№1-кс/760/7806/17
(№760/4684/17)

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань головного управління ДФС у Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Міранда», заключив договір з Програмою розвитку ООН (далі ПРООН) № 2015/145 від 02.12.2015, згідно якого ТОВ «Міранда» зобов`язується розробити програмне забезпечення для системи електронного декларування в Україні та договір з Міжнародної організації з міграції (далі МОМ) № UA1-2015-277 від 02.12.2015, згідно якого ТОВ «Міранда» зобов`язується надати МОМ ІТ обладнання, програмне забезпечення, послуги щодо його встановлення та підтримки в рамках виконання проекту міжнародної технічної допомоги, що фінансується Європейським Союзом «Всебічна стабілізаційна підтримка внутрішньо переміщених осіб постраждалого населення в Україні».
Отримавши на розрахункові рахунки ТОВ «Міранда» кошти від МОМ та ПРООН, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що роботи по даних договорах виконуватимуть такі фізичні особи, як: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з метою ухилення від сплати податків, заключив договори з компанією «Apolineja OU», до яких вніс завідомо неправдиві відомості щодо розробки програмного забезпечення для системи електронного декларування в Україні компанією «Apolineja OU», а саме: № SD031215 від 03.12.2015 року щодо надання послуг з розробки системи електронного декларування України, та щодо надання ІТ обладнання, програмного забезпечення, послуги щодо його встановлення та підтримки в рамках виконання проекту міжнародної технічної допомоги, що фінансується Європейським Союзом «Всебічна стабілізаційна підтримка внутрішньо переміщених осіб постраждалого населення в Україні» компанією «Apolineja OU», а саме: № SD201015 від 20.10.2015 року та № SD221015 від 22.10.2015 року.
На виконання договорів, укладених між ТОВ «Міранда» і компанією «Apolineja OU» ОСОБА_5 склав та підписав шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей, до актів приймання-здавання щодо поставки робіт від компанії «Apolineja OU». Так, на виконання договору № SD031215 від 03.12.2015 акти приймання-здавання: № 01 від 24.02.2016, № 02 від 01.03.2016, № 03 від 16.03.2016, згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 39 від 26.09.2016, здійснив перерахування даних коштів із розрахункового рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Міранда», відкритого у АТ «Укрексімбанк» на банківський розрахунковий рахунок компанії «Apolineja OU» відкритий в Apolineja OU Bank: SWEDBANK AS, Account No: НОМЕР_2 .
Таким чином, шляхом невиплати коштів, отриманих від ПРООН та МОМ, за рахунок безпідставного документального оформлення господарських операцій з одержання ТОВ «Міранда» послуг від Компанії Apolineja OU та не відображення в бухгалтерському та податковому обліках підприємства безоплатно отриманих послуг від фактичних виконавців робіт ( ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ), ОСОБА_5 ухилився від сплати податку на прибуток підприємства на загальну суму 751 583 грн.
Крім того, ОСОБА_5 , подав у електронному вигляді до Миронівського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість з виправленням самостійно виявлених помилок у декларації з ПДВ ТОВ «Міранда» за січень 2016 року, де у рядку 11.1 зазначив 59 922 замість помилково вказаного 751 583.
Так, своїми умисними діями ОСОБА_5 , за період часу 2015-2016 років умисно ухилився від сплати податків підприємства на загальну суму 934 977 грн., що у 1 396 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тим самим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 212 КК України.
15.05.2017 ОСОБА_5 (особі, яка в період 2015-2016 рр. займала посаду директора ТОВ «Міранда») повідомлено про підозру у вчиненні службового підроблення, а саме внесенні завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та умисного ухилення від сплати податків у значних розмірах, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.
У ході проведення досудового розслідування отримано відомості від УДАІ в м. Києві згідно яких, ОСОБА_5 на праві власності володіє транспортним засобом, таким, як автомобіль із наступними характеристиками: MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD 2477, (2008), № двиг. 4D56LH2536, № куз. НОМЕР_3 , ДНЗ AA5272HT.
Слідчий зазначав, що діями ОСОБА_5 спричинено шкоду бюджету держави, яка обчислюється у значних розмірах, а тому враховуючи, що санкцією вищезазначених статей Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з метою відшкодування завданих державі збитків, забезпечення цивільного позову, а також з метою запобігання зникненню, втрати, або пошкодження майна, необхідним є накладення арешту на вищезазначене майно.
В зв`язку із зазначеним слідчий просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене вище, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, з метою відшкодування завданих державі збитків, забезпечення цивільного позову, а також з метою запобігання зникненню, втрати, або пошкодження майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було обґрунтовано правову підставу для арешту майна, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим вважаю за можливе клопотання задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль з наступними характеристиками: MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD 2477, (2008), № двиг. 4D56LH2536, № куз. НОМЕР_3 , ДНЗ AA5272HT, що на праві власності належить ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1