Справа №: 272/344/16-к
Провадження № 1-кп/272/3/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2017 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000395 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Рудня-Базарна, Народицького району, Житомирської області, українця, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.03.2016 року за ст. 185 ч.3 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки

за ст. ст. 190 ч.1, 185 ч.2 КК України,

встановив :

ОСОБА_4 07 липня 2015 року близько 15 години перебуваючи в АДРЕСА_2 , будучи неповнолітнім, маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливого мотиву, шляхом зловживання довірою малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи довірливі відносини з останнім, не маючи наміру на повернення майна, шахрайським шляхом заволодів належним ОСОБА_7 велосипедом марки «Україна» вартістю 2500 гривень, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму. Викраденим майном, велосипедом марки «Україна», ОСОБА_4 розпорядився як своїм особистим, привласнивши його собі.

28 лютого 2016 року близько 14 години 30 хвилин знаходячись поблизу з магазином продовольчих товарів «ПП ОСОБА_8 » по АДРЕСА_3 , помітив велосипед, який знаходився під магазином. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю власниці велосипеда, переконавшись у відсутності свідків вчинення його діяння, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме велосипед кустарного виробництва, загальна вартість деталей якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 5/155 від 15.03.2016 становить 291 гривню 66 коп. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, а саме привласнив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав та пояснив, що проживав в м. Бердичеві разом з сестрою , яка там наймала квартиру. В с. Івниця, Андрушівського району Житомирської області проживає його мати, яка позбавлена батьківських прав, але він підтримує з нею відносини. Інколи через смт. Червоне він їздив в гості до матері в с. Івницю. Деякий час проживав у сестри в смт. Романів, звідки їздив до матері через Житомир. Ні в с.Нехворощ, ні в смт. Червоне ні в с. Красівка він ніколи не бував і не мав там знайомих, відповідно і велосипедів там не викрадав.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина в інкримінованому злочині доведена зібраними по справі доказами .

Показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що в кінці лютого 2016 року близько 14.30год. вона приїхала в магазин «ПП Мельник» велосипедом. Залишивши велосипед, зайшла до магазину, де перебувала близько 20 хвилин. Вийшовши з магазину, виявила відсутність свого велосипеду.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 07.07.2015 року їй подзвонив син ОСОБА_10 , який повідомив, що він знаходився біля кафе «Магнолія», де невідомий хлопець забрав у нього велосипед та поїхав в напрямку м. Андрушівка, обіцяючи повернути. Він чекав його там, однак той велосипед не повернув. Крім того потерпіла повідомила, що при зустрічі із ОСОБА_4 він визнав, що забрав велосипед та обіцяв що поверне за нього гроші, прохаючи в неї забрати заяву.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що із ОСОБА_4 познайомився влітку 2015 року на ставку в смт. Червоне. Цього ж дня біля кафе «Магнолія», куди він приїхав в пошуках своєї мами, ОСОБА_11 знову зустрів ОСОБА_4 , який вмовив його дати велосипед покататись. Велосипед зелений марки «Україна», на якому ОСОБА_4 поїхав і не повернувся. Потім він був присутній, коли ОСОБА_4 привозила поліція в кафе і той просив у його мами забрати заяву, обіцяючи за два місяці повернути гроші.

Свідок ОСОБА_12 показав, що взимку 2016 року, перебуваючи за своїм місцем проживання в АДРЕСА_4 побачив невідомого хлопця, який знаходився біля сусіднього будинку, через дорогу від нього. Підійшов до сусіднього будинку і запитав, що він там робить, але хлопець втік , а там залишився велосипед із нержавійки, схоже саморобний.

Свідок ОСОБА_13 показала, що в липні 2015 року вона була присутня в кафе`Магнолія», коли туди поліція привозила ОСОБА_4 і той у ОСОБА_14 просив вибачення і щоб вона забрала заяву, а він поверне гроші за велосипед.

Свідок ОСОБА_15 дала показання про те, що 07.07.2015 року йшовши по вул.. Леніна в смт. Червоне,зустріла невідомого хлопця, який їхав на зеленому велосипеді, в якому вона впізнала велосипед, який належить ОСОБА_7 .

Крім того вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Протоколом огляду місця події від 28.02.2016 року , в ході якого оглянуто територію біля магазину ПП «Мельник» в с. Нехворощ Андрушівського району Житомирської області , з під приміщення якого було викрадено велосипед (а.с.99-100).

Протоколом огляду місця події від 09.03.2016 року , в ході якого оглянуто територію господарства в АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_16 , в ході якого вилучено велосипед кустарного виробництва, який виявив біля сусіднього господарства ОСОБА_12 (а.с.101).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2016 року , згідно якого потерпіла ОСОБА_7 на фотознімку №1, на якому зображений ОСОБА_17 , впізнала особу , яка відібрала велосипед в її малолітнього сина і саме дана особа приходила до неї з працівниками поліції та просила вибачення за вчинене (а.с.102-105).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.02.2016 року , згідно якого свідок ОСОБА_15 на фотознімку №1, на якому зображений ОСОБА_17 , впізнала особу , яка їхала на велосипеді, що належить ОСОБА_14 (а.с.106-109).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.02.2016 року , згідно якого свідок ОСОБА_6 на фотознімку №1, на якому зображений ОСОБА_17 , впізнав особу , яка забрала в нього велосипед і не повернула (а.с.110-113).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2016 року , згідно якого свідок ОСОБА_12 на фотознімку №2, на якому зображений ОСОБА_17 , впізнав особу , який залишив велосипед 28.02.2016 в АДРЕСА_4 (а.с.114-117).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.03.2016 року за участю свідка ОСОБА_12 , в ході якого свідок розповів та показав де знаходився він, сусіднє господарство, де він побачив Свідерського, в якому напрямку той втік, де знаходився велосипед стального кольору, який він забрав до себе та зберігав до приїзду поліції (а.с. 126-131).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2016 року за участю свідка ОСОБА_6 , в ході якого він розповів, що 07.07.2015 року коли він знаходився поряд з кафе «Магнолія» смт. Червоне, до нього підійшов Свідерський та попросив велосипед прокататись, взяв його і поїхав, але не повернув назад (118-121).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2016 року за участю ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_4 розповів, що 07.07. 2015 року він вирішив поїхати до своєї матері ОСОБА_18 , яка проживає в с. Івниця Андрушівського району. Оскільки в нього не було коштів, він на попутному транспорті їхав з м. Бердичева через смт. Червоне Андрушівського району Житомирської області. Перебуваючи в смт. Червоне, вирішив покупатись в ставку, де познайомився з місцевими хлопцями. В подальшому він направився в центр села, щоб на якомусь попутному транспорті добратися до м. Андрушівка. Коли дійшов близько15 години до кафе «Магнолія», що в центрі села, то помітив на велосипеді малолітнього хлопця, з яким перед цим познайомився на ставку. В нього відразу ж виник намір щодо заволодіння його велосипедом, щоб на ньому доїхати в м. Андрушівка, а також і в с. Івниця. Підійшовши до даного хлопця, розпочав з ним розмову та попросив в нього покататися велосипед, пообіцявши, що скоро поверне. Після отримання від даного хлопця його велосипеда, сів на нього і не бажаючи його повертати поїхав в напрямку м. Андрушівка. В ОСОБА_19 в велосипеді порвався цеп і він його викинув в кущі. В подальшому ОСОБА_4 показав безпосередньо на місцевості все , про що розповів (а.с. 122-125).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2016 року за участю ОСОБА_4 , в ході якого ОСОБА_4 розповів та показав, що 28.02.2016 він перебував в місті Андрушівка в приміщенні Андрушівського ВП БВП ГУ НП в Житомирської області. Залишивши територію даної установи він попрямував до села Нехворощ Андрушівського району Житомирської області. Перебуваючи в центрі даного села, поблизу магазину, побачив велосипед стального кольору і в нього відразу виник умисел на його заволодіння. Переконавшись у відсутності свідків, взяв велосипед та поїхав в напрямку смт. Червоне Андрушівського району Житомирської області.

Проїхавши смт. Червоне Андрушівського району, опинився в с. Красівка Бердичівського району Житомирської області. Під`їхавши на велосипеді до одного із домогосподарств, зайшов з його тильної сторони на територію. Вийнявши віконну шибку, потрапив до середини будинку звідки забрав сумку з алюмінієвими ложками. Велосипед в цей час стояв під вікном житлового будинку. В той час, коли він хотів покинути територію даного домогосподарства його помітив незнайомий чоловік, від будинку навпроти. Він почав погрожувати , що піде візьме рушницю, і ОСОБА_4 злякавшись, покинув велосипед разом з речами, викраденими з будинку, та побіг до лісу. З лісу добрався до м. Бердичів до місця свого проживання (а.с.132-139)..

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2016 року, який був проведений з метою перевірки та уточнення відомостей за участю ОСОБА_4 та в присутності захисника. Відомості в даному протоколі повністю відповідають відомостям у протоколах проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_4 від 17.03.2016 року . Будь-яких зауважень та заперечень до даного протоколу , як і до попередніх, не надходило (а.с.140 148).

Висновком експерта від 15.03.2016 року №5/155, згідно якого велосипед,що був викрадений в ОСОБА_9 , кустарного виробництва, загальна вартість деталей якого, згідно висновку товарознавчої експертизи становить 291 гривню 66 коп. (а.с.149-158).

Проаналізувавши показання свідків, матеріали кримінального провадження, суд вважає, що протоколи проведення слідчих експериментів, які підтверджені показаннями свідків, відсутність заяв та зауважень, а також будь-яких заперечень щодо даних процесуальних документів, є належними та достовірними доказами та підтверджують вину обвинуваченого в повному обсязі. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його невинуватості, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності.
Суд не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом протоколу про впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 , на що звертала увагу суду в дебатах захисник, лише на тій підставі, що свідок не пам`ятає такої слідчої дії, оскільки до даного протоколу будь яких зауважень не було, він підписаний і свідком і понятими.

Перевіривши вищенаведені докази в їх сукупності , суд прийшов до висновку, що своїми умисними діями, спрямованими на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, неповнолітній ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 190 КК України.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення за ст. 190 ч.1 КК України є вчинення злочину в неповнолітньому віці. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення за ст. 185 ч.2 КК України не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, характер та суспільну небезпеку злочину, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який був позбавлений батьківського піклування, проживав в умовах інтернату, учбовими закладами, де він навчався, характеризується в цілому негативно, до кримінальної відповідальності притягується не вперше, та обирає йому покарання в вигляді позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений ще й вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.03.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі. При цьому, цим вироком до ОСОБА_4 застосовано положення ст. 75 КК України та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

Абзацом 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення на підставі ст. 75 КК України, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Оскільки злочин, за який ОСОБА_4 засуджується цим вироком до позбавлення волі, яке належить відбувати реально, він вчинив до постановлення вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.03.2016 року, то ці вироки необхідно виконувати окремо.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.368 - 371, 374, КПК України суд,-

засудив :

ОСОБА_4 визнати винним за ст.ст. 190 ч.1, 185 ч.2 КК України та призначити йому за цим законом покарання:

За ст. 190 ч.1 - в вигляді одного року і шести місяців обмеження волі.

За ст. 185 ч.2 - два роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 30.03.2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, на три роки позбавлення волі і на підставі ст. ст. 75, 76 КК України він звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки - виконувати окремо.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 703 грн. 68 коп.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання в порядку виконання даного вироку.
Речові докази у кримінальному провадженні: велосипед стального кольору передано під розписку потерпілій ОСОБА_9 -повернути власнику ОСОБА_9 .

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а особою, яка перебуває під вартою, з часу отримання копії вироку..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1