Провадження № 1-кп/756/316/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«05» травня 2017 року Оболонський районним суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Оболонського районного суду м. Києва кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- згідно вироку Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- згідно вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2014 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2014 року змінено в частині призначеного іспитового строку. Зокрема, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
14.11.2016 приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з пропозицією придбати мобільний телефон марки «Apple», а саме «Iphone 5S» за грошові кошти в сумі 3 000,00 гривень, на що останній погодився.

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи.

Так, цього ж дня ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, під час телефонних розмов з ОСОБА_5 , призначив останньому зустріч на 18 год. 50 хв. біля станції метро «Оболонь», однак у вказаний час ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про зустріч через деякий час на зупинці громадського транспорту «вулиця Автозаводська» в м. Києві, що знаходиться на вулиці Ярослава Івашкевича , 6 в м. Києві, на що ОСОБА_7 погодився.

В подальшому, 14.11.2016 року приблизно о 19 год. 10 хв. ОСОБА_8 на громадському транспорті приїхав на раніше визначене місце зустрічі. В цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зустрілись та останній повідомив, що телефон марки «Iphone 5S», який він погодився продати, забув вдома і їм необхідно разом йти за адресою його проживання, на що ОСОБА_8 погодився. Так, цього ж дня через деякий час, ОСОБА_8 , перебуваючи на вул. Автозаводській, 27 в м. Києві біля магазину «Топ-маркет» залишився чекати на ОСОБА_7 , який повідомив, що пішов за мобільним телефоном, який планує продати.

Так, 14.11.2016 приблизно о 19 год. 30 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зустрілись неподалік ресторану «Золотий шафран», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Автозаводській, 41 у м. Києві. В цей час, ОСОБА_7 , впевнившись в тому, що ОСОБА_8 має при собі грошові кошти в сумі 3 000,00 гривень, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, дістав із-за пояса брюк, в які був одягнений, пістолет чорного кольору з маркуванням «Шмайсер» ПСШ 790, який є сигнальним пістолетом і до категорії вогнепальної зброї не відноситься та навівши на ОСОБА_9 , тим самим погрожуючи його застосувати, вимагав останнього віддати йому грошові кошти, на що ОСОБА_8 , сприймаючи вказані загрози як реальні, дістав зі свого гаманця грошові кошти в сумі 3 000,00 гривень, які належать останньому та віддав ОСОБА_7 , тим самим довівши свій злочинний умисел до кінця та заволодів грошовими коштами останнього на вказану суму, чим спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 3 000,00 гривень.

Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В наслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 3 000,00 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у скоєнні злочину визнав повністю та підтвердив обставини, вчиненого ним злочину, що викладені у вироці вище. Зокрема, ОСОБА_7 пояснив суду, що дійсно 14.11.2016 приблизно о 18 год. 00 хв., йому зателефонував ОСОБА_5 з пропозицією придбати мобільний телефон марки «Apple», а саме «Iphone 5S» за 3 000,00 гривень, на що він погодився. Далі обвинувачений пояснив суду, що 14.11.2016 приблизно о 19 год. 10 хв. ОСОБА_8 на громадському транспорті приїхав на раніше визначене місце зустрічі, він повідомив останньому, що телефон марки «Iphone 5S», який погодився продати, забув вдома і їм необхідно разом йти за адресою його проживання, на що ОСОБА_8 погодився. Після чого, приблизно о 19 год. 30 хв., він та ОСОБА_8 зустрілись неподалік ресторану «Золотий шафран», за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 41 у м.Києві, де він дістав із-за пояса брюк, пістолет чорного кольору навів на ОСОБА_9 та погрожуючи вимагав від останнього віддати йому грошові кошти, на що ОСОБА_8 , дістав зі свого гаманця грошові кошти в сумі 3 000,00 гривень, та віддав йому, з отриманими грошовими коштами, та мобільним телефоном марки «Apple», а саме «Iphone 5S» з місця вчинення злочину зник, у скоєному кається.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України повністю доведена.

ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений покаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає - рецидив злочину.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого те, що за останнім місцем проживання характеризується формально-позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює, раніше судимий, та згідно даних, які містяться в листі №25/8009 від 13.12.2016 року заступника начальника Фастьвського МРВ КВІ УДПтСУ в м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , проживаючий за адресою АДРЕСА_3 з 11.03.2015 року був поставлений на облік Фастівського МРВ КВІ, без поважних причин не з`явився на реєстрацію 14.04.2015 року. Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання останнього, а саме каяття ОСОБА_7 та активне сприяння розкриттю злочину.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_11 або обвинуваченим ОСОБА_7 не було надано суду доказів на підтвердження надання останньому статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, відповідно до Порядку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року.
Разом з тим, суд бере до уваги посилання захисника ОСОБА_11 та твердження обвинуваченого ОСОБА_7 щодо участі останнього в бойових діях при проведенні антитерористичної операції. Суд бере до уваги акт №11/14 від 17.06.2014 про загибель 29.05.2014 року майора ОСОБА_12 (батька обвинуваченого ОСОБА_7 ) на блокпості № НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки та боротьби зі злочинністю.

При цьому суд звертає увагу, що згідно зі ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовець зобов`язаний, зокрема свято й непорушно дотримуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю й гідністю військовослужбовців Збройних Сил України, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, котрі перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому та стримувати інших від негідних вчинків.
З огляду на наведене, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, всебічно дослідивши відомості про особу винного не лише під час вчинення злочину, але й інші дані, які характеризують особу останнього, дотримуючись загальних засад призначення покарання, з метою реалізації принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає правильним обрати ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде необхідним і недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Враховуючи характер вчиненого злочину, та обставини (з застосуванням сигнального пістолету) його вчинення, а також той факт, що ОСОБА_7 свідомо вчинив новий злочин під час іспитового строку, тобто на шлях виправлення не став, суд вважає за доцільне призначити покарання не в мінімальних межах санкції, встановленої частиною 1 статті 187 КК України. Також суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_7 статтей 69, 75 КК України.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Речовими доказами слід розпорядитись відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 11 (одинадцять) місяців.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за цим вироком частково приєднати не відбуте ним покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2014 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України остаточно, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання з 14.11.2016 року.

Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 до строку відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 14.11.2016 р. по 05.05.2017 р., виходячи з одного дня попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі.

Речові докази по справі, а саме грошові кошти в сумі 3 000,00 грн. залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 (постанова про визнання речовими доказами від 25.11.2016 року).

Речовий доказ по справі, а саме пістолет з маркуванням «Шмайсер» ПСШ 790, який було вилучено 15.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_5 (постанова про визнання речовими доказами від 15.11.2016 року, згідно квитанції №00176 від 08.12.2016 року зберігається в камері речових доказів Оболонського УП ГУ НПУ у м. Києві) - знищити.

Речові докази по справі, а саме куртку чоловічу чорного кольору, штани чоловічі чорного кольору, взуття чоловіче чорного кольору марки MAGNUM, які було вилучено під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_5 , які запаковано до поліетиленового пакету прошито ниткою білого кольору та скріплено біркою з печаткою для довідок Оболонського УП (постанова про визнання речовими доказами від 25.11.2016 року, згідно квитанції №0021814 від 08.12.2016 року зберігається в камері речових доказів Оболонського УП ГУ НПУ у м. Києві) передати за належністю ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1