Номер провадження: 11-кп/785/390/17
Номер справи місцевого суду: 498/1340/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

та обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_8 на вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 грудня 2016 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, пенсіонера, працюючого сторожем Новоселівської загальноосвітньої школи, зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 2 ст.125 КК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок компенсації моральної шкоди, спричиненої злочином, 2 000,00 (дві тисячі) гривень.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю вимог,
встановила:
Як вбачається з вироку, 06 вересня 2016 року близько 06 години 30 хвилин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які знаходились на АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, виникла сварка, під час якої ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 один удар кулаком в обличчя, після чого схопив потерпілу за шию, нахилив її та двічі вдарив коліном по обличчю потерпілої.
За результатами СМЕ № 75 від 27 вересня 2016 року та висновку СМЕ №86 від 25.10.2016 року у потерпілої ОСОБА_8 були виявлені наступні тілесні ушкодження: синець верхньої повіки лівого ока, синець над нижньою губою справа, садно слизової оболонки нижньої губи справа, забита рана лоба посередині. Дані ушкодження не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, та мають незначні швидкоплинні наслідки, тривалістю більше 6 днів, та згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», віднесені до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляції потерпіла ОСОБА_8 просить скасувати вирок, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, посилаючись на м`якість призначеного покарання, на те, що суд не врахував, що їй була причинена черепно-мозкова травма та струс головного мозку, висновки на які посилається суд, не були належним чином досліджені, не був допитаний експерт з приводу наявності протиріч у висновках та причин проведення двох експертиз, суд не врахував, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні 23 дні, що свідчить про спричинення більш тяжких тілесних ушкоджень, а також що суд дійшов хибного висновку, що саме вона спровокувала ОСОБА_9 . Та безпідставно відмовив в задоволенні цивільного позову.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляцію, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчив матеріали кримінального провадження і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 404 КПК України.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань - це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно розглянув кримінальне провадження, на підставі неупередженого судового розгляду та аналізу досліджених у судовому засіданні доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З оскаржуваного вироку вбачається, що суд призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, характеристики та даних про особу обвинуваченого.
Доводи потерпілої в частині призначення м`якого покарання і спричинення її більш тяжких пошкоджень, колегія суддів не може прийняти до уваги, бо вони спростовуються доказами дослідженими судом першої інстанції.

Так свідки ОСОБА_10 і ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердили, що ініціатором конфлікту була саме потерпіла ОСОБА_8 .

Із висновку експерта №86 від 24.10.2016 року вбачається, що діагноз поставлений ОСОБА_8 - «ЗЧМТ. Струс головного мозку», був виставлено не обґрунтовано на не об`єктивних клінічних даних.

Яка небудь недовіра до вказаних свідків і експерта у судової колегії відсутня.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання не знайшли свого підтвердження.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Разом з тим, з вироку вбачається, що потерпілою не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог. Крім того як вказано в вироку, потерпіла має ряд хронічних захворювань, які потребують лікування, тому суд не зміг зробити висновок про обґрунтованість вимог потерпілої.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні вироку, ОСОБА_7 визнано винним у заподіянні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, але в відшкодуванні витрат на ліки було відмовлено.

Згідно із ст. 370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Отже суд, постановляючи вирок не дослідив заявлений цивільний позов та не мотивував свого рішення щодо його задоволення пославшись лише загальними фразами, а тому вирок в цій частині підлягає скасуванню. Оскільки вказані обставини не були предметом дослідження суду першої інстанції, тому апеляційний суд позбавлений можливості досліджувати докази, якими обґрунтовується цивільний позов, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, а тому в цій частині необхідно провести новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, підставою для скасування судового рішення, при розгляді справи в апеляційному суді, є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У зв`язку з цим цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, а також доводи апеляційної скарги у цій частині, підлягають дослідженню у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 128, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 частково задовольнити.

Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 грудня 2016 рокувідносно ОСОБА_7 , скасувати в частині відмови в задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 ..

Матеріали справи в частині цивільного позову повернути на новий судовий розгляд в той же суд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала в частині повернення матеріалів справи на новий розгляд в порядку цивільного судочинства набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

В іншій частині ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_12