18 листопада 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю заявниці ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:
У судовому засіданні ОСОБА_3 своє клопотання підтримала, прохала задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснення надала аналогічні його тексту. Додатково пояснила, що її донька з 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_7 . Вони мешкають у кв. АДРЕСА_1 , де було проведено обшук. Ці кошти, на які накладено арешт, вона передала доньці для використання, як оплату за здійснення операції, яку заплановано здійснити у приватній клініці у м. Дніпрі. Вона є інвалідом 3 групи, разом зі своїм чоловіком мешкає у окупованому Криму, де вони, як військові пенсіонери, отримують пенсії, розмір яких, порівняно з розміром пенсій на Україні, є більшим. Тому вона змогла зібрати ті кошти, які є арештованими. Це ще не всі кошти, які потрібно для проведення операції, але вона продовжує їх збирати. Підставами для задоволення клопотання є наведене вище, а також те, що при арешті майна було порушено її право на участь у судовому засіданні при розгляді клопотання про накладення арешту на її майно. Надала у судовому засіданні копії та оригінали документів, що підтверджують наявність у неї захворювання, яке підлягає лікуванню шляхом оперативного втручання та банківський документ про походження коштів.
Представник заявниці також клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання та поясненням своєї довірительки. Додатково пояснив, що є дві підстави для скасування слідчим суддею арешту майна: внаслідок того, що відпала потреба у арешті та через те, що арешт накладено необґрунтовано. Вважає, що у даному випадку арешт на майно накладено необґрунтовано.
Слідчий заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що судом арешт на майно накладено законно та обґрунтовано. Пояснив, що вилученні при обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 кошти, його постановою визнані речовими доказами. При визначенні коштів речовими доказами він керувався нормами ст. 98 КПК України, згідно з якими, речовими доказами можуть бути гроші, набуті кримінально-протиправним шляхом. ОСОБА_7 , у якого були вилучені кошти, що він визнав речовим доказом, підозру у вчиненні кримінального правопорушення не пред`явлено, але він є однім із тих осіб, які здійснюють протиправну діяльність. На момент визнання коштів речовими доказами у нього не було об`єктивних даних про те, що вони належать ОСОБА_3 .
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що наданими ОСОБА_3 документальними доказами підтверджено той факт, що вона є власницею арештованих коштів і ці кошти не є коштами, що набуті кримінально-протиправним шляхом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб . Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до норми ч. 3 цієї статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Нормами ч.ч. 4-6 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України ; арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України; у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково; арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що у подальшому застосування цього запобіжного заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Розглянувши клопотання та надані до нього додатки, заслухавши пояснення власника майна, його представника, слідчого, з`ясувавши думку прокурора, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167-174, 309, 369, 371, 372 КПК України, -
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.
Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів зо дня її проголошення.
Слідчій суддя ОСОБА_1