпечних дій ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, травматичним набряком м`яких тканин обличчя, саднами обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та травматичного ушкодження (скол) одного зуба на верхній щелепі справа, садна правої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, крововиливами, саднами м`яких тканин обличчя, травматичним набряком м`яких тканин обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та садна шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями ОСОБА_11 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), пов`язане з опором громадянину, який припиняв хуліганські дії.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2017 року застосовано до ОСОБА_11 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 296 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, та відмовлено в задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, потерпіла ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу в якій вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконна, оскільки ухвалена за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в клопотанні про призначення повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи, адже саме даний факт вплинув на прийняття судом незаконного та необґрунтованого рішення, оскільки експертам не надавався для огляду диск з відео на якому зафіксовано подія, яка відбулася 22.05.2016 року. Крім того суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 31.07.2007 року ОСОБА_11 отримав дублікат посвідчення водія, а отже на той час проходив медичне обстеження, безпосередньо в лікаря психіатра. Вказані факти свідчать про те, що ОСОБА_11 в момент вчинення злочину був психічно здоровою людиною. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_11 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді межах санкції ч.3 ст. 296 КК України, та задоволити її цивільний позов в повному обсязі.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу в якій вказує, що судом першої інстанції неповно та однобічно розглянуто дане кримінальне провадження і судове рішення побудоване лише на доказах, що надані стороною обвинувачення, і не взято до уваги доводи захисту. Крім того, поза увагою суду залишився факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та його дитині. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та відмовити у задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.
Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , подав заперечення на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 , в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 , оскільки суд у відповідності до Глави 39 розглядає справу в межах поданого прокурором клопотання, та не може самостійно перейти до розгляду обвинувального акту по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення поданих апеляцій та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, думку захисника ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 , які підтримали подану захисником ОСОБА_7 апеляцію, та просили її задоволити з наведених в ній підстав, в свою чергу в задоволенні апеляції потерпілої ОСОБА_9 просили відмовити, думку потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які підтримали подану потерпілою ОСОБА_9 апеляцію, та просили її задоволити з наведених в ній підстав, в свою чергу в задоволенні апеляції захисника ОСОБА_7 просили відмовити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_11 не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

В своїй апеляційні скарзі потерпіла ОСОБА_9 вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в її клопотання про призначення повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_11 був психічно здоровою людиною, також безпідставно відмовлено у задоволенні цивільного позову.

Однак вказані доводи є надуманими та безпідставними, оскільки клопотання про призначення повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи неодноразово розглядалося органом досудового розслідування, місцевим судом, а також колегією суддів апеляційного суду за результатами розгляду в заявленому клопотанні було відмовлено.

Що стосується доводів потерпілої ОСОБА_9 з приводу безпідставного незадоволення місцевим судом її цивільного позову, то судом першої інстанції вірно вказано те, що відповідно до ч.2 ст. 1186 ЦК України якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді, а цивільний позов до осіб вказаних в ч.2 ст. 1186 ЦК України не пред`являвся.
Крім того, у відповідності до вимог ст. 407 КПК України апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції позбавлений можливості ухвалити новий вирок як про те просить потерпіла ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, тобто апеляційні вимоги потерпілої знаходяться поза межами процесуальних можливостей апеляційного суду.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 , який в своїй апеляції посилається на покази свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , та вважає що судом першої інстанції безпідставно не взято їх до уваги, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції вказаний факт вже був предметом перевірки, та вірно встановлено, що виявлені суттєві розбіжності в показаннях зазначених свідків між собою та іншими доказами свідчать про те, що ці свідки умисно спотворюють відомості про обставини події, намагаючись таким чином допомогти ОСОБА_11 уникнути застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Також на думку колегії суддів, факт наявності кримінального провадження за заявою ОСОБА_11 , про що свідчить витяг з кримінального провадження (т.1 а.с. 156), не спростовує протиправних дій ОСОБА_11 відносно потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ..
Крім того в матеріалах кримінального провадження наявний висновок судово-психіатричного експерта №268 (т.1 а.с. 225-233), відповідно до якого ОСОБА_11 виявляє прояви хронічного психічного захворювання у формі наслідків черепно-мозкової травми (1996 р.) з вираженими проявами психоорганічного синдрому, розладами вищих інтелектуальних функцій, шизофреноподібними розладами, з маячними інтерпретаціями, через що не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними як на час вчинення дій 22.05.2016 р. так і в даний час, через що становить пасивний тип суспільної небезпеки, що може привести до вчинення суспільно-небезпечних дій. Хворий ОСОБА_11 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Вказаний висновок, сумнівів не викликає, а тому на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 лютого 2017 року, якою застосовано до ОСОБА_11 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 296 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, та відмовлено в задоволенні цивільного позову потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :