Справа № 307/1913/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.04.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 /головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
Прийняте рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому не конкретизовано фактичне місце проживання та місце реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 . В ухвалі зазначено, що обвинуваченому ОСОБА_7 судом надсилались поштові повідомлення за вказаною в обвинувальному акті адресою в Республіку Білорусія, проте такі повернулись у зворотному напрямку з відміткою про невручення, оскільки даний громадянин за вказаною адресою не проживає. Окрім того в обвинувальному акті не вказано місце перебування ОСОБА_7 на території України. Одночасно суд вказав, що в обвинувальному акті не конкретизовані місце та обставини кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про всі процесуальні дії, не відображено всі процесуальні рішення прийняті в ході досудового розслідування, не зазначено їх реквізити, відсутні дані про повідомлення підозрюваному його права та вручення відповідної пам`ятки, відомості про визнання особи потерпілого, про повідомлення останньому про його права та вручення відповідної пам`ятки, про здійснені слідчим запити документів.
В апеляційній скарзі прокурор, просить ухвалу суду скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення суду ухвалено безпідставно та необґрунтовано. Зазначає про незаконність ухвали, через невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_7 є білорусом, громадянином Республіки Білорусія, а тому не має на території України ні адреси, ні фактичного місця проживання. Окрім того, вказує, що в обвинувальному акті чітко зазначено проміжок часу та місце вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Просить врахувати, що підготовче судове засідання проведено судом першої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 314 КПК України у відсутності обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_7 прокурором вимоги ст. 291 КПК України виконані. В обвинувальному акті зазначені фактичні обставини, які прокурор вважав встановленими (час, місце, спосіб і т.д.), сформульоване обвинувачення і дана правова кваліфікація діям ОСОБА_7 ; зазначені анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_7 (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); до обвинувального акту доданий реєстр матеріалів досудового розслідування.
Тому вважати, що при складанні обвинувального акта було істотно порушені вимоги КПК України, як про це вказано в ухвалі суду, немає підстав.
Не грунтується на фактичних обставинах посилання суду на те, що невідоме місце проживання ОСОБА_7 на території України, а зазначена адреса проживання у Білорусії також є невірною, оскільки судове повідомлення йому не було вручено.
Убачається, що в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_9 є громадянином Білорусії, зазначена його адреса, з розписки про отримання судового повідомлення, підтверджується, що ОСОБА_7 отримав його, проживає за цією ж адресою ( а.с. 54 - поштова розписка від 28 вересня 2017 року ).
Неявка обвинуваченого до суду не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору. У разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, за наявності для того підстав, суд не позбавлений можливості прийняти рішення, передбачене ст.335 КПК України. Більше того, апеляційним судом встановлено, що повідомлення про судові засідання 08.11.2016, 30.11.2016, 21.12.2016, 16.01.2017 по місцю проживання ОСОБА_7 взагалі не направлялись, як власне і його захиснику ОСОБА_8 , а саме: 08.11.2016, 30.11.2016, 21.12.2016.
Отже суд в порушення вимог ч.1 ст. 315 КПК України провів підготовче судове засідання у відсутності захисника, участь якого є обов`язковою, що в силу п.4 ч.2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення .
З наведених підстав апеляційна скарга прокурора є обгрунтованою.
Поряд з цим, апеляційний суд погоджується з твердженням суду про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не в повній мірі відображає процесуальні дії та рішення із зазначенням усіх реквізитів, однак лише ця обставина не дає підстав для повернення обвинувального акту.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору є необгрунтованою, винесена з істотним порушенням норм КПК України, тому на підставі ст. 409, ст. 411, ч.2 ст. 412 КПК України така підлягає скасуванню, а обвинувальний акт поверненню в суд першої інстанції для нового розгляду.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 січня 2017 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: