Справа № 203/191/17
Провадження №1-кп/0203/158/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002585 від 22.10.2016 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

27.01.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст..186 ч.2 КК України строком на 4 роки позбавлення волі;

- у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
22.10.2016, близько 05 год. 55 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в залі добових кас залізничного вокзалу станції Дніпропетровськ-Головний, розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна,11, помітив раніше не знайомого йому ОСОБА_5 , який спав на лавочці в залі добових кас, і був взутий у кросівки марки «Джордан» синього кольору, які ОСОБА_4 , визнав як предмет свого злочинного посягання.
Далі, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що ОСОБА_5 спить, а за його злочинними діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, підійшов до ОСОБА_6 , та зняв з його ніг кросівки марки «Джордан» синього кольору, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/12.1/2145 від 07.11.2016, станом на 22.10.2016 могла складати 1080 гривень.
Після чого, ОСОБА_4 вийшов з приміщення добових кас залізничного вокзалу станції Дніпропетровськ-Головний, розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11 з викраденим майном, залишивши місце вчиненого кримінального правопорушення, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1080 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме кросівок марки «Джордан» синього кольору, що належать ОСОБА_5 , вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №6/12.1/2145 від 07.11.2016, станом на 22.10.2016 могла складати 1080 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в скоєнні злочину, передбаченому ч.2.ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого є достовірними, узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву до суду про розгляд справи без його участі, зазначивши те, що не заперечує про проведення судового розгляду у спрощеному режимі, в порядку ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники кримінального провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину та особистості обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання добре, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, що суд відносить до пом`якшуючих покарання обставин.
Обтяжуючих вину ОСОБА_4 обставин під час судового розгляду не встановлено.
Із врахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, а також із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
На досудовому розслідуванні ухвалою слідчого судді від 11.01.2017 року до обвинуваченого було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, дію якого суд вважає необхідним продовжити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ст. 100 КПК України слід вирішити питання про речові докази.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.1 ч.2,3 ст.76 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на нього наступні зобов`язання: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, а саме кросівки «Джордан», які передані на зберігання в камеру схову в ГУНП в Дніпропетровській області, - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1