Провадження № 11-сс/782/283/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7

на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_8 від 14 листопада 2016 року, якою накладено арешт у кримінальному провадження № 0000081, внесеному в ЄРДР 31.03.2016 року, на майно вилучене 29.10.2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти на загальну суму 2550 гривень, які належать на праві власності ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Луганській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна від 31.10.2016 року, в якому зазначив, що в ході розслідування кримінального провадження № 0000081 від 31.03.2016 року ОСОБА_7 був затриманий 29.10.2016 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. 30.10.2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України. В ході проведення обшуку в рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 були виявлені та вилучені грошові кошти на загальну суму 2 550 гривень.
Ухвалою від 14.11.2016 року слідчий суддя задовольнив клопотання про арешт майна, вказавши при цьому, що відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Частиною 5 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Санкція ч.3 ст.307 КК України, за якою в тому числі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 та у рамках якого було здійснено обшук та вилучено предмети, речі та грошові цінності за місцем мешкання ОСОБА_7 , передбачає конфіскацію майна.
Згідно копії протоколу обшуку від 29.10.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 були виявлені та вилучені грошові кошти на загальну суму 2 550 гривень наступними номіналами з відповідними номерами: 100 грн. - АИ 4129301; 50 грн. - ПЖ 3624626; 200 грн. - ТБ 9431384, ЕФ 8423165, КЛ 9100423, УС 7645249, ЕБ 9485381, КВ 3025858, ВЕ 9683974, ЄЗ 1593776, ЗВ 2545393, ЄД 5430898, КД 9208422 та ЄЖ 6187619.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважав необхідним накласти арешт на вищезазначені грошові кошти.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти на загальну суму 2550 гривень.
29.01.2016 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України, з визначенням підстави затримання: «безпосередньо після вчинення злочину очевидці вказали на те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.307 КК України».
В цей же день за місцем його мешкання було проведено обшук, як зазначено у протоколі обшуку на підставі ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 428/10507/16-к від 30.09.2016 року, за наслідками якого ОСОБА_7 було добровільно видано та вилучено суху речовину коноплі; пластиковий предмет з пакетиками синього кольору в кількості 13 штук, зі слів ОСОБА_7 отриманих ним від військових ЗСУ на зберігання; грошові кошти купюрами: 50 грн. (1шт.), 100 грн. (1шт.) та 200 грн. (12 шт.) на загальну суму 2550 грн., зі слів ОСОБА_7 це отримана ним пенсія.
30.10.2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
31.10.2016 року слідчим суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області, за клопотанням слідчого ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Визначення того, що у даній справі ведеться розслідування за ч.3 ст.307 КК України, де є фігурантами ще декілька осіб, ще не є підставою вважати, що у діях ОСОБА_7 є ознаки складу злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. Підозрюваному було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, санкція якої не передбачає можливість застосування конфіскації майна, та допитано у якості підозрюваної особи, де він підтвердив покази щодо зберігання у своїй оселі сухої коноплі і предметів, схожих на наркотичні засоби, переданих йому військовими на зберігання.
В порушення вимог ч.1 ст.172 КПК України підозрюваного ОСОБА_7 та його, як захисника, не було повідомлено про розгляд клопотання слідчого про арешт майна.
Вважає, що складання процесуальних документів про арешт майна, а саме грошових коштів на загальну суму 2550 гривень, які на праві власності належать ОСОБА_7 , було здійснено з нехтуванням всіх вимог, передбачених ст.ст.170-173 КПК України, як тих, що стосуються обґрунтувань вимоги, визначення ризиків, підстав обмеження конституційних прав людини і громадянина України, так і процесуальних вимог щодо визначення термінів для прийняття такого роду рішення, а також повідомлення про його прийняття.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Як слідує з матеріалів судового провадження, в порушення вищезазначеної правової норми, підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 взагалі не повідомлялись слідчим суддею про розгляд клопотання слідчого про арешт майна від 31.10.2016 року.

Згідно довідки від 04.11.2016 року (а.с. 12), у зв`язку з видаленням судді до нарадчої кімнати з розгляду клопотання по справі № 428/11616/16-к слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Луганській області ОСОБА_9 про арешт майна, розгляд клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу УСБУ в Луганській області ОСОБА_9 про арешт майна відкладено на 08 годину 08.11.2016 року.

Разом з тим в матеріалах судового провадження відсутній журнал судового засідання від 08.11.2016 року, що відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про арешт майна допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно скасувати та постановити нову ухвалу.

В клопотанні слідчого про арешт майна зазначено, що санкція ч.3 ст.307 КПК України, за якою в тому числі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000081 та у рамках якого було здійснено обшук та вилучено грошові кошти за місцем мешкання ОСОБА_7 , передбачає конфіскацію майна, а тому є всі підстави для арешту майна з метою наступної конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Як слідує з клопотання слідчого про арешт майна, 30.10.2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, санкція якої не передбачає додаткове покарання в вигляді конфіскації майна.
Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру.
Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку арешту майна з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Як слідує із клопотання слідчого про арешт майна, 30.10.2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
Санкція ч.1 ст.307 КК України не передбачає додаткове покарання в виді конфіскації майна, а тому відповідно до вимог ч.5 ст.170 КПК України, колегія суддів вважає за необхідним відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки у цьому випадку суд не може призначити підозрюваному ОСОБА_7 покарання у виді конфіскації майна.
Посилання прокурора ОСОБА_5 в судовому засіданні на протокол огляду особи та вручення грошових коштів від 03.08.2016 року, який не був долучений слідчим до клопотання про арешт майна та не був предметом розгляду слідчого судді, є безпідставними, оскільки, як слідує з клопотання, слідчий просив накласти арешт на грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Скасувати ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_8 від 14 листопада 2016 року, якою накладено арешт у кримінальному провадження № 0000081, внесеному в ЄРДР 31.03.2016 року, на майно вилучене 29.10.2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти на загальну суму 2 550 гривень, які належать на праві власності ОСОБА_7 .

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення СВ УСБУ в Луганській області ОСОБА_9 про арешт майна від 31.10.2016 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: