Провадження №: 1-кп/752/90/17
У Х В А Л А
29.03.2017 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в cкладі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
в ході проведення судового розгляду за кримінальним провадженням № 0000247 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
В ході судового розгляду на обговорення учасників кримінального провадження поставлено питання щодо доцільності продовження обвинуваченим строків тримання під вартою.
Прокурор відмітила на необхідності продовження строку тримання під вартою обвинувачених, мотивуючи це тим, що на цей час наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити новий злочин.
Захисник заперечив щодо продовження тримання під вартою обвинувачених. Обвинувачені підтримали думку захисника.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні, тяжкого злочину проти власності. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за скоєння злочинів проти власності та береться до уваги негативна минула діяльність обвинувачених, їх притягнення до кримінальної відповідальності за декілька умисних корисливих злочинів, обвинувачення по декільком епізодам злочинної діяльності, все це вказує на соціально-небезпечну поведінку обвинувачених та не виключає можливості вчинення ними інших кримінальних правопорушень.
Крім того, по справі не допитані свідки, потерпілі, а тому суд не виключає можливість впливу обвинуваченими на них у разі звільнення.
Більше того, вироком Солом"янського районного суду м. Києві від 26.04.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.09.2016 року, ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
При визначенні питання доцільності продовження тримання під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів (ст. 12 КК України), а тому суд, приймаючи до уваги дані про особу (наявність судимостей), вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачені, опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мотиви, за яких останні вчинили дії, що ставляться їм у провину. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачені, зможуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Суд також доходить висновку про відсутність підстав для зміни обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший не пов`язаний із триманням під вартою виходячи з того, що, зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Вислухавши сторони, суд, ураховуючи, що спливає двомісячний строк з дня продовження дії існуючого запобіжного заходу та немає реальної можливості завершити судовий розгляд, за відсутності підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, суд вважає за необхідне ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 28.05.2017 року, включно.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд,
у х в а л и в:
захід забезпечення кримінального провадження, обраний обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою продовжити, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 28.05.2017 року, включно.
Копії ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченим та направити в СІЗО.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1