Справа № 314/78/17
Провадження № 1-в/314/185/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ подання адміністрації Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне. Луганської області, громадянина України, за національністю - українець, освіта середньо-спеціальна, до засудження не працював. До засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .
Раніше судимого:
1.02.09.1998 року за ст. 81 ч.3,46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, штраф 100 грн.
2.01.09.1999 року за ст.81ч.2,43 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 21.11.2000 року умовно-достроково на не відбуту частину покарання 2 роки 3 місяці 9 днів.
3.31.07.2001 року за ст. 140ч.2,43 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнився 28.02.2005 року по кінцю строку відбування покарання.
4.13.07.2005 року за ст. 186ч.2,353,70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 08.09.2009 року умовно-достроково на не відбуту частину покарання 7 місяців 13 днів.
5.23.09.2010 року за ст.185ч.2,186ч.2,70,71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнився 18.08.2014 року по кінцю строку відбування покарання.
По даній справі засуджений: 26.03.2015 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ст. 187ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.03.2016 року зарахувати з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 15.12.2014 року по 27.04.2015 року.
Початок строку: 15.12.2014 року. Кінець строку:03.02.2018 року.
про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду надійшло подання адміністрації Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) відносно ОСОБА_4 про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення.

Під час тримання у Старобельському слідчому ізоляторі УДПтС України в Луганській області з 19.12.2014 року по 14.07.2015 року характеризувався задовільно: вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.
З 14.07.2015 року, відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтС України у Запорізькій області (№ 55). За час відбування покарання характеризується наступним чином. Режим відбування покарання порушував, за що мав одне стягнення накладене правами начальника установи. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. Внаслідок проведених профілактичних бесід засуджений якісно змінив своє ставлення до праці. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочувався правами начальника колонії та 1 раз правами начальника відділення СПС. На виробництві установи працевлаштований на дільниці по виготовленню сувенірних виробів. До праці ставиться сумлінно. Згідно п.5 ст.118 КВК України залучався без оплати праці до роботи по благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До праці ставиться сумлінно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, ніколи їм не суперечить. Вину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень навичок для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно та ініціативно. Вимог пожежної безпеки і безпеки праці, не порушує. За вироком суду має позов на загальну суму 491,92 грн., який не відшкодовується через відсутність виконавчого листа в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» з 25.08.2016 року та «Підготовка до звільнення» з 02.09.2016 року. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, та отриманням посилок та передач. На профілактичному обліку установи не перебуває.
Прокурор подання підтримав і вважає, що подання належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.

Представник адміністрації наполягав на задоволенні подання.

Засуджений просив задовольнити подання адміністрації про умовнодострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Суд зауважує, що засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, державою в 2000, 2009 роках засудженому надавалася пільга умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, однак у подальшому особа продовжувала вчиняти злочини, що свідчить про стійку направленість в особистості засудженого щодо вчинення кримінальних правопорушень.

Засуджений за строк відбування покарання з 14.07.2015 має лише 3 заохочення в період 2016 року та мав 1 стягнення в 2015 році, яке погашене.

При цьому працевлаштований, але не постійно, працював в жовтні 2015 норма виробітку 1,0 %, з березня по листопад 2016 року з нормами виробітку відповідно: 1,1; 1,0; 7,2; 13,8; 44,7; 6,5; 9,7; 8,7; 6,3. Зазначені норми виробітку засудженим не можуть свідчити про сумлінне ставлення до праці.

На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені подання адміністрації Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) відносно ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

06.02.2017