Справа № 459/1535/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/22/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 зі змінами на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року,-

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:
цим вироком :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Червонограда Львівської області, громадянку України, з вищою освітою, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 ,

визнано винною за ч. 4 ст. 368 КК України та призначено їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 (два) роки з конфіскацією усього належного їй майна.

На підставі ч.5 ст.96-2 КК України не застосовано до ОСОБА_6 заходи кримінально-правового характеру у виді спеціальної конфіскації.

Запобіжний захід заставу, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Строк відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Внесену заставу в розмірі 36 540 грн. повернути заставодавцю після звернення вироку до виконання.

По справі вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку, обвинувачена ОСОБА_6 , займаючи посаду начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, будучи державним службовцем 9 рангу 6 категорії посад державних службовців, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище, використовуючи надані їй відповідно до Посадової інструкції від 01.03.2013 року організаційно-розпорядчі функції та повноваження щодо підготовки матеріалів і вирішення питань про зміну імені (прізвища, власного імені, по-батькові) фізичних осіб-громадян України, одержала від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США за вчинення в його інтересах дій з використанням наданої влади та службового становища.

Так, в кінці січня початку лютого 2014р. ОСОБА_9 звернувся до відділу ДРАЦС РС Червоноградського МУЮ з питанням зміни прізвища на « ОСОБА_10 », де його після написання відповідної заяви було скеровано до начальника даного відділу ОСОБА_6 . Остання, роз`яснивши передбачений законодавством порядок вирішення даного питання, повідомила про 3-х місячний термін оформлення документів для видачі свідоцтва про зміну прізвища, вказавши на можливість скорочення даного терміну.

Маючи умисел на одержання незаконної вигоди від ОСОБА_9 за вирішення питання про зміну прізвища, ОСОБА_6 , використовуючи надані законом владу та службові повноваження, діючи всупереч п. 8 Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по-батькові) фізичної особи, затвердженому Постановою КМУ № 915 від 11.07.2007 року (надалі Порядку), матеріали до органу внутрішніх справ за місцем проживання заявника для надання висновку про можливість зміни імені не надіслала, натомість незаконно передала сформовану на підставі заяви ОСОБА_9 справу разом з адресованою начальнику Червоноградського ГУМВСУ у Львівській області вимогою про надання висновку про зміну імені безпосередньо заявнику, якою таким чином без передбачених на те законних підстав, уповноважила збирати відповідні документи для вирішення питання про зміну прізвища. Аналогічно ОСОБА_6 незаконно уповноважила ОСОБА_9 на одержання інформації про наявність у нього судимості.

У подальшому, 11.02.2014 року, після зібрання відповідних документів, ОСОБА_6 з метою реалізації умислу на одержання незаконної вигоди, діючи всупереч п. 10 Порядку, не склавши висновку про надання дозволу на зміну імені та не надіславши його ОСОБА_9 , повідомила останнього про можливість видачі йому 13.02.2014 року свідоцтва про зміну прізвища. При цьому, вказала на необхідність передачі їй незаконної вигоди в сумі 500 доларів США за вчинення нею дій щодо оформлення документів для вирішення питання про зміну прізвища, у тому числі порушення нею, в інтересах останнього, встановленого порядку одержання відповідних документів, пришвидшення розгляду даного питання, прийняття рішення про зміну прізвища без винесення передбаченого законодавством висновку про зміну прізвища, а також видачі свідоцтва про зміну останнього.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди, 13.02.2014 року ОСОБА_6 , близько 19 год. 30 хв., перебуваючи у службовому кабінеті адміністративного приміщення відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, що за адресою: м. Червоноград, вул. Грушевського, 2, одержала від ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США за вчинення нею в інтересах останнього дій щодо оформлення документів, для вирішення питання про зміну прізвища, в тому числі порушення нею встановленого порядку одержання відповідних документів, пришвидшення розгляду даного питання, прийняття рішення про зміну прізвища без внесення передбаченого законодавством висновку про зміну імені, а також видачу свідоцтва про зміну імені, після чого її злочинна діяльність була припинена працівниками органів внутрішніх справ, а предмет неправомірної вигоди вилучений.

Не погоджуючись з вироком Червоноградського міського суду Львівської області обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу та в подальшому зміни до поданої апеляційної скарги..

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року скасувати та закрити кримінальне провадження.

В змінах до апеляційної скарги просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання. Призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити її з випробуванням від відбування покарання у вигляді позбавлення волі та від конфіскації майна.

В обґрунтування вказує, що вважає за необхідне, у зв`язку зі змінами, які відбулись в її житті, визнати свою вину та погодитися з висновками суду першої інстанції щодо її винуватості.
З огляду на це, оскаржуваний вирок повинен бути змінений у зв`язку з необхідністю пом`якшення призначеного судом покарання, оскільки таке за своє суворістю не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченої.
Наголошує, що суд апеляційної інстанції має переглянути висновки суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
У зв`язку з цим, судом має бути враховано як пом`якшуючі обставини стать, старший вік, перебування на пенсії, вдова, наявність невиліковної хвороби - раку (встановлений діагноз: СА шийки матки ст.ІІ, кл.гр.ІІ.), позитивні характеристики та заохочення за успішність роботи, відсутність судимостей. Суд має врахувати відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням наведеного, з огляду на характеризуючі дані, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, слід прийти до висновку, що виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляційної скарги зі змінами, думку прокурора, який не заперечив щодо задоволення апеляційної скарги зі змінами, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга зі змінами обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними доказами, в апеляційній скарзі зі змінами фактично не оспорюється, в зв`язку з чим не досліджується при апеляційному розгляді справи.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої, про обрання судом покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, то такі, на переконання колегії суддів, заслуговують на увагу, оскільки призначаючи ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою правопорушення, наслідки та обставини вчиненого, відомості про особу обвинуваченої.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 368 КК України, однак висновок суду про необхідність реального відбуття покарання обвинуваченої в місцях позбавлення волі не відповідає положенням ст. 65 КК України.

З врахуванням наведеного, а також того, що обвинувачена є особою старшого віку, позитивно характеризувалась по місцю праці, за успішність в роботі неодноразово була заохочена, вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність онкологічного захворювання, колегія суддів, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання,вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбуття основного покарання на підставі ст. 75 КК України (в редакції від 13.04.20102 р.), з покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України, оскільки її виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог статей 75, 77 КК України і роз`яснень, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (з доповнення і змінами на 06 листопада 2009 року), якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією частини статті кримінального закону є обов`язковим, то у разі прийняття судом рішення про звільнення особи від відбування основного покарання з випробуванням це додаткове покарання не застосовується, оскільки ст. 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.
Під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

Доводи апеляційної скарги зі змінами обвинуваченої в частині призначеного покарання знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим така підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що даний вирок суду підлягає до зміни. З урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу винного і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання,
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :
Апеляційну скаргу зі змінами обвинуваченої ОСОБА_6 задоволити, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 19 квітня 2016 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 368 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 (два) роки без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4