Провадження № 11-кп/780/820/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 09.08.2017

УХВАЛА
Іменем України
09 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2017 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку один рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2, ч. 1 та п.2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Цим же вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку, 12 жовтня 2016 року приблизно о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , проходячи біля буд. АДРЕСА_2 , на землі, придбав знайшов ін`єкційний медичний шприц одноразового використання, номінальною ємністю 3 мл, заповнений рідиною коричневого кольору до поділки 0,9 мл, а саме рідиною, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опій (ацетильований). Визначивши по запаху та кольору, що дана речовина є наркотичним засобом, поклав вище вказаний медичний шприц, заповнений рідиною коричневого кольору, до власної кишені та незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Розгляд провадження в суді першої інстанції відбувалось за приписами ч.3 ст.349 КПК України.
Не погоджуючись із рішенням суду, перший заступник прокурора подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок в частині призначення покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та у звязку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На думку прокурора, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, порушив вимоги ст.65 КК України, оскільки не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину та його суспільну небезпечність, а саме, що ОСОБА_8 був засуджений 10.04.2014 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу, який не сплатив, у зв`язку із чим ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області штраф замінено на громадські роботи під час яких він і вчинив повторно умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів та не вжив заходів щодо свого працевлаштування.
Прокурор звертає увагу, що вказане свідчить про неможливість його виправлення та запобігання вчинення інших злочинів без ізоляції від суспільства, а також вказує на небажання його виправитись та вести законослухняний спосіб життя.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії, судом першої інстанції вказані вимоги дотримано в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і прокурор в апеляційній скарзі, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, не перевіряється відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, відсутність наслідків від вчиненого, особу обвинуваченого та його позитивну характеристику, відсутність обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, та наявність обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини, та з огляду на поведінку обвинуваченого, прийшов до правильного висновку про можливість відбування покарання без ізоляції від суспільства, застосувавши до ОСОБА_8 положення ст. 75КК України.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 з січня 2017 року працює на посаді столяра у ФОП ОСОБА_10 , де позитивно характеризується, зокрема, є працелюбним і відповідальним працівником, обсяг покладеної роботи виконує у визначений термін, ініціативний, з колегами доброзичливий, ввічливий і чемний, має високу працездатність, сумлінно ставиться до роботи, уважний до людей, тактовний, має організаційні здібності, розсудливий, витриманий, миролюбний.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що злочин, вчинений ОСОБА_8 у виді зберігання наркотичного засобу без мети збуту розпочато 12.10.2016 близько 17 години 50 хвилин до моменту його особистого обшуку працівниками поліції о 18 годині 00 хвилин цього ж дня, під час якого ОСОБА_8 добровільно віддав ін`єкційний шприц, заповнений опієм (ацетильований). Наведене свідчить про досить незначний проміжок часу зберігання наркотичного засобу ОСОБА_8 та про відсутність його суспільної небезпечності, що дає можливість досягти виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у звязку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а вимоги апеляційної скарги прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді: