Справа №489/1054/17 21.08.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/580/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000721 апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 26 травня 2017 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого підсобним працівником на ДП НВКГ "Зоря"-"Машпроект", є інвалідом 3-ї групи, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України, -
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
захисник: ОСОБА_6
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.186 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 року виправних робіт з відрахуванням 10% із суми заробітку в доход держави.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду змінити та призначити покарання у вигляді штрафу в сумі 510 грн. із застосуванням ст.69 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що не згоден з призначеним ОСОБА_7 вироком суду покаранням та вважає його занадто суворим та таким, що не відповідає особі засудженого.
Захисник вказує, що суд хоча і зазначив про щире каяття обвинуваченого, відсутність у нього судимостей, те, що він є інвалідом третьої групи, однак не надав належної оцінки цим обставинам та призначив міру покарання занадто сувору.
Також, сторона обвинувачення пропонувала призначити міру покарання у вигляді штрафу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 07.02.2017 року приблизно о 15:30 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 18-Б по вул. Будівельників в м. Миколаєві, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, відкрито шляхом ривку, вирвав з рук малолітнього ОСОБА_9 мобільний телефон "Хуавей" вартістю 3563 грн., що належить ОСОБА_10 , після чого почав тікати, намагаючись зникнути з місця вчинення злочину та отримати можливість розпоряджатись майном, але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий перехожим.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи з дитинства, конкретних обставин вчинення злочину, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, відсутність обтяжуючих покарання обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у вигляді 1 року виправних робіт з відрахуванням 10% із суми заробітку в доход держави, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на щире каяття ОСОБА_7 , відсутність у нього судимостей, те, що він є інвалідом 3 групи з дитинства є обставинами, що характеризують особу і судом при призначені покарання враховано.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 постанови "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 23.10.2003 року № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як вбачається із матеріалів справи, достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 , більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, немає.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання із застосуванням ст.69 КК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: