Справа № 739/1081/17
Номер провадження 1-в/739/46/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2017 року м. Новгород-Сіверський
Новгород Сіверський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 з участю; секретаря: ОСОБА_2 прокурора: ОСОБА_3 захисника: ОСОБА_4 засудженого: ОСОБА_5 представника установи: ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засiданi в м. Новгород Сіверський в режимі відео конференції з Державною установою «Новгород Сіверська виправна колонія № 31» клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання на підставі пунктів 3, 13 частини першої статті 537 КК України про заміну невідбутої частини призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на конкретний строковий термін. Своє клопотання мотивує тим, що вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 08 серпня 2003 року його засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі. Законодавством України не передбачено можливості звільнення від відбування покарання засудженого до довічного позбавлення волі, а інститут помилування в нашій державі не працює. Рішенням Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року «Вінтер та інші проти Сполученого королівства Великобританія», суд дійшов висновку, що рішення засудити позивачів до довічного тюремного ув`язнення, без можливості його перегляду, не відповідає ст.3 Конвенції, оскільки держава - відповідач не передбачила обмеження у часі відбування покарання та можливості умовно-дострокового звільнення таких осіб. Єдиною альтернативою довічному позбавленню волі в Україні є покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 15 років, яке має граничний строк відбуття та обмеження у часі, як і передбачає умовно - дострокове звільнення, а отже не порушує ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст.28 Конституції України. Засуджений ОСОБА_5 просить визнати застосоване до нього покарання у вигляді довічного позбавлення волі таким, що порушує ст. 3 Конвенції та "КОНСТИТУЦІЯ УКРАЇНИ; нормативно-правовий акт № 254к/96-ВР від 28.06.1996" ст. 28 Конституції України - піддає його тортурам, та просить замінити йому невідбуту частину покарання довічного позбавлення волі, на обмежений альтернативний час у виді конкретного терміну. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Прокурор у судовому засіданні висловилася проти задоволення клопотання та пояснила свою позицію тим, що призначення засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі відповідало законодавству України.
Представник УВП у судовому засіданні при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду. Заслухавши засудженого, його захисника, прокурора та представника УВП, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 08 серпня 2003 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених пунктами ст.15 ч.3, 152 ч.1, 115 ч.2 п.9; 15 ч.2 , 115 ч.2 п.1,9 КК України) та на підставі частини першої статті 70 КК України призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі. Вирок набрав законної сили. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 КПК України, на яку посилається засуджений обґрунтовуючи своє клопотання, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Згідно частини першої статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», роз`яснено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі частини першої статті 82 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. Положеннями статті 51 КК України передбачено як окремі види покарань за вчинення злочинів, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі. Таким чином, зі змісту положення частини першої статті 82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м`яким покаранням, при цьому заміна більш м`яким покаранням такого покарання, як довічне позбавлення волі, не передбачена. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою і третьою статті 74 КК України. Згідно з частиною третьою статті 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленого санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахування за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу. Зі змісту вказаних законодавчих положень вбачається, що на підставі частини третьої статті 74 КК України призначення засудженому більш м`якого покарання у зв`язку з прийняттям нового закону здійснюється у випадку, якщо такий закон було прийнято після засудження особи за вчинені ним злочини. Як вбачається з вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 08 серпня 2003 року злочини, за які засуджений ОСОБА_5 були вчинені ним у 2003 році. Відповідно до частини другої статті 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Чинний на час вчинення цих злочинів КК України, який набрав чинності 01 вересня 2001 року, передбачав таке покарання за вчинення злочинів, передбачених відповідними пунктами частини другої статті 115 КК України, як довічне позбавлення волі. Після засудження ОСОБА_5 до довічного позбавлення волі законами України про кримінальну відповідальність покарання за злочини, вчинені ОСОБА_5 не пом`якшувалося. Таким чином суд приходить до висновку, що покарання, призначене ОСОБА_5 , відповідало положенням КК України, які діяли на час вчинення ним інкримінованих йому злочинів, і підстави для застосування положень частини третьої статті 74 КК України відсутні. Також суд бере до уваги, що призначення такого виду покарання як довічне позбавлення волі відповідає Конституції України про що свідчить рішення Конституційного Суду України №1-рп/2011 від 26 січня 2011 року.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.
Суддя: ОСОБА_1
Повний текст ухвали оголошено 14 серпня 2017 року о 08 год. 40 хв.