ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/831/17
Провадження № 1-кс/362/127/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.02.2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
20 лютого 2017 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання слідчого мотивовано тим, що 18.02.2017 року близько 12 год. 00 хв., більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , вступив у злочинну змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою з метою вчинення таємного викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_6 , спільно з невстановленою особою, підійшли до автомобіля марки «Міцубіші Ланцер 9», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 . Вказаний автомобіль знаходився по вул. Грушевського в м. Василькові Київської області поряд із будинком № 6, де у ОСОБА_6 та невстановленої особи виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з салону вказаного автомобіля.
В подальшому ОСОБА_6 та невстановлена особа, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив та корисливу мету, направлену на збагачення, за допомогою невстановленого електронного пристрою, відчинили дверцята автомобіля марки «Міцубіші Ланцер 9» д.н.з. НОМЕР_1 . В цей час їхні дії помітив потерпілий ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_6 та невстановлена особа, усвідомлюючи, що їхні дії є відкритими, продовжили свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, відкрито заволоділи з салону автомобіля ноутбуком марки «НР» вартістю 5000 грн.
Після чого, ОСОБА_6 та невстановлена в ході досудового розслідування особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном скористалися на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 5000 грн.
18.02.2017 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
18.02.2017 року відповідно до ст.ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується показами підозрюваного ОСОБА_6 , протоколом огляду місця події від 18.02.2017 року, показами потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може ухилятися від явки до органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити нові кримінальні правопорушення. Крім того, може мати місце незаконний вплив на свідків та потерпілого з метою зміни показів останніми. Також на разі вживаються заходи щодо встановлення співучасника у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Так, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тривання під вартою може застосовуватися до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за який законом передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, а тому, перебуваючи на волі, може ухилятись від явки до органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, а також може вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки є раніше судимий за вчинення корисливих злочинів.
Застосування застави щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту щодо ОСОБА_6 не є можливим, оскільки, перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити нові кримінальні правопорушення.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також відсутня можливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, що підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з мотивів, викладених в клопотанні.
Захисник ОСОБА_5 вимоги клопотання не визнав, просив у його задоволенні відмовити, оскільки підозра є необґрунтованою та письмовими доказами не підтверджено. Протоколом огляду не підтверджено, що ОСОБА_6 вступив в змову з невстановленою особою, оскільки потерпілий вказує, що підозрюваний сам перебував в салоні автомобіля. Прокурором не було надано доказів, що більш м`який запобіжний захід не може бути застосовано до підозрюваного, який має постійне місце проживання, цивільну дружину, дитину, вину визнає. Вважає, що до підозрюваного може бути застосований домашній арешт, тому просив обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, вину визнав, у вчиненому щиро кається, вказує, що повернув майно потерпілому. Також підозрюваний зазначає, що він перебуває в цивільному шлюбі, має сина, працює не офіційно будівельником на фірмі «Конструктив ББК», проживає за місцем реєстрації більше 20 років, раніше не судимий, щодо нього раніше запобіжні заходи не застосовувались.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному, обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;
7) майновий стан підозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);
8) наявність судимостей у підозрюваного,
9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 186 КК України - позбавлення волі до шести років; його вік, стан здоров`я, якій суд оцінити не має можливості у зв`язку з відсутністю в матеріалах клопотання та кримінального провадження довідки про стан здоров`я, відомостей від лікаря нарколога та психіатра; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, а саме те, що він не одружений, однак має цивільну дружину ОСОБА_10 , дитину, постійно проживає за місцем своєї реєстрації, строк фактичного проживання у цій місцевості більше 20 років; те, що він не офіційно працює на будівельній фірмі «Конструктів ББК», репутацію підозрюваного суд оцінити не має можливості у зв`язку з відсутністю в матеріалах клопотання характеристики за місцем проживання ОСОБА_6 , те, що він раніше не судимий, суд не може враховувати надану прокурором довідку про судимість, оскільки вона надана на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тоді як підозрюваний ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжні заходи до нього раніше не застосовувались, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, а також те, що, відповідно до розписки потерпілого, останньому було повернуто викрадений ноутбук марки HP, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Прокурором та слідчим, окрім того, не підтверджено можливість ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого, посилання ж прокурора на те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення є недоведеними, та відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_6 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що необхідно відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого що має неповну середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок:
- не залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;
- з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1