Провадження №11-кп/772/785/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Вінниці, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки,
стягнуто з нього на користь ОСОБА_9 16691 гривень 25 копійок гривень у відшкодування витрат на лікування, 203 гривні 14 копійок у відшкодування витрат понесених потерпілою на проїзд, 200000 гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди, на користь ОСОБА_10 200000 гривень у відшкодування завданої злочином моральної шкоди, на користь держави витрати за проведення криміналістичних досліджень в сумі 7760 гривень 40 копійок та вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и в:
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні того, що він близько 23:00 години 30.05.2016 року, не маючи посвідчення водія категорії «А», керуючи мотоциклом марки «VіреrZS250-R-1», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку вулиці Гоголя по проїзній частині вулиці Пирогова в м. Вінниці, зі швидкістю 107.3 км/год., порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.1(а), 4.16(а), 12.4, 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України наближаючись до перехрестя з вулицею В.Стуса, не надав переваги у русі, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості в момент об`єктивної появи в полі його зору пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, справа-наліво по ходу його руху, внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на останню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла у Вінницькій ОДКЛ.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 505 від 21.07.2016 року у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: садни, синців, рани голови, крововиливу в м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, множинні переломи кісток основи та склепіння черепа, кісток лицевого черепа, поширеного субарахноїдального крововиливу, крововиливу в шлуночки мозку, забою головного мозку; синців, садни рук та закритої травми грудей - перелому 3-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії перелому кісток правого передпліччя, які мали ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю потерпілої. Смерть ОСОБА_10 настала від відкритої черепно- мозкової травми, яка ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку.

Відповідно до висновку комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 1612/1613/16-21/422А/423А від 02.09.2016, місце наїзду на пішохода ОСОБА_10 розташовувалось на дорожній розмітці «Пішохідний перехід». Згідно запису камери відеоспостереження, швидкість руху мотоцикла «VіреrZS250-R-1», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед пригодою становила 107.3 км/год. В даній дорожній ситуації ОСОБА_7 мав технічну можливість попередити ДТП шляхом виконання вимог п. п. 12.4, 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, при цьому невідповідність технічним нормам вимог вищезазначених пунктів ПДР України знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_7 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. п. 1.5, 2.1(а), 4.16(а), 12.4, 18.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходяться у прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким йому призначити покарання не більше п`яти років позбавлення волі та від його відбування звільнити з випробуванням. з покладенням на обвинуваченого передбачених ст.76 КК України обов`язків.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 вказує на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у необґрунтованому визнанні обставин, які пом`якшують покарання повне визнання ОСОБА_7 вини та щире каяття, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в частині позитивної характеристики обвинуваченого за місцем роботи кафе «Канапе», оскільки при з`ясуванні анкетних даних обвинувачений повідомив, що він працює барменом у ресторані «Аура», невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості, необґрунтоване часткове задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , у зв`язку з чим просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким йому призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на три роки, стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 600000 грн завданої моральної шкоди, 16691, 25 грн витрат на лікування, 203,14 грн понесених на проїзд витрат, авансовий внесок у розмірі 3647, 50 грн на встановлення надгробного пам`ятника, а також виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставини, які пом`якшують покарання та позитивну характеристику ОСОБА_7 за місцем його роботи.

Ідентичні підстави та прохання про скасування вироку та постановлення нового щодо ОСОБА_7 містяться в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_10 , яка просить, окрім цього, стягнути з обвинуваченого на її користь 500000 грн у відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді семи років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки та стягнути з нього на користь потерпілих зазначені у вироку суду першої інстанції суми грошей.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу лише в частині прохання про зміну вироку суду з метою призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі, представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які наполягали на задоволенні їхніх апеляційних скарг та заперечили проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення всіх поданих апеляційних скарг.

Суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні надані сторонами кримінального провадження докази, оцінивши їх в сукупності. дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої.

Вказаний висновок суду базується на належних та допустимих доказах, у тому числі, на протоколах огляду місця події, складених слідчим з дотриманням вимог ст.ст. 103-107, 223, 237 КПК України та висновках автотехнічної і комісійної комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертиз, які відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, отже, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про недопустимість даних доказів згідно ст. 87 КПК України є безпідставними.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України судом кваліфіковані вірно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України врахував тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, обставини, які пом`якшують покарання, повне визнання своєї вини у скоєному та щире каяття за відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Підстав сумніватись у щирому каятті ОСОБА_7 та виданій на нього належно завіреній характеристиці ФОП ОСОБА_13 немає, як немає підстав вважати призначене обвинуваченому покарання надто суворим чи надто м`яким.

Призначивши обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст. 268 КК України у виді реального позбавлення волі на строк 5 років з максимальним строком позбавлення права керувати транспортними засобами, суд обґрунтовано, згідно п.1 ч.4 ст. 374 КПК України, з метою забезпечення виконання вироку, змінив застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою.

Щодо цивільних позовів потерпілих, то вони вірно частково задоволені судом з урахуванням вимог ст. 128 КПК України, ст.ст. 23, 1177 ЦК України та з огляду на роз`яснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Рішення про часткове задоволення цивільних позовів судом у вироку належним чином умотивоване.

Таким чином, залишаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 без зміни, враховуючи змінений обвинуваченому запобіжний захід, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 положення ч.5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_10 , представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 15.03.2017 по 16.06.2017 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: (підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: