№ 207/1538/16-к
№ 1-кп/207/83/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000677 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.03.1995 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст. 229-6, ч.1 ст.229-1,42 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 14 КПК України призначене лікування від наркоманії.

- 25.02.1999 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 14 КПК України призначене лікування від наркоманії;

- 07.03.2000 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст. 229-6 КК України до 5 років позбавлення волі.

- 22.12.2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк покарання у виді 6 місяців за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.03.2003 року, до відбуття покарання остаточно визначено 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

- 20.02.2008 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки.

- 31.01.2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком 3 роки;

- 21.02.2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:
25 квітня 2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на незаконне проникнення до житла, а саме до будинку АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що порушує недоторканість житла іншої особи, та бажаючи чинити такі дії, зайшов у двір зазначеного домоволодіння. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , виставив скло з рами вікна на веранді, та, всупереч волі ОСОБА_5 , через утворений отвір, незаконно проник у вищевказаний будинок з метою проведення там ночі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним визнав себе повністю і пояснив, що 25 квітня 2016 року, приблизно у 21-00 годині, перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, на вулиці йшов дощ, він сильно хотів спати, тому вирішив проникнути до будинку АДРЕСА_2 з метою в ньому заночувати. Зайшов на подвір`я, виставив скло з рами вікна, через яке проник в будинок, де ліг спати. У вчиненому щиро кається. Його діями потерпілій матеріальна шкода спричинена не була. Просить суворо його не карати.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки усіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів та документів, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому злочині.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів.
З урахуванням обставин і характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особи обвинуваченого, який знаходиться на обліку у лікаря нарколога з 1994 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, синдром залежності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг та заяв не надходило, має умовно задовільну характеристику, щиро розкаявся у вчиненому злочині, враховуючи думку потерпілої, яка у мірі покарання покладалася на розсуд суду, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без його ізоляції від суспільства, з обранням йому міри покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України, не визначаючи максимальну міру покарання.
Злочин, передбачений ч.1 ст. 162 КК України ОСОБА_4 вчинив 25.04.2016 року, тобто до постановлення вироку Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 21 лютого 2017 року, а тому в цьому разі підлягає застосуванню ч.4 ст. 70 КК України, та призначення покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 не заявлявся.
Процесуальні витрати і речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 369 371, 373 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 162КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 21 лютого 2017 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з часу затримання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно вироку Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року - з 19 жовтня 2016 року.

Зарахувати згідно ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_4 покарання - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з дня постановлення ухвали про тимчасове залишення обвинуваченого ОСОБА_4 у слідчому ізоляторі для цілей даного провадження - з 13.03.2017 року - по день ухвалення вироку, тобто по 23.05.2017 року, включно.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1