ун. № 759/3086/17
пр. № 1-кп/759/279/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000753, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Краматорськ, Донецької обл., громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 05.11.2008р. Слов`янським міськрайонним судом Донецької обл. за ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники: потерпіла ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 10.02.2017р. приблизно о 18.20год. знаходячись по бул.Кольцова, 14 в м.Києві, помітив раніше йому незнайому ОСОБА_7 , яка слідувала до зупинки громадського транспорту «Ринок «Дніпро». В цей час ОСОБА_3 , з метою покращення свого матеріального становища, вирішив незаконно заволодіти майном ОСОБА_7 , шляхом вчинення на неї нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, а саме наявного при собі, заздалегідь заготовленого ножа.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_3 , направився слідом за ОСОБА_7 і наздогнавши її неподалік торгівельного ринку «Дніпро», що по бульвару Кольцова, 12 у місті Києві, схопив ззаду однією рукою за шию та став тримати, одночасно з цим, з метою подолання можливого опору потерпілої, ОСОБА_3 дістав з кишені наявний при ньому ніж та утримуючи його в правій руці направив лезо в сторону шиї ОСОБА_7 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , наказав ОСОБА_7 , віддати йому її мобільний телефон. В свою чергу ОСОБА_7 , усвідомивши можливість застосування ОСОБА_3 насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, злякавшись, остаточно перестала чинити йому опір, скориставшись чим, ОСОБА_3 , продовжуючи погрожувати ножем, тримаючи його біля шиї потерпілої, став обшукувати кишені верхнього одягу ОСОБА_7 , однак заволодіти майном потерпілої не встиг, оскільки в цей час був викритий та затриманий перехожими громадянами.

Допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України не визнав та показав, що 10.02.2017р. приблизно о 18.30год. після роботи зайшов зі своїм товаришем до магазину «АТБ», що знаходиться неподалік від місця події. В приміщенні магазину випадково зіштовхнувся з потерпілою ОСОБА_7 , через що остання нагрубила йому. Розплатившись за продукти, разом з товаришем вийшли з магазину та зупинились біля входу, де до них знову підійшла потерпіла з пропозицією познайомитись, вони відмовились і вона пішла в напрямку бул.Кольцова. У цей час до нього зателефонувала вагітна цивільна дружина, яка повідомила, що погано себе почуває, тому він направився додому, в напрямку ринку «Дніпро». Перейшовши дорогу, підсковзнувся і знову випадково штовхнув потерпілу, яка почала сваритися, нецензурно лаятись. Він погарячкував, ззаду схопив потерпілу за комірець куртки та потрусив її. При собі у внутрішньому кармані куртки він мав ножа, якого брав з собою на роботу щоб заточити, але його не діставав. Потерпіла почала плакати, в цей момент повз проходило двоє хлопців, він відпустив потерпілу і хотів іти додому, однак свідок ОСОБА_8 почала кричати, що необхідно викликати поліцію. Так як ні грошей, ні телефону у потерпілої він не вимагав, наміру вчиняти розбій не мав, тому вирішив зачекати поліцію, щоб розібратись у конфлікті. По приїзду поліція вилучила у нього телефон та ніж.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, суд приходить до висновку, що його вина підтверджується наступними доказами, які безпосередньо досліджені судом.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що ввечері 10.02.2017р. направлялась до зупинки громадського транспорту «Ринок «Дніпро», помітила, що попереду були люди, одним з яких був обвинувачений. Перейшовши дорогу, помітила, що обвинувачений до неї наближається, відчула, що він схопив її за шию, в одній руці він тримав пакет з написом «АТБ». Вона почала кричати, але обвинувачений наказав мовчати або він її заріже. Погрозу вона сприйняла реально та сильно злякалась. В цей час відчула, що він почав сильніше її тримати за шию душити. У правій руці вона помітила ніж з коричневою ручкою, обвинувачений щось говорив їй про телефон, ніби «віддай телефон», та намагався обшукати кармани. До них підійшло двоє хлопців, які запитали чи все нормально, при цьому ОСОБА_3 відповів, що все нормально, вона ж попросила про допомогу. Також підійшла жінка, яка почала кричати на обвинуваченого, і схопивши її за куртку відштовхнула від обвинуваченого. Після цього було викликано поліцію, до приїзду якої обвинувачений перебував на місці.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що точного дати та часу не пам`ятає, взимку 2017р. ввечері, оскільки була вже темна пора доби, разом із своїм товаришем неподалік ринку «Дніпро» помітили дівчину, яка просила про допомогу, а обвинувачений стояв у неї за спиною, тримаючи її лівою рукою ззаду, а в правій руці тримав предмет, схожий на ніж, біля шиї потерпілої. Біля них зібрались люди. Вони підійшли до них та попросили ОСОБА_3 відійти від потерпілої, що він і зробив. На місці події було погане освітлення. Пізніше, коли приїхала поліція, у обвинуваченого був виявлений ніж. Сварки між потерпілою та обвинуваченим не бачив. ОСОБА_3 цей час стояв на місці події і не тікав.

Свідок ОСОБА_10 , який у судовому засіданні показав, що приблизно у лютому 2017р. ввечері, біля ринку «Дніпро» в м.Києві, разом зі своїм товаришем почули крики допомоги від дівчини та побачили як ОСОБА_3 тримав потерпілу за шию однією рукою, не даючи їй можливості рухатись, а в іншій був пакет. Вони підійшли до них та спитали, що відбувається, сказали щоб обвинувачений відпустив дівчину, що врешті він і зробив. Ножа в руках у обвинуваченого не бачив, хоча освітлення на місці події було погане. Ніж вилучили працівники поліції з лівого внутрішнього карману куртки. До приїзду поліції обвинувачений не намагався втекти, а на місці події зібралось багато людей.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.02.2017р. оглянуто ділянку місцевості біля ринку «Дніпро», що за адресою: м.Київ, бул.Кольцова, 12 та встановлено місце вчинення злочину. На ділянці перебуває чоловік ОСОБА_3 , біля нього на земній поверхні знаходиться предмет, ззовні схожий на ніж, який обмотаний прозорою ізолентою та з дерев`яною рукояткою, який було вилучено (а.с.86-89).

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до наступних висновків.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях й ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи в учиненні кримінального правопорушення. Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п.3 ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Так, судом безпосередньо оглянуто речовий доказ ніж, який, вилучений під час огляду місця події 10.02.2017р. Потерпіла в судовому засіданні підтвердила ті обставини, що саме цим ножем обвинувачений їй погрожував, оскільки він мав рукоятку коричневого кольору та впізнає обгортку ножа, а даний ніж було вилучено у обвинуваченого з кишені.

Обвинувачений вказав про те, що оглянутий речовий доказ - ніж, йому не належить, а він мав при собі зовсім інший ніж. Суд критично відноситься до таких тверджень обвинуваченого, оскільки в ході проведення огляду місця події 10.02.2017р., було виявлено та в належний процесуальний спосіб вилучено кухонний ніж з коричневою рукояткою, обмотаний кольоровим скотчем, який визнаний речовим доказом, саме на такий ніж вказала потерпіла, а також допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Таким чином, обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із показаннями потерпілої та свідків. Крім того, протокол огляду місця події підписаний в тому числі і обвинуваченим, який не мав заперечень та заяв щодо його змісту, підтвердив те, що вилучений ніж належить йому. Про існування іншого ножа, який, як вказав обвинувачений, знаходився в його кишені, жодним належним та допустимим доказом не підтверджено, як і не встановлено судом. Правові підстави для визнання недопустимими протоколу огляду місця події від 10.02.2017р. та речового доказу, відсутні.

Судом достовірно встановлено, що обвинувачений застосував відносно потерпілої погрозу застосування насильства, як спосіб подолання опору потерпілої, яке сприймалось потерпілою як дійсне та розцінювалось нею як реальна небезпека для її життя та здоров`я, виходячи з обстановки, що склалась, а саме: темна пора доби, неможливість чинити опір, здушування рукою, наявність та демонстрація ножа, неочікуваність та раптовість нападу. Показання обвинуваченого в тій частині, що він не мав умислу на вчинення розбою, суд не приймає до уваги, оскільки для кваліфікації діяння за ст.187 КК України не має значення, чи мав намір обвинувачений приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання. Твердження сторони захисту про відсутність мотиву, в тому числі у зв`язку з тим, що обвинувачений не заволодів майном потерпілої, залишався на місці, також не впливають на кваліфікацію його дій, оскільки розбій вважається закінченим з моменту нападу, а мета заволодіння чужим майном підтверджується показаннями в судовому засіданні потерпілої, які суд визнав правдивими. Показання обвинуваченого суд розцінює, як спосіб захисту, обраний ним з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, а його захисна версія жодним доказом не підтверджена, як і не встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, показання в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 про те, що саме ОСОБА_3 вчинив відносно неї розбій за викладених вище обставин є послідовними, логічними, узгоджуються та підтверджуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів, в тому числі показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, письмовими та речовими доказами, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні. Відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_3 причетним до вчинення розбою відносно потерпілої ОСОБА_7 .

Отже, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена та кваліфікація його дій за ч.1 ст.187 КК України вірна, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має непогашену судимість, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, стан його здоров`я, соціальні зв`язки (не одружений, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину), думку потерпілої з приводу призначення покарання.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.187 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 - тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - залишити без зміни.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_11 рахувати з дня затримання - 10 лютого 2017 року.

Речові докази по справі: предмет, схожий на ніж, який зберігається в камері схову речових доказів Святошинського ГУ НП в м.Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: