№568/497/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4
представника служби у справах дітей Млинівської РДА ОСОБА_7
інспектора ювенальної превенції сектору превенції Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000097 від 10 березня 2016 року відносно,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_10 , 10 березня 2016 року, приблизно о 4 годині, перебуваючи в с.Бугаївка Радивилівського району Рівненської області, з метою попроситись переночувати, через двері, які не були зачинені, зайшла всередину житлового будинку ОСОБА_11 , який знаходиться в АДРЕСА_2 , де на стільці в одній з кімнат будинку виявила мобільний телефон марки «Nomi i300», що належав ОСОБА_12 , жительці АДРЕСА_2 , з якою на той час вона не була знайома.

Побачивши телефон, у ОСОБА_4 виник умисел на його протиправне заволодіння, а тому вона реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю власника будинку та потерпілої ОСОБА_12 , а також переконавшись у тому, що її неправомірні дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, підійшла до стільця, з якого, з корисливих мотивів, умисно, таємно, взяла мобільний телефон марки «Nomi i300», вартістю 530 грн. (висновок судово-товарознавчої експертизи №3.2-517/16 від 30 травня 2016 року), в якому була встановлена картка пам`яті «San Disk Micro sd» об`ємом 8Gb, вартістю 115грн. та сім-картка мобільного оператора зв`язку «Life» вартістю 30 грн., з яким вийшла з приміщення житлового будинку, тим самим привласнила і розпорядилась ним на власний розсуд, в результаті чого потерпілій ОСОБА_12 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 675 грн.

В судовому засіданні неповнолітня обвинувачена ОСОБА_10 , в присутності законного представника ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнала повністю, і дала показання, що, приблизно 10 березня 2016 року, біля 4 години 30 хвилин ранку, вона перебувала в с.Бугаївка Радивилівського району Рівненської області, куди її привезли машиною. Йдучи по вулиці в с.Бугаївка Радивилівського району, випадково побачила, що з одного з будинків вийшло двоє чоловіків, які «направились до заправки». З цієї хати вийшла також ОСОБА_13 , яку вона раніше не знала. Поскільки вона, обвинувачена, мала намір попороситися переночувати, то зайшла на подвір`я і через напіввідкриті двері зайшла в хату. Зайшовши в будинок, вона гукнула, однак ніхто не відгукнувся. Перебуваючи в будинку, в одній з кімнат вона на стільчику побачила телефон. Взявши його, вона вибігла з хати і пішла до лісу, де і перебувала до години часу після викрадення телефону.

12 квітня 2016 року, коли вона поверталась із Закарпатської області, то в с. Крупець Радивилівського району була затримана працівником поліції ОСОБА_14 , який і привіз її в райвідділ поліції.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, крім повного визнання нею своєї вини, підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, зокрема, з показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вбачається, що ОСОБА_4 до 8 класу по місцю навчання характеризувалася позитивно, була контактна, прислухалась до порад вчителів, у класі мала друзів. Що стало причиною такої поведінки ОСОБА_17 в даний час пояснити не можуть.

Крім показань свідків, в судовому засіданні були досліджені письмові докази, зокрема, протоколом огляду місця події від 10 березня 2016 року проведеного з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності понятих, підтверджується, що місцем огляду є житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_2 орендарем якого є ОСОБА_11 . В ході огляду було виявлено дерев`яний стілець на якому потерпіла ОСОБА_18 , залишила свій мобільний телефон марки «Nomi i300».

Протокол огляду місця події всім учасникам був зачитаний вголос, заяв та доповнень не надійшло

(а. с. 16-18 кримінального провадження № 0000097)
До протоколу огляду місця події від 10 березня 2016 року долучено фототаблицю.

(а. с. 19-21 кримінального провадження № 0000097)
З протоколу огляду місця події від 12 квітня 2016 року, проведеного на підставі заяви потерпілої ОСОБА_12 з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності понятих вбачається, що безпосереднім об`єктом огляду являється телефон чорного кольору марки «Номі 300», який у добровільному порядку видала ОСОБА_4 .

Протокол огляду місця події всім учасникам був зачитаний вголос, заяв та доповнень не надійшло.

(а. с. 35-38 кримінального провадження № 0000097)
До протоколу огляду предмета від 12 квітня 2016 року долучено фототаблицю.

(а. с. 39-40 кримінального провадження № 0000097)
Висновком судової товарознавчої експертизи №3.2-517/16 від 30 травня 2016 року підтверджується, що ринкова вартість мобільного телефона марки «Nomi i300» (за умови його теперішнього та технічно-справного стану), станом на момент 10 березня 2016 року могла становити 530,00 грн.
(а. с. 48-50 кримінального провадження № 0000097)
До висновку судової товарознавчої експерта №3.2-517/16 від 30 травня 2016 року долучено фототаблицю.

(а. с. 51-54 кримінального провадження № 0000097)
Дії ОСОБА_10 слід кваліфікувати як умисні, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка як по місцю навчання, так і проживання характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, а також наявність на вихованні малолітньої дитини 2016 року народження.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 судом не встановлено.

Санкція ч. 1 ст. 185 КК України, передбачає міру покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

У відповідності до ч.3 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_10 , відноситься до злочинів середньої тяжкості.

У відповідності до ст. 98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: 1) штраф; 2) громадські роботи; 3) виправні роботи; 4) арешт; 5) позбавлення волі на певний строк.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує, що ОСОБА_10 вчинила злочин середньої тяжкості, по місцю навчання та проживання характеризується посередньо, сукупності пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих покарання обставин, а тому, вважає, за доцільне призначити їй покарання у виді громадських робіт.

Статтею 100 КК України передбачено, що громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.
У відповідності до п.10 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2013 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх» суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітньої, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК. Судам необхідно зважати, що при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи вони повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення. Вважаючи, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд відповідно до положень ч. 3 ст. 337 КПК має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, погіршення становища особи за ініціативою суду не допускається.
Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин (статті 2, 18, 50 КК). Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітньої та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітньої засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про застосування до неповнолітньої обвинуваченої примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітньої ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_6 .

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження та висновокслужби у справах дітей Радивилівської РДА щодо доцільності застосування щодо неповнолітньої обвинуваченої заходів виховного характеру, вважає за доцільне звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання і застосувати відносно нього примусові заходи виховного характеру у відповідності до вимог ст. 105 КК України, так як ОСОБА_10 щиро розкаялась у вчиненому злочині, як особа, посередньо характеризується по місцю проживання та навчання, вчинила злочин у неповнолітньому віці та відшкодувала завдану матеріальну шкоду.

У відповідності до вимог ст. 105 КК України, суд може застосувати до неповнолітньої такі примусові заходи виховного характеру:
1) застереження;
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої;
3) передача неповнолітньої під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до доспеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Частиною 3 ст. 497 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітньої обвинуваченої примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2 примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 не приймалось.

Постановою про приєднання речових доказів від 09 червня 2016 року, речовим доказом визнано мобільний телефон марки «Nomi i300», який на відповідальне зберігання переданий власнику ОСОБА_12 .

(а. с. 55 кримінального провадження № 0000097)
У відповідності до вимог ст. 100 ч. 9 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку
На підставі наведенного,
керуючись ст. ст.370, 373-374,497 КПК України
ст. 105 КК України,
с у д ,-
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_19 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
На підставі ст. 105 КК України ОСОБА_19 звільнити від призначеного судом покарання і застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці та жительці АДРЕСА_1 строком на один рік.
Контроль за виконанням вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року покласти на інспектора ювенальної превенції сектору превенції Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області та службу у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації.
Копію вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року направити інспектору ювенальної превенції сектору превенції Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП України в Рівненській області та начальнику служби у справах дітей Радивилівської районної державної адміністрації.
Речові докази по справі:
- мобільний телефон марки «Nomi i300», який на відповідальне зберігання переданий власнику ОСОБА_12 залишити ОСОБА_12 , жительці с. Бугаївка Радивилівського району Рівненської області.

Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1