Справа № 742/3084/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1296/2016
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001471, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який раніше був засуджений Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області:

1) 27 травня 2003 року за ч. 3 ст. 185, ст. 104 КК України на 3 роки позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) 12 травня 2004 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

3) 11 серпня 2009 року за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

4) 03 червня 2010 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 4 роки позбавлення волі.

18 березня 2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі та за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Як встановив суд, 28 липня 2016 року близько 00. годин 30 хвилин ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном та особистого збагачення, прибув у будинок, де офіційно зареєстрований та проживає, за адресою АДРЕСА_1 , своїм ключем відчинив вхідні двері квартири, не включаючи світло, надів на голову капюшон та натягнув на обличчя светра, зайшов у кімнату свого дядька ОСОБА_8 , який включив світло та побачив ОСОБА_6 , останній відштовхнув потерпілого та повторно, відкрито заволодів його речами: планшетом марки «Alcatel» з карткою пам`яті на 32 Гб, вартістю 1521,52 грн. та мобільним телефоном марки «HUAWEI ASCEND Y511» з карткою пам`яті на 16 Гб. вартістю 1614,15 грн., заподіявши матеріальної шкоди на суму 3135,67 гривень.

27 серпня 2016 року близько 22 год. ОСОБА_6 потворно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, на велосипеді приїхав до дачного господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де він підробляв на будівництві, шляхом пошкодження навісного замку на вхідних дверях проник у погріб, звідки таємно викрав 400 кг картоплі на суму 1400 грн., яка належала ОСОБА_9 . Мішки з картоплею переніс в кущі неподалік погребу, які наступного дня перевіз до м. Прилуки та продав.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, мотивуючи тим, що суд не врахував визнання ним провини за обома епізодами злочинів, щирого каяття, його сімейного стану - має матір інваліда першої групи, яка потребує стороннього догляду.

На суворість покарання, як вважає апелянт, вплинула та обставина, що в суді першої інстанції приймав участь прокурор ОСОБА_10 у якого упереджене ставлення до нього через те, що в попередній справі за вироком від 03.06. 2010 року прокурор проходив потерпілим. Не маючи захисника, він не знав, що має право заявити відвід прокурору, а прокурор ОСОБА_10 в свою чергу повинен був заявити собі самовідвід.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив про звільнення від призначеного йому покарання з випробуванням, прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, звертаючи увагу, що обвинуваченому двічі призначалося покарання з випробувальним терміном, під час якого він вчиняв нові злочини, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у пограбуванні власного дядька - потерпілого ОСОБА_8 , вчиненому повторно, та у крадіжці картоплі з погреба потерпілого ОСОБА_11 , вчиненій повторно з проникненням у приміщення, відповідають фактичним обставинам справи, в апеляційній скарзі не оспорюються, розгляд провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Посилання обвинуваченого, що на вид та розмір покарання вплинула та обставина, що в судовому розгляді в суді першої інстанції підтримував обвинувачення прокурор ОСОБА_10 , який проходив потерпілим у кримінальному провадженні, вчиненому обвинуваченим шість років тому, за вироком суду від 03.06. 2010 року, не заслуговують на увагу.

За правилами ч. 1 ст. 77 КПК України, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він в цьому провадженні є потерпілим.

У даному кримінальному провадженні потерпілі дядько обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно прокурор ОСОБА_10 не мав правових підстав для заяви собі самовідводу. Цілком ймовірно, що прокурор, який підтримує обвинувачення в багатьох кримінальних провадженнях, не пам`ятав того факту, що шість років тому, саме цей обвинувачений вчинив крадіжку його майна.

Під час судового розгляду обвинуваченому роз`яснювалося право відводу прокурору, яким він не скористався.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у повній мірі врахував суспільну небезпечність вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, посередні характеристики обвинуваченого, відсутність у нього бажання займатися суспільно корисною працею, те, що пограбування було вчинене щодо особи похилого віку, визнання провини, сприяння розкриттю злочинів, і за сукупністю злочинів призначив покарання в межах мінімально допустимих кримінальним законом.

Впливу прокурора на посилення покарання обвинуваченому не вбачається, навпаки особі, яка має чотири непогашені судимості, негативні соціальні зв`язки та схильності, за два епізоди тяжких злочинів призначене покарання в мінімальних межах.

З урахування особи обвинуваченого, його негативних соціальних зв`язків та схильностей, застосування ст. 75 КК України, є невиправданим. Обвинувачений ОСОБА_6 , після звільнення з місць позбавлення волі, суспільно-корисною працею не займався, навпаки пограбував власного дядька похилого віку та викрав картоплю у потерпілого, який наймав того на роботу. Судячи по минулих судимостях, іспитові терміни не витримував, вчиняв нові злочини, за які покарання призначалося за сукупністю вироків.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14