УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 391 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2017 року Колегія суддів Апеляційного суду Житомирської області у складі: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 , -
в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ст. 391 КК України на 1 рік позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2012 року та остаточно призначено йому покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 7 років 10 місяців з конфіскацією 1/3 частини належного йому майна.
Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з 14 березня 2011 року та зарахувати у цей строк попереднє ув`язнення з 16 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирішено вважати ОСОБА_7 таким, що відбув покарання за даним вироком та звільнено його з-під варти із зали суду.
До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено на нього обов`язки повідомляти суд про зміну місця проживання.
Згідно вироку, 20 серпня 2015 року о 9 год. 20 хв. у приміщенні камерного типу Коростенської виправної колонії №71 УДПСУ в Житомирській області обвинувачений ОСОБА_7 , будучи засудженим та відбуваючи покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2012 року, будучи особою, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, допустив злісну непокору законним вимогам адміністрації Коростенської виправної колонії №71, а саме в категоричній формі відмовився виконувати письмове розпорядження начальника Коростенської виправної колонії №71 майора внутрішньої служби ОСОБА_10 від 20 серпня 2015 року приступити до роботи з благоустрою приміщень та прилеглої території колонії згідно ч. 5 ст. 118 КВК України та відповідно до графіка чергувань засуджених з прибирання камери № 6 Коростенської виправної колонії на серпень місяць 2015 року, а саме в категоричній формі відмовився прибирати камеру №6 приміщення камерного типу, де на той час утримувався та відбував стягнення за систематичне порушення встановленого порядку відбування покарання.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2012 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців 2 дні; згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 16 квітня 2016 року до дня набрання вироком законної сили.
Посилається на м`якість призначеного обвинуваченому покарання, неправильне застосування ст. 71 КК України та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вказує на неповне врахування місцевим судом суспільної небезпеки скоєного злочину та даних про особу обвинуваченого, неправильне призначення покарання за правилами ст. 71 КК України, необґрунтоване звільнення обвинуваченого з-під варти у залі судового засідання.
У запереченнях захисник ОСОБА_6 не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора стосовно невідповідності призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість призначеного покарання. Водночас, погоджуючись з твердженням про неправильне застосування місцевим судом ч. 1 ст. 71 КК України, просить змінити вирок, - на підставі ч. 1 ст. 71 КК Україні часткового приєднати невідбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26.03.2012 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 1 день із зарахуванням за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строку попереднього ув`язнення з 16 квітня 2016 року, вважати обвинуваченого таким, що відбув покарання за даним вироком.
Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, міркування захисника та обвинуваченого в часткове заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до таких висновків.
З матеріалів справи видно, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 391 КК України, є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.
Відповідно до положень ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік в межах санкції ст. 391 КК України відповідає положенням ст. 65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, даним про особу обвинуваченого, а також обставинам, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік та стан здоров`я, існування яких не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі. Це покарання не можна визнати явно несправедливим внаслідок м`якості.
Оскільки злочин, передбачений ст. 391 КК України, був вчинений ОСОБА_7 до повного відбуття покарання за попереднім вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2012 року за ст. 187 ч. 2 КК України, місцевий суд правильно призначив остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України.
Разом з тим, визначаючи розмір остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України, суд першої інстанції помилково визначив невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
З матеріалів справи видно, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2012 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/3 частини належного йому майна. Питання про початок строку відбуття покарання та зарахування попереднього ув`язнення не вирішувалися (а. с. 106-111).
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року в порядку ст. ст. 537, 539 КПК України вирішено зарахувати засудженому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2012 року його попереднє ув`язнення у строк з 14 березня 2011 року по 03 липня 2012 року за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (а. с. 192-193).
За даними особової справи засудженого ОСОБА_7 , який відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком від 26 березня 2012 року у Коростенській ВК УДПСУ в Житомирській області (№71), початок строку відбування покарання за цим вироком 14 березня 2011 року, кінець строку відбування покарання з врахуванням вищевказаного зарахування попереднього ув`язнення, 25 листопада 2016 року.
З матеріалів справи також видно, що з 16 квітня 2016 року до 24 листопада 2016 року ОСОБА_7 згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду від 12 квітня 2016 року перебував у СІЗО Житомирської УВП №8 для забезпечення його участі у судовому розгляді даного кримінального провадження (а. с. 39, 47).
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до моменту постановлення вироку не обирався.
За таких обставин суд першої інстанції неправильно визначив розмір остаточного покарання у виді позбавлення волі за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України у 7 років 10 місяців позбавлення волі та вказав спосіб часткового складання покарань, оскільки на час постановлення вироку 24 листопада 2016 року невідбута частина покарання за вироком від 26 березня 2012 року становила 1 день, та за правилами ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, ОСОБА_7 мало бути призначене остаточне покарання 1 рік 1 день позбавлення волі з конфіскацією 1/3 частини належного йому майна.
Судом першої інстанції правильно вирішено зарахувати за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, починаючи з 16 квітня 2016 року.
Разом з тим, судом неправильно визначено початок строку відбуття покарання з 14 березня 2011 року, оскільки запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався, та помилково не зазначено у вироку про закінчення строку попереднього ув`язнення, що підлягає зарахуванню за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.
Ці помилки можуть бути виправлені шляхом відповідної зміни вироку без погіршення становища обвинуваченого.
З врахуванням тих обставин, що у даному кримінальному провадженні запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався, початок строку відбуття покарання необхідно рахувати з моменту постановлення вироку судом першої інстанції.
За правилами ч. 5 ст.72 КК України необхідно зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення у період з 16 квітня 2016 року по 24 листопада 2017 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі. Оскільки ОСОБА_7 є таким, що відбув покарання, місцевий суд правильно звільнив його з-під варти негайно після проголошення вироку.
Доводи апеляційної скарги прокурора про явну несправедливість призначеного обвинуваченому покарання, необхідність повторного визнання винним обвинуваченого за ст. 391 КК України та призначення йому більш суворого покарання за цим законом є необґрунтованими. Підстав для скасування вироку та постановлення нового вироку апеляційним судом немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим до призначеного йому судом першої інстанції покарання за ст. 391 КК України.
На підставі ст. 71 КК України, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26 березня 2012 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, - 1 рік 1 день позбавлення волі з конфіскацією 1/3 частини належного йому майна.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 24 листопада 2016 року.
Вважати зарахованим у строк відбуття покарання обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 16 квітня 2016 року по 24 листопада 2017 року з розрахунку один день попереднього ув'язнення за два дні позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_7 таким, що відбув покарання.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня постановлення.
Судді: