печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих і прокурорів прокуратури Київської області щодо повернення майна, що належить заявникові на праві власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду міста Києва та просив поновити строк подання скарги на бездіяльність слідчих та прокурорів; зобов,язати заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 та слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_6 , інших слідчих та прокурорів, у яких в провадженні перебуває кримінальне провадження номер 0000397 припинити незаконні дії, які полягають у протиправному утриманні належного заявникові на праві власності майна, а саме: самоскида марки DAF , модель CF 85.430, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; ключ від замка запалювання; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу номер 00643-04146-16 від 24 червня 2016 року; поліс обов,язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів номер АЕ/79744284. Зобов,язати заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_5 та слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_6 , інших слідчих та прокурорів, у яких в провадженні перебуває кримінальне провадження номер 0000397 вчинити дії, а саме повернути заявникові належні йому на праві власності: самоскид марки DAF , модель CF 85.430, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; ключ від замка запалювання; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу номер 00643-04146-16 від 24 червня 2016 року; поліс обов,язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів номер АЕ/79744284. Заявник посилався на таке: вказане майно належить йому на праві власності. 21 лютого 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року у справі номер 757/7101/17-к прокуратурою Київської області нібито в рамках кримінального провадження було проведено обшук на земельних ділянках, які на праві власності належать ОСОБА_7 та на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні вказаної особи на праві безстрокового суперфіцію, що розташовану по АДРЕСА_1 . На території вказаних земельних ділянок перебували невідомі особи, на верхньому одязі яких написано «Департамент захисту економіки», які представлялись «механіками» та «трактористами», які сіли за кермо його автомобіля. В протоколі обшуку зазначено, що вказаний транспортний засіб вилучено та буде передано для транспортування до подальшого місця зберігання. Проте до цього часу йому невідомо, де зберігається його транспортний засіб, який є технічно складним, має велику кількість електронних систем і потребує постійного технічного обслуговування, якщо ж цього не робити, то на його відновлення буде необхідне значне витрачання грошових коштів, які йому відшкодовувати ніхто не буде. Разом з цим, жодних дій щодо повідомлення йому відповідної інформації або повернення належного йому на праві приватної власності майна не здійснювалося. Уданому випадку прямо порушуються його конституційні права, які полягають в протиправному утриманні належного йому на праві приватної власності майна. У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення. 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Виходячи з положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю та ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, ч. 2 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та права розпорядження своїм майном.

Статтею 2 КПК України чітко встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура». Виходячи з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалося на порушення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Разом з цим, Рішення Європейського Суду від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Заявник просив задовольнити його скаргу, виходячи з наступного: Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. В розумінні вищевказаної імперативної норми кримінального процесуального закону, беззаперечним є факт того, що 21 лютого 2017 року належне йому вищевказане майно.

Згідно з ч. 5 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Проте, всупереч ч. 1 ст. 167, ч. 5 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України ні прокурорами, які здійснюють процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000397, ні слідчими, які здійснюють його розслідування не було вирішено питання про арешт вилученого майна або його повернення протягом 48 годин після його вилучення. Отже, в зв`язку з порушенням ст. 41 Конституції України; ст. 9 та ч. 1 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України, є законні підстави стверджувати, що бездіяльність слідчих та прокурорів в кримінальному провадженні № 0000397 є незаконною, в зв`язку з чим заявник змушений звернутися до суду з даною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 Кримінального процесуального кодексу України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Разом з тим, слід звернути увагу суду на наявність законних та обґрунтованих підстав для поновлення строку подання слідчому судді цієї скарги, оскільки абсолютно не знаючи чи вчинялися слідчими або прокурорами дії в порядку ст.ст. 167, 171 КПК України щодо вирішення питання про арешт вилучених 21 лютого 2017 року: самоскида марки DAF, модель СF 85.430, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;ключа до замка запалювання; протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00643-04146-16 від 24.06.2016 року;поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7974284, адвокатом ОСОБА_3 в його інтересах 28 лютого2017 року було подано адвокатський запит № 113 до Печерського районного суду міста Києва з проханням: «повідомити чи постановлялися Печерським районним судом міста Києва ухвали у період з 01 лютого 2016 року по день надання відповіді на запит, якими накладався арешт на будівельну техніку та документи, які належать на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме: самоскид марки DAF, модель СF 85.430, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

- ключ до замка запалювання;

- протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00643-04146-16 від 24.06.2016 року;

- поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7974284.»

09 березня 2017 року адвокатом отримано повідомлення номер 651/17 від 02 березня 2017 року за підписом голови Печерського районного суду міста Києва, в якому зазначено, що «проведеною перевіркою даних комп`ютерної програми суду «Діловодство-3» за період з 01.02.2016 по 02.03.2017, клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, що належить ОСОБА_4 , не надходили. Таким чином, стосовно вилученого майна не вносилось клопотання про накладення арешту. Таким чином, відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/7974284 не поширюється режим тимчасово вилученого майна, а його перебування у володінні органів досудового розслідування не має належної правової підстави. У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги.

Представник органу досудового слідства до судового засідання не з,явився, надав заперечення, посилаючись на наступне: слідчим управлінням прокуратури Київської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0000397 від 04 серпня 2016 року за фактом зловживання службовими особами Київської обласної державної адміністрації та інших державних органів влади своїм службовим становищем при погодженні проектно-технічної документації будівництва комплексу житлових будинків в селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області на земельних ділянках по АДРЕСА_1 . В ходе досудового розслідування проведено обшук земельних ділянок та незаконно побудованих на них об,єктах нерухомості по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 з кадастровими номерами :01:051:0283, :01:051:0318, :01:051:0448, :02:007:0251, :02:007:0041, :01:051:5014, :01:051:5154, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 та на земельній ділянці :02:007:0092, яка перебуває в користуванні ОСОБА_7 , на праві безстрокового суперфіцію на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року у справі номер 757/7101/17-к. В ході обшуку було вилучено майно, а саме: спеціальна будівельна техніка та документи на цю техніку та надано дозвіл на їх відшукання, виявлення та вилучення. Відповідно до п.2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи повинна також містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Згідно з ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий серед іншого майна має право оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі і документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважається тимчасово вилученим майном. У зв,язку з викладеним, виявлені та вилучені 21 лютого 2017 року під час проведення обшуку речі, а саме: будівельна техніка та документи на цю техніку входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання, оскільки зазначені в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а тому, відповідно ці речі не можуть вважатися тимчасово вилученим майном, як наслідок, правові підстави їх повернення на даний час відсутні. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , дослідивши всі документи, надані сторонами, прийшов до наступного висновку: Як вбачається з матеріалів справи, слідчим управлінням прокуратури Київської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні номер 0000397 від 04 серпня 2016 року за фактом зловживання службовими особами Київської обласної державної адміністрації та інших державних органів влади своїм службовим становищем при погодженні проектно-технічної документації будівництва комплексу житлових будинків в селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області на земельних ділянках по АДРЕСА_1 . В ходе досудового розслідування проведено обшук земельних ділянок та незаконно побудованих на них об,єктах нерухомості по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 з кадастровими номерами :01:051:0283, :01:051:0318, :01:051:0448, :02:007:0251, :02:007:0041, :01:051:5014, :01:051:5154, які на праві приватної власності належать ОСОБА_7 та на земельній ділянці :02:007:0092, яка перебуває в користуванні ОСОБА_7 , на праві безстрокового суперфіцію. На підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року у справі номер 757/7101/17-к. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року у справі номер 757/7101/17-к надано дозвіл на проведення обшуку на вищезазначених земельних ділянках з метою відшукання, виявлення та вилучення наступних речей, а саме: спеціальної будівельної техніки /екскаватори, бульдозери, автокрани тощо/, які здійснюють незаконні будівельні роботи на вищевказаних земельних ділянках. Під час проведення обшуку на підставі вказаної ухвали слідчого судді, було вилучено : самоскид марки DAF, модель СF 85.430, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; ключ до замка запалювання; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00643-04146-16 від 24.06.2016 року; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7974284. Вказане майно належить заявникові на праві приватної власності. Як зазначив у судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , вилучений автомобіль не відноситься до спеціальної будівельної техніки, а саме це зазначено в ухвалі суду. Подаючи заперечення на скаргу, слідчий не надав будь-яких доказів про те, що вилучений автомобіль відноситься до спеціальної будівельної техніки. Відповідно до ч. 1 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. З матеріалів справи вбачається. що вказане майно є тимчасово вилученим.

Згідно з ч. 5 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Відповідно до довідки? виданої Печерським районним судом міста Києва, за період з 01.02.2016 по 02.03.2017, клопотання органу досудового розслідування про арешт майна, що належить ОСОБА_4 , не надходили. Таким чином, стосовно вилученого майна не вносилось клопотання про накладення арешту. Крім того, до заперечень слідчим не надано будь-яких обґрунтувань відношення вилучених вищезазначених речей до кримінального провадження, як і відношення до кримінального провадження його власника.

У відповідності до ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. У судовому засіданні встановлено, що під час обшуку вилучено майно іншої особи, аніж надано дозвіл в ухвалі слідчого судді від 07 лютого 2017 року, оскільки заявник не має жодного відношення ані до земельних ділянок. На яких проводився обшук, ані до службових осіб, які за фабулою кримінального провадження зловживали своїм службовим становищем при погодженні проектно-технічної документації будівництва комплексу житлових будинків в селі Гатне Києво-Святошинського району Київської області , а саме, за ч.2 ст.364 КК України.

З урахуванням всіх обставин, документів, досліджених у судовому засіданні, слідчий суддя вважає скаргу обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Строк звернення до суду зі скаргою підлягає поновленню, оскільки причини його пропуску слідчий суддя визнає поважними з зазначених вище підстав.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 167, 171 303,304,306,307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих і прокурорів прокуратури Київської області щодо повернення майна, що належить заявникові на праві власності задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк подання скарги на бездіяльність слідчих та прокурорів.

Зобов,язати слідчого та прокурора прокуратури Київської області, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження номер 0000397 повернути ОСОБА_4 належні йому на праві власності: самоскид марки DAF , модель CF 85.430, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; ключ від замка запалювання; протокол перевірки технічного стану транспортного засобу номер 00643-04146-16 від 24 червня 2016 року; поліс обов,язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів номер АЕ/79744284.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя