справа № 399/1/17
провадження № 1-кп/399/22/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Онуфріївка кримінальне провадження за №0000323, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Добре, Вільшанського району, Кіровоградської області, українець, громадянин України, освіта незакінчена неповна середня, не одружений, не працюючий, має на утриманні мати інваліда І групи, невійськовозобов`язаний, зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

17.01.2013 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі; Звільнений 03.04.2015 року по відбуттю строку покарання;

28.09.2015 року Любашівським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 21.12.2016 року ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, та направлено для відбування покарання терміном на 5 років позбавлення волі.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини проти власності та безпеки руху та експлуатації транспорту, за наступних обставин.

12 серпня 2016 року, в нічний час, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу через хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_3 , яка являється огородженою, охоронюваною собакою та забезпеченою від стороннього доступу територією, призначеною для зберігання матеріальних цінностей власником, де шляхом буксирування із застосуванням фізичної сили повторно незаконно заволодів належним ОСОБА_4 мопедом марки Racer Lupus, вартістю з урахуванням зносу 600 грн., в паливному баку якого знаходилося 2 літри бензину марки А-92, вартістю 22 грн. 95 коп. за 1 літр на суму 45 грн. 90 коп., що знаходився в дворі зазначеного домоволодіння, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 645 грн. 90 коп.

Також, 12 серпня 2016 року, в нічний час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу через хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_3 , яка являється огородженою, охоронюваною собакою та забезпеченою від стороннього доступу територією, призначеною для зберігання матеріальних цінностей власником, де шляхом буксирування із застосуванням фізичної сили повторно незаконно заволодів належним ОСОБА_4 мопедом марки Viper модель ЕХ150А, вартістю з урахуванням зносу 4 200 грн., в паливному баку якого знаходилося 2 літри бензину марки А-92, вартістю 22 грн. 95 коп. за 1 літр на суму 45 гри. 90 коп., що знаходився в дворі зазначеного домоволодіння, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 4 245 грн. 90 коп.

Він же, 12 серпня 2016 року, в нічний час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу через хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_3 , яка являється огородженою, охоронюваною собакою та забезпеченою від стороннього доступу територією, призначеною для зберігання матеріальних цінностей власником, де із салону автомобіля марки Citroen модель 230L, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився в дворі зазначеного домоволодіння, повторно таємно викрав належну ОСОБА_4 автомобільну магнітолу Sutle, модель SUD-370, вартістю з урахуванням зносу 604 гривень, якою в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 604 грн..

Після чого, 12 серпня 2016 року, в нічний час, ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу через хвіртку проник на територію домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_3 , яка являється огородженою, охоронюваною собакою та забезпеченою від стороннього доступу територією, призначеною для зберігання матеріальних цінностей власником.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 шляхом відчинення дверей проник в салон належного ОСОБА_4 автомобіля марки Citroen, модель 230L, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився в дворі зазначеного домоволодіння, де шляхом запуску двигуна вказаного автомобіля із використанням ключа до замка запалення, повторно незаконно заволодів автомобілем марки Citroen, модель 230L, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю з урахуванням зносу 60 240 грн., в паливному баку якого знаходилося 40 літрів дизельного палива вартістю 20 грн. 99 коп. за 1 літр на суму 839 грн. 60 коп., а в багажному відділенні вказаного автомобіля знаходилися два запасних колеса від автомобіля Citroen, вартістю з урахуванням зносу 716 грн. за 1 колесо на суму 1 432 грн., гідравлічний домкрат, вартістю з урахуванням зносу 282 грн., саморобний зарядно-пусковий пристрій для автомобіля, вартістю з урахуванням зносу 400 грн., якими ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 63 193 грн. 60 коп..

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України, як повторне незаконне заволодіння транспортним засобом з проникненням у інше сховище та за ч.3 ст. 185 КК України, як повторне таємне викрадення чужого майна із проникненням у інше сховище.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, відмовившись в силу ст.. 63 Конституції України від давання будь-яких пояснень. Тільки наголосив на тому, що вчиняв кримінальні правопорушення в тверезому стані, а не в стані алкогольного сп`яніння, як зазначено в обвинувальному акті.

Крім особистого визнання вини обвинуваченим, його вина доведена показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що в ніч з 11.08.2016 року на 12.08.2016 року з двору його домоволодіння було викрадено зазначені в обвинувальному акті речі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від допиту свідків.

Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні встановлених судом злочинів підтверджується документами та висновками експертів, а саме:

-Протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення;

-Протоколом огляду місця події від 12.08.2016 року, а саме: території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 з фототаблицею. Під час огляду місця події пердметів які можуть бути речовими доказами не виявлено та не вилучено;

-Витягом з реєстру ДАІ на транспортний засіб Citroen;

-Копією гарантійного талону на мопед «VIPER»;

-Протоколом огляду предметів, а сааме: автомагнітоли «SHATL» моделі SUD-370, наданої потерпілим ОСОБА_4 під час додаткового допиту;

-Копією договору дарування будинку;

-Протоколом огляду місця події від 24.08.2016 року, а саме: домоволодіння по АДРЕСА_4 з фототаблицею;

-Протоколом огляду місця події від 22.12.2016 року, а сааме: домоволодіння ОСОБА_7 , під час якого виявлено та вилучено автомобіль Citroen;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, під час якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 ;

-Протоколом проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_5 із застосуванням відеозапису;

-Висновком експерта з оцінки майна від 26.12.2016 року;

Суд вважає вину ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.289, ч.3 ст. 185 КК України, а саме у повторному незаконному заволодінні транспортним засобом з проникненням у інше сховище та у повторному таємному викраденні чужого майна із проникненням у інше сховище доведеною.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме те, що злочини відносять до категорії тяжких злочинів, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, і встановлені судом злочини вчинив в період іспитового терміну, завдані злочинами збитки не відшкодував в повному обсязі, не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, його вік та стан здоров`я, який на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має на утриманні матір інваліда І групи.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив вчинення злочинів.

З урахуванням вище викладеного суд вважає, що обвинуваченому потрібно призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини у виді позбавлення волі, з застосуванням ст.70 та ст.71 КК України за сукупність злочинів та сукупністю вироків, враховуючи, що встановлені судом злочини обвинувачений вчинив у період іспитового строку, згідно вироку Любашівського районного суду Одеської області від 28.09.2015 року. Підстав для застосування, при призначенні покарання, положень ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає.

Потерпілим ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3 494 грн. 55 коп. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов не визнав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір матеріальної шкоди 3 494 грн. 55 коп. підтверджується висновком експерта товарознавця від 26.12.2016 року, а тому цивільний позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог про стягнення з обвинуваченого на користь цивільного позивача моральної шкоди у розмір 20000,00 грн., суд зазначає наступне.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а в разі завдання шкоди смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала. Ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи характер та обсяг страждань потерпілого, який зазнав їх внаслідок викрадення належного йому майна, приймаючи до уваги зміни в звичайному ритмі життя позивача, необхідності витрачання значних зусиль та часу на відновлення порушених прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 1000 грн.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів, приєднаних до матеріалів кримінального провадження №0000323, необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст.289, ч.3 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

За ч.2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі,

За ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 3 роки позбавлення волі,

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю покарань за різними вироками шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 28.09.2015 року визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

З метою забезпечення кримінального провадження, обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з 21.12.2016 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 3 494 грн. 55 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

Стягнути з обвинуваченого судові витрати пов`язані з проведенням судово-трасологічної експертизи в розмірі 351 грн. 84 коп..

Речові докази:

-паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , довідку про звільнення серії ЛУГ № 026718, картку платника податків ОСОБА_5 , сім-карта оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_2 , мобільний телефон марки Nокіа, модель 5530, ІМЕІ НОМЕР_3 , вилучені 24.08.2016 року під час огляду домоволодіння по АДРЕСА_4 повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;

-автомобільну магнітолу SHATL, модель SUD-370, надана 13.08.2016 року під час додаткового допиту потерпілого ОСОБА_4 , мопед марки Vірег, модель ЕХ150А, рама № НОМЕР_4 , вилучений 24.08.2016 року під час огляду домоволодіння по АДРЕСА_4 , та автомобіль марки Citroen, модель 230L, реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічний паспорт до нього та протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № НОМЕР_5 , вилучені 22.12.2016 в ході огляду приміщення комори ТОВ «АПК Розкішне», розташованого на території двору по вул. Данилюка в с. Пушкове Голованівського району Кіровоградської області залишити у володінні та користуванні потерпілого ОСОБА_4 ..

Апеляційна скарга на вирок суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області, через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинувачений та потерпілий мають право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинувачений до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1