Справа № 442/914/17
Провадження № 1-кп/442/169/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, по обвинувальному акту, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002221 від 27.09.2016 року відносно :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Доброгостів, Дрогобицького району, Львівської області, з базовою середньою освітою, учня 10 класу Доброгостівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України;
з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

представника у справах дітей Дрогобицької РДА ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
Неповнолітній ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 05 вересня 2016 року о 14 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , звідки шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung S III Titanium Gray» вартістю 2500 гривень, який належить ОСОБА_7 , чим завдали потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні вищеописаного суспільно-небезпечного діяння в повному обсязі в чому щиросердечно розкаявся. Додатково пояснив, що це буде наукою для нього на все життя та обіцяв, що більше такого не повториться. Просить суворо його не карати.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просять суд суворо його не карати та обрати йому покарання без позбавлення волі.
Представник у справах дітей Дрогобицької райдержадміністрації ОСОБА_5 , просить суд обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі, а дати йому шанс для того, щоб виправитися.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні просить суд суворо його не карати та обрати йому покарання без позбавлення волі.
Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованих йому правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, постановою про визнання речовим доказам та приєднання до матеріалів провадження, а саме ком пакт диск CD-R, протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього з яких вбачається його причетність до скоєних злочинів.

Відтак дослідивши зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та те що його вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Оскільки така кваліфікація знаходить своє підтвердження за результатами судового слідства та співставляється з сукупністю матеріалів справи, що перевірені судом.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їхнє виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З урахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, то таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який являється неповнолітнім, вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується по місцю навчання та проживання, та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Сама по собі тяжкість інкримінованого злочину, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості судді в обов`язковій ізоляції підсудного від суспільства, необхідності обрання обвинуваченому більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за його беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих (статті 75-78 КК), з урахуванням особливостей, визначених у ст. 104 КК. Таке звільнення допускається лише в разі засудження неповнолітнього до позбавлення волі (ч. 2 ст. 104 КК). Тривалість іспитового строку встановлюється в межах від одного до двох років (ч. 3 ст. 104 КК) з урахуванням визначеного судом строку позбавлення волі, а також даних про особу засудженого й інших обставин справи. Звільняючи неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням, суди в кожній справі мають обговорювати питання про покладення на засудженого обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК, маючи при цьому на увазі, що їх перелік є вичерпним. Засудженим та їхнім законним представникам мають бути роз`яснені правові наслідки застосування положень статей 75, 76, 104 КК, що записується в протоколі судового засідання.

Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах встановлених в санкції ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75, 104 та п. 1, п. 2 ст. 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судових витрат по справі немає.
З речовими доказами слід поступити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та обрати йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Речові докази:

- Компакт диск CD-R, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1