У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора засудженогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року про повернення його апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

За вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2013 року зі змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2014 року, ОСОБА_6 засуджено: за пунктами 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі, за ч. 4 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років із конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_6 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 71 КК шляхом поглинення невідбутого покарання за вироком Верховного Суду АР Крим від 15 серпня 1997 року ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до місцевого суду за місцем відбування покарання з клопотанням про застосування до нього Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та про зарахування йому до строку покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2016 року в задоволенні клопотання засудженого відмовлено.
На це судове рішення засуджений ОСОБА_6 04 травня 2016 року подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року була повернута засудженому, оскільки він подав її після закінчення строку на апеляційне оскарження і питання про поновлення цього строку не порушував.
В касаційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у цьому суді. Скаржник зазначає, що копію ухвали від 11 квітня 2016 року він отримав лише 29 квітня 2016 року, тобто строку на подачу апеляційної скарги не пропустив.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого на підтримання скарги, думку прокурора, який вважав подану скаргу обґрунтованою і просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження й обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 квітня 2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього положень вищевказаного Закону України. Того ж дня копію зазначеної ухвали було направлено для вручення засудженому за місцем його відбування покарання до Вільнянської установи виконання покарань.
Апеляційну скаргу на цю ухвалу засуджений подав 04 травня 2016 року. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року цю апеляційну скаргу було повернуто скаржнику, оскільки, за твердженням суду, її подано з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом із тим, усупереч положенням ч. 3 ст. 395 КПК суд апеляційної інстанції не перевірив, коли ОСОБА_6 отримав копію ухвали місцевого суду, оскільки наявна у матеріалах провадження розписка не містить дати отримання засудженим копії цього судового рішення, а отже ,суд не встановив моменту виникнення для ОСОБА_6 права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
Згідно з долученими до касаційної скарги довідкою установи виконання покарань та розпискою засудженого ОСОБА_6 він отримав копію оскаржуваної ним ухвали місцевого суду 29 квітня 2016 року. Отже, висновок
апеляційного суду про пропущення засудженим строку на апеляційне оскарження зроблений без дослідження вищевказаних обставин та є передчасним.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Апеляційного суду Запорізької області від 13 червня 2016 року про повернення його апеляційної скарги скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3