Справа № 373/712/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/744/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 46 13.07.2017

УХВАЛА
Іменем України
13 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Віненці Переяслав Хмельницького району Київської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року та за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку, ОСОБА_10 , будучи раніше судимим Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області від 06.02.2014 за ч.2 ст.289 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, на шлях виправлення не став та скоїв новий злочин, передбачений ч. 1 ст. 345 КК України, за наступних обставин.

Так, 08 лютого 2016 року, ОСОБА_10 , знаходячись в приміщенні ІТТ Переяслав- Хмельницького ВГІ ГУ НП в Київській області, під час проведення особистого прийому, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник прокуратури, та усвідомлюючи протиправність своїх дій, висловив в адресу прокурора Переяслав - Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 погрозу щодо вчинення фізичної розправи в разі незміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_10 ,висловлюючись нецензурною лайкою, повідомив прокурора ОСОБА_9 , що в разі невиконання його вимог, він помститься їй та наголосив, що вона особа жіночої статі, і тому не зможе протистояти йому у випадку, якщо він здійснить напад на неї.

Не погоджуючись із таким рішенням, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким виправдати його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

На думку обвинуваченого, вирок винесено в порушення норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, виходячи із наступного. Так, сторона обвинувачення мала упереджене відношення до розгляду його справи, а він не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. В матеріалах справи відсутні дані щодо письмового підтвердження факту надання обвинуваченому та його захиснику доступу до матеріалів провадження в порядку ч.9 ст. 290 КПК України із найменуванням матеріалів досудового розслідування. Зазначає, що обвинувальний акт не містить в собі належним чином сформульованого обвинувачення, є неповним та не коректним, а стороною обвинувачення не доведено його вину у вчиненні інкримінованого злочину.

Обвинувачений наголошує на тому, що перебуваючи в ІТТ між ним та прокурором дійсно відбулась побутова сварка і вони образили один одного, про що щиро шкодує, оскільки піддався емоціям, проте стверджує, що він не погрожував прокурору. На думку обвинуваченого, має місце неповнота досудового розслідування, оскільки в ІТТ перебували і інші засудженні, які були свідками скарги, однак слідчий їх не допитав навіть на його клопотання, чим сфальсифікував матеріали кримінального провадження. Зазначає, що не можна сприймати показання потерпілої як правдиві, оскільки вона є зацікавленою особою і в такий спосіб чинить йому помсту через те, що він не визнав свою вину у чиненні іншого злочину.

Адвокат ОСОБА_8 - захисник обвинуваченого ОСОБА_10 в заяві на підтримку апеляційної скарги його підзахисного просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 345 КК України на підставі п.2 ч.І ст.284 КПК України.

Захисник звертає увагу, що у вироку суду першої інстанції наведені висновки, які не обгрунтовані матеріалами кримінального провадження. Так, докази, на яких грунтується обвинувачення полягають у показаннях двох працівників правоохоронних органів: самої потерпілої та працівників поліції, які перебувають у певній службовій залежності від органів прокуратури. Показання працівників поліції не містять відомостей щодо погрози з боку обвинуваченого, а лише підтверджують факт розмови на підвищених тонах, тим більше, звертає увагу, що умови, за яких відбувалась розмова, у разі існування у обвинуваченого намірів завдання тілесних ушкоджень, сприяли можливості їх реалізувати.

На думку захисника, суд не взяв до уваги, що під час досудового розслідування було порушено право обвинуваченого на захист. Незважаючи на очевидну наявність в матеріалах провадження різних підписів під документами, суд першої інстанції не задовольнив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Крім того, на думку захисника, суд першої інстанції не взяв до уваги показання обвинуваченого, що його розмова з потерпілою відбувалась на підвищених тонах, однак погрожувати на меті не було, через те, що ОСОБА_10 мав схвильований стан та склад характеру, підсилений емоціями. Так, судово-психіатрична експертиза обвинуваченому не проводилась, в той час, як її висновки,змогли б встановити реальні події і підтвердити або спростувати висновки суду першої інстанції. Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 07.04.2017 №178, ОСОБА_10 страждає в даний час та страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на емоційно нестійкий розлад особистості (психопатію).

За наведених обставин, захисник переконаний, що вирок підлягає скасуванню.

Потерпіла ОСОБА_9 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок без змін.

Зазначає, що доводи обвинуваченого щодо ненадання йому доступу до матеріалів кримінального провадження не відповідають дійсності, оскільки підтверджуються протоколом надання доступу до матеріалів провадження. В обвинувальному акті в повному обсязі висвітлені всі фактичні обставини злочину та встановлені ознаки складу злочину. Потерпіла звертає увагу, що для застосування ч.І ст. 345 КК України не має значення, чи розраховував винний реалізувати погрозу щодо працівника правоохоронного органу, крім того, наявність реальних підстав побоювання потерпілим виконання погрози також не є обов`язковою. Зазначає, що погроза, здійснена обвинуваченим відносно неї про застосування насильства пов`язана з виконанням нею повноважень прокурора у кримінальному провадженні та з метою подання нею клопотання до суду про заміну раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 . Крім того, є свідки, які стверджують, що після конфлікту з обвинуваченим потерпіла була схвильована та заплакана.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги , думку потерпілої та прокурора, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії, судом першої інстанції вказані вимоги було дотримано, а висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні умисних дій, що виразились в погрозі насильством працівнику правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто, у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК України за обставин, викладених у вирок, є правильною та підтверджуються сукупністю доказів, які зібрані з додержанням кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку, серед яких:

показання потерпілої ОСОБА_11 , що 08 лютого 2016 року під час розмови ОСОБА_10 їй погрожував, що якщо вона не змінить йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, то «рано чи пізно він «вийде», а вона одинока жінка, буде йти ввечері додому і коли він нападе, то що вона зможе зробити». Крім того, зазначив, що «є ще люди і на волі». Рекомендував відмовитися від підтримання державного обвинувачення. В той момент вона реально сприйняла такі погрози та злякалася. Після 08 лютого ОСОБА_10 направив їй листа з вибаченнями;

показання свідка ОСОБА_12 , який працює в ІТТ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області. 08 лютого 2016 року, коли він перебував на чергуванні, ОСОБА_10 , який перебував під вартою, виявив бажання зустрітися із прокурором ОСОБА_9 . Близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_9 прийшла до ІТТ. В кімнаті для побачень разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на її прохання, були він та ОСОБА_13 . ОСОБА_10 почав виражатися в адресу ОСОБА_9 нецензурними словами. Казав : «Ви нічого не доведете». Сказав, що коли вийде, то розбереться, що вона по місту спокійно ходити не буде, щось із нею зробить. ОСОБА_10 говорив серйозно і голосно. Після цього прокурор сказала, щоб ОСОБА_10 забрали та написала заяву;

показання свідка ОСОБА_14 , який працює в ІТТ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області. ОСОБА_10 попросив зустрічі із прокурором ОСОБА_11 , яка, прибувши до ІТТ, попрохала, щоб вони були присутні при їх розмові. Під час їхньої бесіди він стояв у коридорі, двері були відчинені, він чув всю їх розмову і бачив. ОСОБА_12 стояв в кімнаті для побачень, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 сиділи за столом. ОСОБА_10 просив, щоб прокурор змінила йому міру запобіжного заходу. Казав : « Вам, жінці, не підходить ця посада. Я рано чи пізно вийду. Ви ввечері будете йти додому, я нападу, що ви мені зробите». ОСОБА_9 вийшла і плакала, була схвильована;

показання свідка ОСОБА_12 , який працює в ITT Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, що 08 лютого 2016 року, коли він перебував на чергуванні, ОСОБА_10 , який перебував під вартою, виявив бажання зустрітися із прокурором ОСОБА_9 . Близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_9 прийшла до ITT. В кімнаті для побачень разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на її прохання, були він та ОСОБА_13 . ОСОБА_10 почав виражатися в адресу ОСОБА_9 нецензурними словами. Казав : «Ви нічого не доведете». Сказав, що коли вийде, то розбереться, що вона по місту спокійно ходити не буде, щось із нею зробить. ОСОБА_10 говорив серйозно і голосно. Після цього прокурор сказала, щоб ОСОБА_10 забрали та написала заяву;

копія наказу прокуратура Київської області № 2293п від 14 грудня 2015 року;копією наказу прокурора Київської області № 2 від 12 січня 2016 року;

рапорт прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 від 08 лютого 2016 року;

лист Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області № 582/109/1010/01 - 16 від 02 березня 2016 року;

витяг з книги перевірок несення служби;

витягом із плану покамерного розміщення осіб, утримуваних в ITT Переяслав- Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області.

Вказані докази є належними та допустимими, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, колегія суддів не вбачає.

Доводи ОСОБА_10 про упередженість суду першої інстанції під час розгляду провадження через надання переваги показанням свідків, які є працівниками ITT, замість допиту інших засуджених, не можуть братись до увагу, у звязку із тим, що ОСОБА_12 та ОСОБА_15 були безпосередніми свідками розмови між обвинуваченим та потерпілою, і підстав для сумніву в їх правдивості не має, а відомості про те, чи були присутні інші засуджені під час розмови та їх прізвища - відсутні в матеріалах справи, не називає їх поіменно і сам ОСОБА_10 , що унеможливлює здійснення їх допиту та встановлення інших обставин справи.

Колегія судді не може прийняти до уваги доводи апелянта щодо не відкриття йому матеріалів кримінального провадження, що, на його думку, є порушенням його права на захист та однією з підстав для скасування вироку, оскільки на 10 аркуші справи мається розписка прокурору про отримання 30.03.2016 обвинуваченим копії обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування. Судом першої інстанції було забезпечено обвинуваченому право на захист шляхом залучення захисника за призначенням зі стадії підготовчого судового засідання.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_10 фактично не заперечує ту обставину, що 08.02.2016 між ним та потерпілою, яка прибула до ITT за його вимогою, мав місце конфлікт, в ході якого він виказував своє невдоволення з приводу заявленого клопотання прокурором про продовження строку його тримання під вартою. При цьому, не вдаючись до подробиць обставин цього конфлікту, вважає не справедливим покарання, призначене судом за таку поведінку.

Посилання захисника про те, що в показаннях свідків відсутні відомості про існування погрози зі сторони обвинуваченого, а існують лише відомості про конфлікт, суперечать матеріалам провадження, з яких убачається, що ОСОБА_10 сам вимагав зустрічі зі ОСОБА_9 , під час якої повідомив, що коли вийде після відбуття покарання, то розбереться з нею, що вона по місту спокійно ходити не буде. Наведене свідчить про наявність погрози насильством з боку ОСОБА_10 щодо працівника правоохоронних органів - ОСОБА_9 , у звязку із виконанням нею службових обов`язків прокурора у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 та інших за ч.З ст.185 КК України.

Така погроза сприймалась потерпілою ОСОБА_9 як дійсна і реальна, оскільки з показів свідків убачається, що після розмови вона вийшла схвильована та плакала. Крім того, для кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 345 КК України наявність реальних підстав побоювання потерпілим виконання погрози не є обов`язковою.

Висновки судово-психіатричної експертизи №178 в іншому кримінальному провадженні, про наявність у ОСОБА_10 легкої розумової відсталості та соціалізованих розладів поведінки, на які посилається захисник, не можуть бути підставою для зміни чи скасування вироку. Вказані обставини на правильність кваліфікації дій, вчинених ОСОБА_16 за ч.1 ст.345 КК України, не впливають, та не можуть бути підставою для його виправдання.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який неодноразово судимий, не працює, наявність обставини, що обтяжує покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та призначив покарання в межах санкції статті, яке відповідає засадам кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.02.2014 ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. З урахуванням того, що ОСОБА_10 після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд першої інстанції обґрунтовано до покарання, призначеного за новим вироком, приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у звязку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2017 року щодо ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 345 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання її копії.

Головуючий:

Судді: