Справа №592/3736/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/583/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 травня 2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей віком 5 та 9 років, офіційно не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , в яких вони не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 та доведеності його вини просили:

- прокурор ухвалити новий вирок яким ОСОБА_8 призначити більш суворе покарання.

У подальшому, до початку апеляційного перегляду вироку, прокурор в порядку ст. 403 КПК України відмовився від своєї апеляційної скарги.

- захисник вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити та призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, однак менш суворе, а саме у виді штрафу;

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 2-х місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу визначено не обирати.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 вважаючи ухвалений відносно свого підзахисного ОСОБА_8 вирок суду надто суворим просить колегію суддів його пом`якшити врахувавши, що останній є раніше не судимим, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв слідству, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, добровільно пройшов курс лікування від наркотичної залежності та має посередню характеристику за місцем проживання. Також, ОСОБА_8 , за словами захисника, багаторазово пожалкував за скоєне та не має на меті продовжувати вчинення нових злочинів. Тому, з урахуванням викладеного сторона захисту вважає, що суд першої інстанції, безпідставно призначив її підзахисному майже максимальне покарання визначене санкцією ч. 1 ст. 309 КК України не врахувавши належним чином особу обвинуваченого.

Інші учасники кримінального провадження, а саме обвинувачений ОСОБА_8 , апеляційну скаргу на судове рішення не подавав.

Як встановив суд першої інстанції 13 березня 2017 року близько 17 год. ОСОБА_8 , перебуваючи біля нічного клубу «Більбоу», розташованого по вул. Ковпака у м. Суми, знайшов медичний шприц, об`ємом 2 мл, який до відмітки 1 мл заповнений рідиною коричневого кольору. Розуміючи, що в шприці знаходиться наркотичний засіб ОСОБА_8 поклав знайдений ним медичний шприц до кишені куртки та почав незаконно зберігати вказаний вище наркотичний засіб при собі, для власного вживання, без мети збуту.

13 березня 2017 року о 17 год. 30 хв. в під`їзді № 1 будинку № 15 по вул. Ковпака у м. Суми, ОСОБА_8 був зупинений працівниками поліції, якими у останнього було виявлено та вилучено в кишені куртки медичний шприц, об`ємом 2 мл.

Відповідно до висновку експерта Сумського НДЕКЦ МВС України № 19/119/7-2/434е від 27.03.2017 року, - надана на дослідження рідина в шприці є особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, маса якого у перерахунку на суху речовину складає 0,015 г.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника змінивши вирок суду в сторону пом`якшення покарання, думку прокурора , яка вважала вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційних скарг, тобто в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Так, засади призначення покарання зазначені у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину який за своєю тяжкості відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, зокрема те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю визнав, офіційно ніде не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 2015 року було закрито кримінальне провадження та звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з добровільним проходженням лікування від наркоманії. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття ОСОБА_8 , обставини, що його обтяжують судом не встановлено.

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що саме покарання у виді 2-х місяців арешту буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , а також для запобіганню вчинення ним нових злочинів ніж інші види покарань, зокрема штрафу, виправних робіт, обмеження чи позбавлення волі.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки призначене ОСОБА_8 покарання не виходить поза межі санкції ч. 1 ст. 309 КК України, воно призначене з детальним врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, а тому є справедливим та необхідним для сприяння виправленню обвинуваченого ОСОБА_8 та запобіганню вчинення ним повторних злочинів.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника в якій йдеться про суворість призначеного ОСОБА_8 покарання, оскільки ті обставини на які посилається сторона захисту, а саме те, що останній є раніше не судимим, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв слідству, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, добровільно пройшов курс лікування від наркотичної залежності та має посередню характеристику за місцем проживання, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, а тому, з огляду на вказані обставини та на те, що останній офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, колегія суддів не може погодитись із призначенням йому більш м`якого покарання, а саме, як на тому наполягає захисник, покарання у виді штрафу, оскільки існують сумніви у можливості його виконання зі сторони обвинуваченого, і крім того, стороною захисту жодних доказів на підтвердження достатнього матеріального стану обвинуваченого надано не було.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання відповідає меті покарання, визначеній в ч. 2 ст. 50 КК України та при його призначенні було дотримано основних засад, визначених у ст. 65 КК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вони не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 травня 2017 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.