№ провадження 11-кп/781/508/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2017 року. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000485 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27.04.2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Долина Бобринецького району Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, маючого базову загальну середню освіту, раніше судимого:

- 13.11.2007 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 18.04.2008 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі;

- 26.08.2008 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- 20.07.2009 року Миронівським районним судом Київської області за ч.3 ст.357, ч.ч.1,3 ст.358, ч.4 ст.70 КК України на 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- 13.05.2015 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.125 КК України до 100 годин громадських робіт;

- 30.10.2015 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 09.02.2016 року Апеляційним судом Кіровоградської області вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.10.2015 року змінено в частині покарання. Засуджений за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.10.2016 року вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 3 років 6 місяців позбавлення волі

засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за даним вироком частини невідбутого покарання за вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.102016 року призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 10 місяців

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшити призначене покарання з 3 років 10 місяців позбавлення волі на 3 роки 7 місяців позбавлення волі, мотивуючи це тим, що вирок підлягає зміні в зв`язку з призначенням занадто суворого покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, при призначенні покарання, районний суд не в повній мірі врахував те, що він визнав свою вину, щиро розкаявся у вчинено, сприяв розкриття злочину, відшкодував задану злочином шкоду та потерпілий претензій до нього не має.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 20 серпня 2016 року, близько 11 години 00 хвилин прийшов до території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 . З корисливих мотивів та ціллю особистого збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим в тому, що його злочинні дії ніким не будуть помічені та скориставшись тим, що господар перебував на лікуванні в Бобринецькій ЦРЛ, підійшов до приміщення літньої кухні та через незамкнені на замок вхідні двері зайшов до середини приміщення та в подальшому продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, викрав майна на загальну суму 249 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши злочином потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 26 серпня 2016 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_6 , прийшов до території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 . З корисливих мотивів та ціллю особистого збагачення, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, будучи впевненим в тому, що його злочинні дії ніким не будуть помічені та скориставшись тим, що господар перебував на лікуванні в Бобринецькій ЦРЛ, підійшов до приміщення гаражу. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 руками почав відхиляти вхідні двері приміщення гаражу та через утворений отвір проник до середини приміщення звідки викрав мана на загальну суму 618 грн. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану загальну суму.

Заслухавши доповідача, у дебатах захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Оскільки учасниками судового провадження, в тому числі самим обвинуваченим не оскаржуються фактичні обставини вчинення правопорушення в апеляційному порядку, колегія суддів, відповідно до ст.404 КПК України, не входить до оцінки доказів провадження, тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України кваліфікувавши його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такі висновки суду відповідають матеріалам кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, а також при призначенні остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог статей 50, 65 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року. Отже, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 про невідповідність призначеного останньому покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює, раніше судимий за злочин проти власності, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставини, що обтяжують покарання - відсутні, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства та призначив мінімальне покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідатиме цілям покарання.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання дотримано вимог зазначеної норми закону України про кримінальну відповідальність. Остаточно до відбуття призначено обвинуваченому покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.10.2016 року.

Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 30.10.2015 року був засуджений вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

09.02.2016 року ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області даний вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінено. ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Однак, обвинувачений ОСОБА_6 через кілька місяців знову скоює декілька тотожних, умисних та корисних злочинів під час іспитового строку, що вказує на те, що останній висновки для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив злочин під час іспитового строку, а тому районний суд правильно дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст.75 КК України.

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду із запереченням на апеляційну скаргу обвинуваченого, в якому зазначає, що ОСОБА_6 матеріальні збитки в повному обсязі йому не відшкодував. (т.3 а.п.12)

Таким чином, аргументи обвинуваченого ОСОБА_6 про недостатнє врахування судом першої інстанції при призначенні покарання даних про особу обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки їх в повній мірі враховано, що підтверджується вироком суду, а призначене покарання є обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку, суд зокрема, вирішує питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; основні засади призначення покарання, що є обов`язковими для суду при призначенні покарання винуватому, регламентовані ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено мінімальне покарання за ч.3 ст.185 КК України відповідно до вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, є справедливим, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України та правильно застосував до останнього положення ч.4 ст.70 КК України.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку чи для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27.04.2017 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2