АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000597 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, пенсіонерки, раніше не судимої, у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.126 КК України, за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року обвинувачена ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, просить суд апеляційної інстанції скасувати його, визнати її невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, виправдати за відсутністю в діянні складу злочину. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та дослідженим доказам. Вважає пояснення свідків суперечливими.

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят). На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від призначеного покарання, у зв`язку з закінченням строків давності. Провадження №11-кп/794/252/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч. 1 ст. 126 КК України Доповідач: ОСОБА_1
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди відмовлено, про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.
Згідно з вироком районного суду ОСОБА_5 близько 09 години 00 хвилин, перебуваючи по вулиці Космонавтів, смт. Глибока, Чернівецької області, неподалік господарства ОСОБА_9 умисно спричинила насильницькі дії по відношенню до ОСОБА_9 , які виразилися у сіпанні рукою за одяг коло шиї, штовхані рукою в груди, в результаті чого ОСОБА_9 було спричинено фізичну біль, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачену ОСОБА_5 та її представника, які просили задовольнити в повному обсязі апеляційні вимоги, потерпілу ОСОБА_9 , прокурора, які просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України однією із підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, в судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанцій обвинувачена ОСОБА_5 свою вину не визнала. До події вона перебувала з потерпілою в неприязних стосунках більше 5 років з приводу конфлікту через межу між домоволодіннями. Конфлікт розпочався через неправомірні, на її думку, дії ОСОБА_11 котра вилила перед нею відро води і ОСОБА_5 зробила їй зауваження. Після чого в конфлікт втрутилася ОСОБА_9 , кинувши в обвинувачену каменем. Камінь попав у живіт, спричинивши фізичну біль. Після того ОСОБА_9 підійшла до ОСОБА_5 та, схопивши за волосся, почала наносити їй удари, спричинивши тілесні ушкодження на шиї та струс головного мозку. Втративши частково свідомість, ОСОБА_5 впала на коліна. Стверджує, що, можливо, коли вона почала втрачати свідомість і падати - то під час падіння автоматично, інстинктивно могла відштовхнути потерпілу, схопити її за верхній одяг, можливо, за ланцюжок, щоб не впасти. Припускає, що могла при цьому заподіяти фізичну біль, але прямого умислу наносити потерпілій тілесні ушкодження чи фізичну біль не мала. Ударів потерпілій ОСОБА_9 не наносила. Вказала, що конфлікт тривав близько 10 секунд. ОСОБА_9 притягнута до кримінальної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КК України.
Потерпіла ОСОБА_9 підтвердила факт конфлікту між нею та ОСОБА_5 впродовж багатьох років з приводу межі. Сутичка між нею та ОСОБА_5 виникла через конфлікт обвинуваченої з ОСОБА_11 . Під час сутички, обвинувачена ОСОБА_5 схопила її за верхній одяг та ланцюжок на шиї, штовхнула в груди, спричинивши при цьому фізичний біль. В цей час підбіг покійний чоловік обвинуваченої ОСОБА_12 та почав наносити удари ОСОБА_9 , спричинивши їй легкі тілесні ушкодження. Конфлікт припинив ОСОБА_13 , відтягнувши ОСОБА_12 .. ОСОБА_12 був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 125 ч.1 КК України.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, полягає в умисному завданні удару, побоїв або вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Під час визначення суспільно небезпечного наслідку у вигляді фізичного болю, враховуються як суб`єктивні особливості потерпілої особи, так і об`єктивні умови вчинення злочину.
Водночас, колегією суддів встановлено, що суперечка між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 тривала незначний проміжок часу (10-15 секунд). Обвинуваченій ОСОБА_5 станом на липень 2009 року виповнилося 58 років, потерпілій ОСОБА_9 38 років, тому фізичні сили в обох були різними на користь ОСОБА_9 .
Обов`язковою кваліфікуючою ознакою ст. 126 КК України є умисне діяння, яке виражається, зокрема, у заподіянні фізичної болі, при відсутності тілесних ушкоджень. Тобто, суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом. В той час, як необережне заподіяння фізичного болю не тягне за собою кримінальної відповідальності.
Стороною обвинувачення чітко не розподілено дії ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , не перевірено, чи не була завдана фізична біль в результаті нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 потерпілій. Також стороною обвинувачення не надано переконливих доказів про те, що ОСОБА_5 усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні налсдіки і прямо бажала їх настання.
Судом першої інстанції не перевірено, які саме тілесні ушкодження отримала ОСОБА_5 внаслідок конфлікту. Оскільки стороною захисту надано копію акту судово-медичного обстеження № 65 від 23.07.2009 року ОСОБА_5 , згідно з яким у неї встановлено тілесні ушкодження: синці в ділянці колінних суглобів, садна на шиї справа, садна на лівій вушній раковині, струс головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню важкості, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я, виникли від дії тупих твердих предметів або при ударі об них, цілком можливо при обставинах, на які вказує ОСОБА_5 .. Хоча цей документ повністю підтверджує показання ОСОБА_5 ..
В п. 19 постанови № 9 від 01.11. 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» пленум Верховного суду вказує на те, що визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності на підставі норм матеріального та процесуального права з урахуванням роз`яснень пленуму Верховного суду України, повторно допитавши обвинувачену, потерпілу, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.
Судом недопустимий обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченої. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на його користь. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, апеляційний суд зобов`язаний закрити кримінальне провадження.
Враховуючи вище наведене, апеляційні вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції повинен бути скасований на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 в суді і вичерпання можливості їх отримання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 411, 417, 418, 419 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити повністю. Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст.126 КК України скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України - через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 в суді і вичерпання можливості їх отримання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1