Справа № 299/2952/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.12.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду від 11 листопада 2016 року,
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів покладено обов`язки: прибувати до слідчого СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області за першою вимогою; не відлучатися із міста Виноградів без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Органом досудового слідства встановлено, що 27 грудня 2015 року близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_17 , знаходячись на проїжджій частині дороги, навпроти будинку №14, що по вулиці Шолохова в м. Виноградів, де діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до існуючих загальноприйнятих норм поведінки в суспільстві, підійшов до ОСОБА_8 , який в той час знаходився на водійському сидінні припаркованого автомобілі марки «Мерседес Бенц», навпроти будинку № 14 по вул. Шолохова в м. Виноградів і почав в присутності малолітніх дітей, які знаходились на задньому пасажирському сидінні вищевказаного транспортного засобу, ображати його нецензурними словами, після чого ОСОБА_18 , вийшов із салону автомобіля і в той самий час ОСОБА_17 безпричинно наніс останньому один удар кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_18 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: синця нижньої повіки зліва, травматичного сколу емалі першого зуба зліва на верхній щелепі, які не спричинили розлад здоров`я і по цій ознаці згідно п.2.3.2 «б» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених «Наказом № 6 МОЗ України» від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я; забою м`яких тканин носа з набряком, які спричинили розлад здоров`я .
В цей же час ОСОБА_19 , тримаючи в руках каменя, підійшов із-заді до ОСОБА_8 , який в той час штовхався з ОСОБА_17 та безпричинно наніс йому один удар каменем в область голови зліва, внаслідок нанесення якого останній не втримав рівновагу та впав на землю правою стороною тіла, отримавши тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.
В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , підтримуючи хуліганські дії ОСОБА_19 , скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_20 , який в той час знаходився в лежачому положенні на землі, діючи умисно, з метою самоутвердження, за рахунок приниження в очах оточуючих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 та ігноруючи загально прийняті норми поведінки, безпричинно, з особливою зухвалістю, почали наносити по тілу ОСОБА_18 , множинні удари дерев`яними палками та камінням, в результаті чого останній отримав легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В подальшому ОСОБА_10 намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , почав останніх руками відштовхувати від потерпілого ОСОБА_8 , які в той час наносили множинні удари дерев`яними палками та камінням по тілу ОСОБА_23 , але ОСОБА_7 , супроводжуючи свої дії, направлені на порушення громадського порядку, наніс один удар дерев`яною палкою в область голови ОСОБА_21 та силоміць штовхнув його, внаслідок чого останній не втримав рівновагу та впав на землю, де надалі ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 , скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_21 , який в той час знаходився в лежачому положенні на землі, діючи умисно, з особливою зухвалістю, почали наносити по тілу останнього множинні удари дерев`яними палками та камінням, в результаті чого останній отримав легкі тілесні пошкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та легкі тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоров`я.
В ході того як ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 наносили множинні удари дерев`яними палками потерпілим ОСОБА_24 та ОСОБА_21 , ОСОБА_9 з метою припинення протиправні дії, почав руками відштовхувати ОСОБА_25 від останніх, але ОСОБА_11 , супроводжуючи свої дії, направлені на порушення громадського порядку, наніс два удари своєю головою в область носа Потокі IX та силоміць руками штовхнув його, внаслідок чого останній не втримав рівновагу та впав на землю, де надалі ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_26 , скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_9 , який в той час знаходився в лежачому положенні на землі, діючи умисно, з особливою зухвалістю, почали наносити по тілу останнього множинні удари дерев`яними палками, в результаті чого останній отримав легкі тілесні ушкодження, які не спричинили розлад здоров`я та легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Тоді як ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 наносили тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , ОСОБА_11 з метою припинення протиправні дії, почав прохати останніх припинити свої протиправні дії, однак ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_26 не реагуючи на прохання останнього, продовжували наносити удари ОСОБА_27 та ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_7 , супроводжуючи свої дії, направлені на порушення громадського порядку, наніс один удар дерев`яною палкою в область обличчя ОСОБА_11 , внаслідок чого останній не втримав рівновагу та почав падати на землю, але в той момент його схопила попід руки дружина - ОСОБА_12 , яка стояла поруч та разом із останнім направилась в сторону вхідних дверей будинку АДРЕСА_1 , і тоді ОСОБА_19 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, кинув в їхню сторону камінь, який влучив в праву ногу потерпілій ОСОБА_12 , спричинивши при цьому останній легкі тілесні ушкодження, що не спричини короткочасний розлад здоров`я, а ОСОБА_11 - легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.296 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя вказав, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, характеризується посередньо, не працює, раніше не судимий.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 діб з покладенням на підозрюваного обов`язків: прибувати до слідчого за першою вимогою та не залишати в нічний час місце постійного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду. На думку прокурора, слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу а саме: що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років, ніде не працює, не має постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, а тому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, на думку прокурора, може не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Як видно з матеріалів провадження, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та обираючи більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
З урахуванням вказаного, а також даних про особу ОСОБА_7 , а саме, його віку, стану здоров`я, характеристики, наявності постійного місця проживання та міцності соціальних зв`язків, а також того, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, слідчий суддя вірно дійшов висновку про можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Як видно, суд поклав на ОСОБА_7 певні обов`язки строком на 60 днів, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого за першою вимогою, не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду та утримуватися від спілкування з фігурантами кримінального провадження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що відомості про особу підозрюваного та фактичні обставини кримінального правопорушення, - дають достатні підстави вважати, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення його належної поведінки та дієвості кримінального провадження щодо нього.
При цьому колегією суддів також приймається до уваги відсутність даних про те, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_7 ризиків, а сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Обставини, на які вказує прокурор в апеляції, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор з приводу відсутності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходів та роботи, не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду від 11 листопада 2016 року про відмову в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та обрання щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: