21.12.2016
Справа № 494/1388/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2016 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 000548 щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, з повною загальною середньою освітою, не працює, перебуває у цивільному шлюбі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 20.03.2011 року Дніпропетровським ОС за ст. 69 КК України (1960 року) до 11 років позбавлення волі. 03.11.2011 року звільнений по відбуттю строку покарання.
в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 309 та частиною першою статті 311 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);
ВСТАНОВИВ:
12.10.2016 року в денний час ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: вул.. Зої Космодемянської, м. Березівка, Одеська обл.., діючи умисно, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав у невстановленої особи одноразовий медичний шприц, в якому містився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0.247 г., який став незаконно зберігати при собі, для особистого вживання, без мети збуту, до моменту його виявлення та вилучення з незаконного обігу працівниками Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області 12.10.2016 року в період часу з 17:20 год. по 17:42 год., під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , на території вул.. Зої Космодемянської, м. Березівка, Одеська обл.., поряд з будинком №85. Крім того, 12.10.2016 року в денний час, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: вул.. Зої Космодемянської, м. Березівка, Одеська обл., діючи умисно, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, незаконно придбав у невстановленої особи одноразовий медичний шприц, в якому містився прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю ангідрид оцтової кислоти, масою 0.54 г., який став незаконно зберігати при собі, з метою його використання для виготовлення наркотичного засобу, до моменту його виявлення та вилучення з незаконного обігу працівниками Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області 12.10.2016 року в період часу з 17:20 год. по 17:42 год., під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , на території вул.. Зої Космодемянської, м. Березівка, Одеська обл.., поряд з будинком №85.
Потерпілий у вказаному кримінальному провадженні відсутній.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 309 КК України, а також у незаконному придбанні, зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 311 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними діями ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав наркотичні засоби без мети збуту, також незаконно придбав, зберігав прекурсори з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, тобто вчинив злочини, передбачені частиною першою статті 309 та частиною першою статті 311 КК України.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні злочинів, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, частиною першою статті 311 КК України та надав суду пояснення про те, яким чином ним були скоєні кримінальні правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити йому найменш суворе покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який не перебуває на наркологічному і психоневрологічному обліку, раніше судимий, характеризується за місцем мешкання негативно.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким вони скористались.
Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України рецидив злочинів.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 309 КК України у виді арешту строком на 5 місяців; за частиною першою статті 311 КК України у вигляді одного року обмеження волі. На підставі частини першої статті 72 КК України замінити - 1 рік обмеження волі на 6 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців. ОСОБА_4 просив застосувати мінімальне покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Вказав, що дійсно визнає свою вину у скоєному, однак своїми діями іншим шкоди не завдав. Просив призначити штраф та вказав, що на даний час має неофіційні заробітки. Також, просив врахувати, що у нього залишаться діти та хвора цивільна дружина, які потребують піклуванню.
У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочинах, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчинених ним злочинів відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчинених діянь та наслідків діянь, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення покарання за ч.1 ст.309 КК України та ч.1 ст.311 КК України у виді штрафів в межах санкції цих статей, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувались.
Суд також вважає, що речові докази, а саме: два одноразових медичних шприца, в одному з яких виявлено речовину опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,247 г.; в другому прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю ангідрид оцтової кислоти, масою 0,54 г. - необхідно знищити.
Кім того, необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 879 гривень 60 копійок за проведення експертизи №1252.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК України, статтями 309,311 КК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 309 КК України та частиною першою статті 311 КК України та призначити покарання:
- за ч. 1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. 00 коп;
- за ч. 1 ст. 311 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2550 (двох тисяч п`ятсот п`ятдесяти) грн. 00 коп.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 не застосовувалися.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Речові докази, а саме: два одноразових медичних шприца, в одному з яких виявлено речовину опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,247 г.; в другому прекурсор, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю ангідрид оцтової кислоти, масою 0,54 г. - необхідно знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відшкодування судових втрат за експертизу у розмірі 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок на користь держави за реквізитами: УК в Од. обл./Малиновський район/ 24060300, р/р 0007, , МФО 828011, банк ГУДКСУ в Одеській області.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1