Номер провадження: 11-сс/785/1239/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника власника майна захисника ОСОБА_8

розглянувши апеляційну скаргу представника ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» - захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2017 року, якою задоволено клопотання заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001437 від 31.05.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку, кадастровий номер :02:019:0157, площею 0,6914 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , а також на всі наявні на її території будівлі та споруди, із забороною користуватися зазначеною земельною ділянкою, проводити будівництво (підготовку до будівництва, вбирання території, роботу спеціальної будівельної техніки, екскаваторів, бульдозерів, автокранів, асфальтоукладників, тощо) на зазначеній ділянці, до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.
В апеляційній скарзі представник ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» - захисника ОСОБА_8 , просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна посилаючись на те, що висновки в ухвалі слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на майно не відповідають вимогам ч. 1 ст. 170, ч. 1 ст. 173 КПК України, так як прокурор та слідчий не довели необхідність арешту, наявність ризиків, належність майна до предмету інкримінованого кримінального правопорушення, а також, що накладення арешту на майно необхідно для забезпечення відшкодування завданих збитків. При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя не врахував відсутність правової підстави для арешту майна, так як не дав належної оцінки тому, що накладення арешту на майно порушує права ПП «Готельний Комплекс «Курорт Еліт», який є законним власником зазначеної земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, представника власника майна, який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання та апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 399 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, з підстав зазначених в клопотанні, так як вони знайшли підтвердження в матеріалах судових проваджень.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого зазначено підстави та мету, передбачені ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, в клопотанні слідчого зазначено, що 31 травня 2016 року до ЄРДР за №0001437 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом незаконних дій невстановлених осіб відносно об`єкту державної власності бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи 28.05.2016 року, попередньо озброївшись ломами, сокирами та іншим інструментом, вдерлись на територію бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка перебуває у державній власності та стали нищити будинки відпочинку, адміністративні та господарські будівлі.
Діям з фактичної спроби знищити державне майно передувало те, що невстановленим колом осіб, у тому числі службовими особами Затоківської селищної ради, Фонду державного майна України та його регіонального відділення, а також службовими особами приватних підприємств «Аліса» та «Лазурна 19» вчинено низку спланованих протиправних дій направлених на вибуття із державної власності бази відпочинку та з комунальної власності земельної ділянки рекреаційного призначення площе 0,6914 га, вартістю понад 3,5 млн. грн., яка розташована за адресою: вул. Лазурна, 19, смт Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області.
Право власності держави Україна на базу відпочинку підтверджується Наказом Фонду державного майна України від 18.10.2004 № 2176, яким затверджено висновок щодо правового статусу майна бази відпочинку, визнано рішенням господарського суду Одеської області від 17.12.2015 у справі № 916/2771/15, залишеним без змін постановами Одеського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 та Вищого господарського суду України від 13.04.2016, якими відмовлено в задоволенні позовної заяви МП «Аліса» до Фонду державного майна України про визнання права власності на базу відпочинок «Зорі Тирасполя».
Вказаними рішеннями підтверджено, що база відпочинку «Зорі Тирасполю» є державною власністю України, про що з 2007 року відомо фактичному користувачу МП «Аліса», правонаступником якого є ПП «Готельний Комплекс «Курорт Еліт».

Разом з цим, головою Затоківської селищної ради ОСОБА_10 у липні 2015 року ініційовано передачу вказаного об`єкту нерухомості на зберігання Затоківській селищній раді.
Вказані обставини підтверджуються, направленням останнім листа від 02.07.2015 № 880/01-29/9 до голови Фонду державного майна України та голови Одеського регіонального відділення про спонукання їх до термінової передачі державного майна, через не звільнення нібито МП «Аліса» земельної ділянки після закінчення строку дії договору оренди землі, на якій розташована вказана база відпочинку.
Водночас, МП «Аліса» тривалий час залишалось фактичним користувачем земельної ділянки та продовжувало здійснювати право на землю, через володіння спорудами (об`єктом державної власності) та їх обслуговуванням фактичне землекористування без правовстановлюючих документів, що жодним чином не може позбавляти власника споруд на реалізацію першочергового права на земельну ділянку відповідно до вимог ст. 120 Земельного кодексу України, а саме наданої раніше ділянки площею 0,6914 га.
За результатами розгляду звернення ОСОБА_10 між Фондом та селищною радою 27.08.2015 укладено договір про безоплатне зберігання державного майна бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зі строком дії 1 (один) рік та обов`язком вжиття заходів схоронності.
Однак, замість вжиття дій з охорони об`єкту державної власності, недопущення порушень інтересів держави в особі Фонду державного майна України, службові особи Затоківської селищної ради, діючи в порушення п. 2.1.2, 3.1.3 та 2.2.2 пункту 2 Договору про безоплатне зберігання державного майна бази відпочинку «Зорі Тирасполя» від 27.08.2015 року, ст. 120, 134 Земельного кодексу України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», уклали 29.12.2015 року договір оренди земельної ділянки з ПП «Лазурна 19» за тією ж площею та адресою, яка використовується базою відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », передавши фактично земельну ділянку площею 0,7 га необхідну для обслуговування цілого комплексу державного майна приватному підприємству, яке оспорювало право на одну з самочинно зведених будівель загальною площею лише 154,4 кв.м.
Таким чином, службові особи Затоківської селищної ради Одеської області не лише позбавили Фонд Державного майна України права користування, володіння та можливості розпорядження державним майном, а й вчинили дії з відчуження земельної ділянки площею 0,6914 га, яку зайнято об`єктом нерухомості державної власності.
Зокрема, ПП «Лазурна 19» укладено 04.04.2016 року договір про оплату авансового внеску у розмірі 718 903, 89 грн. за продаж земельної ділянки, фактично зайнятої базою відпочинку «Зорі Тирасполя» - державним майном.
Відповідно до п. 7 договору від 04.04.2016 року покупець мав сплатити аванс протягом 3 днів з моменту укладання договору, тобто до 08.04.2016.
Крім того, Затоківською селищною радою 31.03.2016 прийнято рішення про внесення вказаної земельної ділянки (кадастровий номер :02:019:0157, площею 0,6914 га) до переліку ділянок, які підлягають відчуженню у 2016 році. Відповідно до інформації відділу Держземагенства її вартість становить 3, 594 млн. грн.
Незважаючи на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, предметом якого є вказана земельна ділянка, передана на відповідальне зберігання службовим особам Фонду Державного майна України, службові особи Затоківської селищної ради, зловживаючи своїми повноваженнями, умисно, в інтересах ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» (колишнє ПП «Лазурна 19»), 08.06.2017 продали останньому вказану земельну ділянку.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 14.07.2017 року, земельна ділянка, кадастровий номер :02:019:0157, площею 0,6914 га, належить на праві приватної власності ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» (колишнє ПП «Лазурна 19») згідно договору купівлі-продажу від 08.06.2017 року.
Таким чином, згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні прокурора зазначені підстава та мета арешту майна, які передбачені ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна, тобто досудовим розслідування встановлена необхідність накладення арешту на земельну ділянку, оскільки вона є предметом злочину, має доказове зазначення, а також необхідно для запобіганням ризикам, зокрема, його подальшого відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, зазначено майно у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 цього Кодексу, так як на ньому збереглися сліди, які можуть бути використані як доказ під час кримінального провадження.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді вбачається, що, згідно вимог ст. 173 КПК України,обставини, зазначені в клопотанні прокурора про арешт майна, були встановлені.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, в ухвалі слідчого судді обґрунтовано встановлена необхідність накладення арешту на майно, оскільки воно є предметом злочину, має доказове зазначення, а також необхідно для запобіганням ризикам, зокрема, його подальшого відчуження.

Доводи представника власника майна про те, що арешт на земельну ділянку, яка належить на праві власності ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2017 року, який не скасований, накладений оскаржуваною ухвалою незаконно, не можуть бути прийняті до уваги, так як в ухвалі слідчого судді обґрунтовано встановлено, що земельна ділянка є предметом кримінального правопорушення, щодо якого в ЄРДР внесені відомості 31.05.2016 року, про що відомо представникам ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт», яке є правонаступником ПП «Аліса» та «Лазурна 19».

Також не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на майно є незаконним, оскільки попередніми судовими рішеннями арешт земельної ділянки скасовувався, так як предметом апеляційного розгляду є судове рішення від 17.07.2017 року, яким накладений арешт на земельну ділянку з відповідних підстав, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, перевірені при апеляційному розгляді.
При таких обставинах, апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування надано достатньо доказів,що вказують про необхідність накладення арешту на майно, оскільки воно є предметом злочину, може бути використано, як доказ вчинення кримінального правопорушення, а також з метою запобігання ризикам, зокрема, його подальшого відчуження. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді була обґрунтовано зазначена наявність правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 ч.ч.1-4 КПК України.

На підставі наведеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи є неспроможними, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Поновити представнику власника майна ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» - захиснику ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника власника майна ПП «Готельний комплекс «Курорт Еліт» - захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2017 року, якою задоволено клопотання заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку, кадастровий номер :02:019:0157, площею 0,6914 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , а також на всі наявні на її території будівлі та споруди, із забороною користуватися зазначеною земельною ділянкою, проводити будівництво (підготовку до будівництва, вбирання території, роботу спеціальної будівельної техніки, екскаваторів, бульдозерів, автокранів, асфальтоукладників, тощо) на зазначеній ділянці, до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 18.08.2017 року, о 17:00 год. в приміщення апеляційного суду Одеської області.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2