АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/130/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.128 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003719 від 04 листопада 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:

19 вересня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано не відбуте покарання у виді двохсот годин громадських робіт за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2016 року, що згідно вимог ч.1 ст.72 КК України відповідає двадцяти п`яти дням обмеження волі, і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді одного року двадцяти п`яти днів обмеження волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено, вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 , в користь потерпілої ОСОБА_8 шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень завданої потерпілій шкоди.

Заявлений цивільний позов прокурора в інтересах фінансового управління Тернопільської міської ради задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_7 в користь фінансового управління Тернопільської міської ради витрат на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 2803,61 грн.

Згідно вироку суду, 04 листопада 2016 року, близько 19.30 години, у ОСОБА_7 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт із матір`ю ОСОБА_8 .. Під час словесного конфлікту, ОСОБА_7 , не передбачаючи травмування ОСОБА_8 , хоча повинен був та міг це передбачити, підійшов до своєї матері ОСОБА_8 , яка стояла спиною до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , штовхнув її обома руками в ділянку грудей, в результаті чого остання впала поперековою ділянкою спини на підлогу. Внаслідок падіння, ОСОБА_8 отримала закриті переломи тіл першого і другого поперекових хребців, без порушення функцій спинного мозку, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжувалися тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я і, за цією ознакою, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Тобто, штовхаючи ОСОБА_8 в ділянку грудей, ОСОБА_7 не передбачав можливості травмування останньої, хоча повинен був та міг передбачити, діючи з більшою обачністю в обстановці, що склалася з урахуванням характеристики прилягаючої поверхні та віку потерпілої.

В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та юридичної кваліфікації своїх дій, вважає, що вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2017 року потрібно змінити та призначити йому більш м`яке покарання за ст.128 КК України. Також просить скасувати покарання у виді 25 днів обмеження волі, оскільки в даний час він відпрацьовує 200 год. громадських робіт, призначених йому вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року.

Свої доводи мотивує тим, що призначене покарання є занадто суворим і не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Просить врахувати, що він повністю визнав свою вину і розкаявся. Також зазначає, що в даний час відпрацьовує громадські роботи в Бюро ритуальних послуг м. Тернопіль на вул. Микулинецькій, що, на думку апелянта, дає підстави вважати, що це покарання він уже відбув.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 який підтримав подану апеляційну скаргу і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання; думку прокурора, який вирок суду першої інстанції просить залишити без зміни, оскільки вважає його законним та обґрунтованим, а покарання обране судом обвинуваченому ОСОБА_7 таким, що повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину і є достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання; потерпілу ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_7 ; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, з огляду на наступне.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляції не оскаржується.

Відповідно до з ч.2 чт.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності і маючи непогашену судимість знову вчинив злочин, що характеризує його як особу схильну до вчинення кримінально-караних діянь.

Окрім того, ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, вчинене по відношенню до своєї матері потерпілої ОСОБА_8 .

Відповідно до характеристики, виданої Тернопільським відділенням поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 постійно вчиняє конфлікти зі своєю мамою та дружиною, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності і перебуває на обліку в Тернопільському відділі поліції в категорії Сімейний насильник.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано мотивував своє рішення щодо необхідності призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі.

Також, призначаючи покарання ОСОБА_7 , місцевим судом враховано, що за інформацією Тернопільського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, станом на 08 лютого 2017 року ОСОБА_7 не відбуто жодної години покарання у виді громадських робіт, призначених вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року.

Тому, суд правильно, на підставі ст.71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком повністю приєднав не відбуте покарання у виді двохсот годин громадських робіт за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року, склавши ці покарання за правилами ч.1 ст.72 КК України.

Відповідно до ст.89 КК України особи засуджені до основного покарання у виді громадських робіт, визнаються такими, що не мають судимості, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину. Оскільки на час ухвалення вироку від 09 лютого 2017 року ОСОБА_7 не відбув призначене йому покарання у виді громадських робіт, його доводи щодо необхідності виключення цього покарання, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, узгоджується із санкцією статті обвинувачення і є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Це рішення належним чином умотивоване і відповідає вимогам кримінального закону, а тому підстав для зміни вироку через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного і пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, про що останній ставить питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2