1Справа № 335/4598/17 1-кс/335/3116/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про скасування арешту майна, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Однак, на даний час ОСОБА_5 позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому майном у зв`язку із його обтяженням на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2017 р. про арешт майна, який накладений в межах кримінального провадження № 0000014 від 21 березня 2017 р. Зазначає, що арешт на майно накладався у зв`язку з нібито смертю ОСОБА_5 , однак жодних документів, якими б підтверджувалась смерть ОСОБА_5 немає, відтак арешт на майно накладений безпідставно. Натомість заявник стверджує, що його довіритель ОСОБА_5 живий та має намір відчужити належне йому майно. Посилаючись на приписи ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) просив скасувати арешт на вищевказану квартиру.

У судовому засіданні представник заявника клопотання про скасування арешту підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти скасування арешту майна та пояснив, що дійсно, арешт на квартиру було накладено помилково.

Заслухавши пояснення представника заявника та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 квітня 2017 р. № 84649872.

Вознесенівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 21 березня 2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Процесуальне керівництво даного кримінального провадження здійснюється Запорізькою місцевою прокуратурою № 2.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2017 р. за клопотанням прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначена ухвала постановлена у відсутність власника майна.

Як випливає з актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та яка на праві власності належить ОСОБА_5 , на теперішній час обтяжена на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2017 р.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п.58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Серед засад діючого кримінального процесуального законодавства закріплені, зокрема, верховенство права, доступ до правосуддя відповідно до ст. 7 КПК України.

За змістом положень ст. 3 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Поряд із цим, статтями 7, 16 КПК України установлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За нормою пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з пунктом 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як встановлено слідчим суддею, накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є заявник, перешкоджає заявникові в реалізації його права на вільне розпорядження вказаним майном, органом досудового розслідування створено перешкоди для подальшого розпорядження нерухомим майном.

При цьому, підстав для збереження арешту майна в межах проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не встановлено. Так, підставою для накладення арешту на майно стало те, що невстановлені особи скоїли протиправні дії по реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 від імені нібито померлого ОСОБА_5 , тобто невстановлені особи шахрайським шляхом з корисних мотивів шляхом підробки документів заволоділи вказаною квартирою.

Однак, у судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 ОСОБА_3 , повноваження якого слідчим суддею перевірені та підтверджуються довіреністю від 4 листопада 2016 р., виданою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованої у реєстрі за № 2156, пояснив, що його довіритель живий та володіє спірною квартирою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 березня 2017 р. № 478, яке видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Згідно зі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2017 р. на квартиру АДРЕСА_1 , з огляду на що задовольняє клопотання ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_5 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 170 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , який дії в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати повністю арешт, накладений ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 21 березня 2017 р. № 335/3842/17 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1