Справа №127/3777/17
Провадження №1-кс/127/1497/17
20 лютого 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серебрія, Могилів-Подільського району, Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 .
Досудовим розслідуванням установлено, що 18.09.2016 близько 09.30 години ОСОБА_7 перебуваючи за кермом автомобіля марки «Reng Rover» д.н.з. НОМЕР_1 з порушенням правил дорожнього руху припаркував вищевказаний автомобіль поруч з зупинкою громадського транспорту, по вул. Ринковій, 35-А поруч з магазином «Нива», після чого попрямував на ринок у власних потребах.
Цього ж дня близько 10.00 години ОСОБА_7 повернувся до припаркованого вищевказаного автомобіля і сівши за кермо автомобіля побачив, як до нього підійшов інспектор Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , який був одягнутий в формений одяг працівника поліції.
Відповідно до наказу начальника Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області № 616 від 16.09.2016 року ОСОБА_8 18.09.2016 ніс службу по вул. Ринковій м. Могилів-Подільський з метою виявлення та припинення несанкціонованої та стихійної торгівлі, недопущення скоєння адміністративних правопорушень в громадських місцях та посилення профілактичного впливу на території м. Могилів-Подільського.
Інспектор поліції ОСОБА_8 , з метою припинення адміністративного правопорушення, підійшов впритул до правої водійської сторони автомобіля марки «Reng Rover» д.н.з. НОМЕР_1 та представився водію. Після чого, ОСОБА_8 від водія вищевказаного автомобіля ОСОБА_7 почув на свою адресу нецензурне висловлювання, яке принижувало його честь і гідність. В подальшому, водій ОСОБА_7 почав рух автомобілем і проїхавши 1 метр зупинився, та відчинивши різким рухом дверцята автомобіля вийшов із нього та підійшовши до інспектора поліції ОСОБА_8 умисно наніс три удари кулаками в область обличчя останнього. Від першого удару ОСОБА_8 ухилився, а інші два удари влучили в праве око ОСОБА_8 . Від нанесених ударів останній впав на землю, після чого ОСОБА_7 сівши за кермо автомобіля «Reng Rover» д.н.з. НОМЕР_1 зник з місця вчинення кримінального правопорушення.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1851 від 19.12.2016, у ОСОБА_8 19.09.2016 було виявлено тілесні ушкодження: «по синцю на верхньому та нижньому повіках правого ока, які сходяться у зовнішнього та внутрішнього кутів ока, забій м`яких тканин правої вилиці». Вказані ушкодження у ОСОБА_8 не являлись небезпечними для життя в момент спричинення та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворились від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів), по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи 18.09.2016.
Характер, кількість, локалізація та морфологічні особливості вищезазначених тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 свідчать про травматичну дію (чи дії) в ділянку обличчя справа, що за механізмом утворення: допускає можливість виникнення за обставин, зазначених в матеріалах кримінального провадження у показах ОСОБА_8 (протоколи допитів від 19.09.2016 та від 17.10.2016, протокол проведення слідчого експерименту від 10.11.2016), у показах ОСОБА_9 (протокол допиту від 22.09.2016, протокол проведення слідчого експерименту від 10.11.2016), у показах ОСОБА_10 (протокол допиту від 22.09.2016., протокол проведення слідчого експерименту від 10.11.2016), тобто могли утворитись від удару (ударів) кулаком ( кулаками) «в ділянку правого ока»; не узгоджується з обставинами, зазначеними в матеріалах кримінального провадження у показах ОСОБА_7 (пояснення від 19.09.2016, протокол додаткового допиту від 12.10.2016), оскільки в цих показах вказується на травматичну дію за механізмом стиснення («відштовхнув»), а тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , виникли від дії іншого виду механізму травми удару (ударів).
У кримінальному провадженні зібрано докази, які дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а саме:
- протокол огляду місця події із застосуванням фотофіксації від 18.09.2016 з додатками,
відповідно до яких зафіксовано обстановку місця вчинення кримінального правопорушення;
- заява ОСОБА_8 від 18.09.2016 про вчинення кримінального правопорушення;
показання потерпілого та свідків;
- протоколами проведення слідчого експерименту з потерпілим та очевидцями;
- висновком судово-медичної експертизи за № 1851 від 19.12.2016 проведеної потерпілому ОСОБА_8 .
З огляду на викладене є достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Слідством дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
20.02.2017 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, складено та вручено письмове повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Допитаний 20.02.2017 в якості підозрюваного ОСОБА_7 повідомив, що вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України не визнає.
Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування, підтверджується тим, що осатаній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_7 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.
Крім того, під час допиту свідків, встановлено, що знайомі підозрюваного ОСОБА_7 приходили до них та схиляли їх до зміни своїх показів, однак зазначати це у своїх показах свідки категорично відмовились, а тому є ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 , який не сприяє встановленню істини у кримінальному провадженні буде як особисто, так і через своїх знайомих незаконно впливати на свідків та перешкоджати провадженні іншим чином.
За таких обставин, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі застава, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, а тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та виконання ним процесуальних обов`язків доцільним є покладення на ОСОБА_7 таких, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків: утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження чи будь-якими іншими особами, які є у кримінальному провадженні заявниками, свідками, спеціалістами, експертами; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Беручи до уваги вище викладене, а також те, що досудовим розслідуванням встановлені обставини, які дають достатні підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не може запобігти існуючим ризикам, просив задовольнити клопотання.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала за обставин викладених в ньому.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку адвокатів.
Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисників, прокурора, матеріали клопотання слідчого, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання ОСОБА_7 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, на час розгляду клопотання підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення обґрунтовані, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання.
В клопотанні слідчим в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається наявність ризиків, а саме те, що він може уникати від явки до слідчого, прокурора, переховуватися від органів досудового розслідування.
Слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, може уникати від явки до слідчого, прокурора, судді, переховуватися від органів досудового розслідування. Однак ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, являється на виклики слідчого, тому вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, задля уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, є підстави визначення для підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного такі обов`язки:
не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, або суду в період часу з 21.00 год. до 07.00 год.
прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Ухвала про застосування домашнього арешту ОСОБА_7 діє шістдесят днів, починаючи з 20.02.2017 року.
Копію ухвали направити начальникуМогилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області для виконання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя