У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 ,підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою неповнолітнього:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердичів Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні за №0008988 від 05.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До суду 15.08.2017 року надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України, яке відповідно ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, а також існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не працює та не має джерела доходу; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні прокурор просила задовольнити клопотання та вказала на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підозрюваний ОСОБА_6 , адвокат та законний представник в судовому засіданні проти поданого клопотання заперечували, при цьому просили застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на вік, постійне місце проживання, щире каяття підозрюваного.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його адвоката, дослідивши матеріали клопотання та докази, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з п.4 ч.1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 слідчий посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України, яке відповідно ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, а також існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не працює та не має джерела доходу; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , 05.08.2017 року, приблизно о 03:40 годині,за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи біля магазину «Екомаркект», що за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, помітивши раніше їй не знайому ОСОБА_7 , яка йшла разом із ОСОБА_8 , вирішили відкрито заволодіти чужим майном, яке належить ОСОБА_7 , із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вступивши між собою в злочинну змову.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з корисливих спонукань та бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, неповнолітній ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із групою осіб, спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка в цей час перебувала неподалік магазину «Екомаркет», що по Вокзальній площі, 1, та спостерігала за навколишньою обстановкою, згідно відведеної йому ролі, щоб у разі небезпеки попередити неповнолітнього ОСОБА_6 . У свою чергу неповнолітній ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_7 та з метою подолання волі потерпілої до опору застосував предмет схожий на газовий балончик в область очей останньої. Після чого, останній, своєю рукою зірвав золотий ланцюжок, вагою 4 грами на якому знаходився золотий кулон, які належать ОСОБА_7 , загальною вартістю 15000 гривень.
В подальшому, утримуючи при собі викрадене чуже майно, неповнолітній ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, після чого викрадений ланцюжок передав невстановленій досудовим розслідуванням особі, таким чином розпорядившись майном потерпілої на власний розсуд.
14.08.2017 неповнолітньому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що на розгляді в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000628 від 14.04.2016 року.
Ухвалою від 03.05.2017р. Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області застосовано привід до обвинуваченого ОСОБА_6 .
Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1) рапортом про виявлення осіб причетних до вчинення злочину, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

2) протоколом заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення;

3) протоколом перегляду відеозапису за участю ОСОБА_6 ;

4) протоколом допитупотерпілої ОСОБА_7 ;

5) протоколом допиту свідка ОСОБА_8 .

6) протоколом пред`явлення для впізнання за ОСОБА_11 ;

7) протоколом проведенняслідчогоексперименту за ОСОБА_11 .

8) протоколом пред`явлення для впізнання по фотознімкам за участю ОСОБА_8 .
Таким чином, з доданих до клопотання матеріалів вбачаться, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема слідчий суддя встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Однак слідчий і прокурор не навели обґрунтування того, що ризики, на які вони посилаються, є реально наявними та достатніми для обрання ОСОБА_6 найтяжчого запобіжного заходу.
Обмеження конституційних прав і свобод людини є виправданим лише у тому випадку, якщо з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи особистості та презумпцією невинуватості, що автоматично виключає можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження лише з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, вина особи у вчиненні якого не була доведена.
Обов`язок доведення обставин неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу випливає також з низки рішень Європейського суду з прав людини на вимогу ст. 5 Конвенції (рішення в справах «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року, «Алєксандр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, «Мамєдов проти Росії» від 01.06.2006 року, «Сергій Волосюк проти України» від 12.03.2009 року, «Тодоров проти України» від 12.01.2012 року), правова позиція в яких зводиться до того, що без вказання обґрунтованості підстав твердження, що особа переховуватиметься від правосуддя, може перешкоджати провадженню по справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, посилання на відповідну норму закону та на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності вище викладеного є недостатнім для ухвалення рішення про тримання особи під вартою. національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.
В поданому до суду клопотанні сторона обвинувачення лише припустила наявність всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу для взяття під варту ОСОБА_6 , проте, з огляду на наведені вище правові позиції, наявні в матеріалах справи докази, вказані твердження сторони обвинувачення є необґрунтованими.
Так, в судовому засіданні було встановлено наявність постійного місця проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
З огляду на викладене, враховуючи особу підозрюваного, та те, що підозрюваний має постійне місце проживання, навчається, має міцні соціальні зв`язки, приймаючи до уваги вік підозрюваного, який є неповнолітнім, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним покладення на підозрюваного ОСОБА_6 наступних, передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків:
- прибувати до слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м.Києві ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за їх вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту за місцем його проживання (перебування), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування);
- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками та іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 13.10.2017 року включно, заборонивши ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов"язки :
-прибувати до слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП України в м.Києві ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за їх вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту за місцем його проживання (перебування), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування);
-утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками та іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
В іншій частині поданого клопотання, відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокуратура Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 .
Строк дії ухвали до 13.10.2017 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1