Справа № 166/1372/15-к Провадження №11-кп/773/77/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 368 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001565 від 21.07.2015 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Тур Ратнівського району Волинської області, жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, з вищою освітою, одружена, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судима, працює на посаді державного інспектора МП «Доманове» Волинської митниці ДФС, -

засуджена за ч.5 ст.27- ч.1 ст.368 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права обіймати посади в митних органах ДФС строком на один рік.

Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 .

У частині засудження останньої вирок не оскаржується.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними у вчиненні злочину за таких обставин:

ОСОБА_9 , будучи службовою особою, працюючи на посаді старшого державного інспектора на митному посту «Доманове» Волинської митниці ДФС, будучи в зміні, 30 липня 2015 року о 24 год., в пункті пропуску через державний кордон України «Доманове» в Ратнівському районі Волинської області, на робочому місці, через пособника службову особу державного інспектора ОСОБА_8 , яка працювала в зміні, отримала від ОСОБА_11 неправомірну вигоду, у розмірі 7800 грн., за митне оформлення та безперешкодне ввезення ним разом із іншими фізичними особами нерезидентами на митну територію України бувших у використанні транспортних засобів.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27- ч.1 ст.368 КК України. Посилається на те, що обвинувачення ОСОБА_8 є необґрунтованим та таким, що не підтверджується належними і допустимими доказами. Крім того, ОСОБА_8 не інкримінувалось органом досудового розслідування вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.368 КК України, а тому засудження її за цією статтею КК України є незаконним. Стороною обвинувачення не доведено, що кошти в сумі 7800 грн. заявник передавав як неправомірну вигоду обвинуваченій. Сама обвинувачена ОСОБА_8 сприймала ці кошти як такі, які необхідно внести в касу за митні платежі. Вона вимоги про надання їй неправомірної вигоди нікому не ставила, свого службового становища для вчинення протиправних дій не використовувала. Виконувала свої службові обов`язки відповідно до вимог законодавства, в інтересах ОСОБА_11 або третіх осіб, будь-яких дій не вчиняла. Не свідчать про скоєння нею інкримінованого їй злочину і результати негласних слідчих (розшукових) дій та інші докази, які наявні в матеріалах кримінального провадження. Також, призначаючи покарання, суд не врахував позитивних даних про особу обвинуваченої, яка характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є опікуном недієздатного родича, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувалась.

У запереченнях прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін. Зазначає, що є безпідставними доводи захисників про те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які свідчать про вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України. Так як на досліджених судом відеозаписах, протоколах проведення НСРД від 11.08.2015 зафіксовано розмови обвинувачених із свідком ОСОБА_11 , в ході яких встановлено, що ОСОБА_9 говорила останньому, що в неї закінчились поблажки до нього, а в судовому засіданні 29.03.2016 свідок ОСОБА_11 зазначив, що суму грошової винагороди йому озвучила ОСОБА_9 , а ОСОБА_8 обчислювала її за курсом валют на калькуляторі. ОСОБА_9 давала вказівку ОСОБА_8 отримати гроші.
Разом з тим, отримання обвинуваченими неправомірної вигоди здійснювалось за безперешкодне ввезення ОСОБА_11 транспортних засобів, можливість проведення митного оформлення без участі громадян-нерезидентів, на яких ввозились транспортні засоби. У разі несплати неправомірної вигоди обвинуваченим останні натякали, що будуть конфісковувати транспортні засоби, що свідчить про умисне створення ними перешкод з метою отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 .
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника, які підтримували свою апеляційну скаргу і просили скасувати вирок та закрити провадження у справі, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу і просив залишити вирок без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27-ч.1 ст.368 КК України, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.

Посилання захисника ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що інкриміноване судом ОСОБА_8 обвинувачення нічим не підтверджується, є безпідставними і спростовуються сукупністю наявних доказів.
Так, згідно з показаннями свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні, він влітку 2015 року займався тимчасовим ввезенням на митну територію України бувших у користуванні транспортних засобів. У липні 2015 року в пункті пропуску через державний кордон України «Доманове» в Ратнівському районі Волинської області, між ним та старшим митної зміни ОСОБА_13 виникла конфліктна ситуація. ОСОБА_13 вимагав від нього платити йому за кожен ввезений на митну територію України автомобіль по 2000 грн., а в разі відмови платити кошти, погрожував створенням проблем у ввезені безперешкодно на митну територію України автомобілів. Про вимагання неправомірної вигоди він повідомив правоохоронні органи.

Ввечері 30 липня 2015 року в цьому ж пункті пропуску через державний кордон України проводила митне оформлення транспортних засобів ОСОБА_9 , яка повідомила йому про плату за кожен оформлений автомобіль. Поторгувавшись з ОСОБА_9 про суму плати, він за пропозицією останньої передав ОСОБА_8 обумовлену з ОСОБА_9 помічену працівниками правоохоронного органу спеціальною речовиною суму грошей у розмірі 7800 грн. за безперешкодне митне оформлення транспортних засобів.

В ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, ОСОБА_11 було передані оброблені спеціальною речовиною гроші в сумі 10000 грн. та спеціальне обладнання для проведення фіксування аудіо- відеоконтролю вчинення кримінального правопорушення (т.2 а.с.131-134, 151-159).

Показання свідка ОСОБА_11 об`єктивно стверджується протоколом освідування ОСОБА_8 від 31 липня 2015 року, згідно якому на робочому місці ОСОБА_8 , в пункті пропуску через державний кордон України «Доманове» в Ратнівському районі Волинської області, в неї були виявлені та вилучені 7800 грн., помічених спеціальною речовиною грошових купюр, які попередньо передав їй ОСОБА_11 як неправомірну вигоду (т.2 а.с.5-9).

Дані докази вчинення обома обвинуваченими неправомірних дій є належними і допустимими.

Факт вимагання у ОСОБА_11 неправомірної вигоди обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не було доведено дослідженими в судовому засіданні доказами, тобто кваліфікація дій обвинувачених за ч.3 ст.368 КК України не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
Натомість суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу злочину, та вірно кваліфікував її дії за ч.5 ст.27 ч.1 ст.368 КК України, за ознакою пособництва в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того хто пропонує та в інтересах третіх осіб дій з використанням свого службового становища.

Крім того суд першої інстанції, правильно розцінив показання обвинувачених, а також заяви їх захисників про непричетність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до інкримінованого злочину як намагання останніми уникнути відповідальності за вчинене.
Визначаючи види і розмір покарання ОСОБА_8 , суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, а саме, що вона вперше притягуються до кримінальної відповідальності, виключно з позитивної сторони характеризується по місцю проживання та роботи, а тому дійшов правильного висновку, що їй необхідно призначити найм`якіший вид основного покарання у виді штрафу, а також додаткове покарання - позбавлення права обіймати посади в митних органах ДФС.
Дане покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 а також попередження вчинення нею нових злочинів, і не є надто суворим.

Посилання апелянта на те, що дії ОСОБА_8 незаконно були кваліфіковані судом за ч.5 ст.27 ч.1 ст.368 КК України, оскільки органом досудового розслідування її пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.368 КК України, не заслуговує на увагу.
Відповідно до вимог ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Тому в даному випадку суд діяв згідно з вимогами зазначеного Закону.
Інші твердження захисників в апеляційних скаргах також не можуть бути підставою для скасування законного по суті вироку.

За таких обставин підстав для скасування вироку та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_8 у зв`язку з відсутність в її діях складу злочину, з мотивів наведених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_14 без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий:
Судді: