Справа № 160/511/16-к
Провадження № 1-кп/160/5/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2017 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Окорськ Локачинського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 248 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :
21 лютого 2016 року орієнтовно о 17 год. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою вистежування, переслідування та добування тварин козулі, що перебувають у стані природної волі, без належного на те дозволу (ліцензії), перебуваючи в квадраті № 59, обходу № 1 мисливських угідь ПП «Садівська дача», поблизу с. Квасовиця Локачинського району Волинської області, які згідно з рішенням Волинської обласної ради є об`єктом природно-заповідного фонду, здійснили незаконне полювання на вказаній території. Порушуючи вимоги ст.ст. 12,17 та п.п.1,2,3,5 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22 лютого 2000 року та Закон України «Про тваринний світ» від 13 грудня 2001 року, шляхом вистежування здійснили чотири постріли із невстановленої досудовим розслідуванням зброї і таким чином незаконно здобули тварину козулі, чим заподіяли ПП «Садівська дача» шкоди на загальну суму 8 800 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав повністю та пояснив, що в той день 21 лютого 2016 року він перебував за місцем свого проживання в с. Квасовиця Локачинського району Волинської області, орієнтовно о 12-13 год. до нього зайшов ОСОБА_6 , який повертався з полювання, вони пішли до нього додому, потім до сусіда, орієнтовно о 15:30 ОСОБА_6 поїхав до м. Луцька, а він, повертаючись додому, зайшов до свого діда, який проживає поблизу, де провів трохи часу, після чого пішов додому, звідки знайомий забрав його на святкування дня народження. Стверджує, що незаконного полювання не вчиняв.

Зважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доводиться наступними доказами, дослідженими в ході судового розгляду.

Так, свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що в лютому 2016 року, точної дати не пам`ятає, перебуваючи в с. Окорськ Локачинського району поблизу лісу орієнтовно о 16 год. 30 хв. він почув чотири-п`ять пострілів в лісі протягом 20 хв., зателефонував єгерю ПП «Садівська дача» ОСОБА_8 , викликав його, та старшому єгерю ПП «Садівська дача» ОСОБА_9 . ОСОБА_8 приїхав автомобілем, у нього в наявності був тепловізор. Вони стояли на початку села, на пагорбі, звідки було добре видно ліс. ОСОБА_8 , дивлячись в тепловізор, побачив між деревами групу людей. ОСОБА_8 залишився чекати ОСОБА_9 та спостерігати за даними людьми в тепловізор, а він пішов до лісу їм назустріч. Орієнтовно за 50 м, він побачив як з лісу виходять двоє людей та щось несуть, пізніше він зрозумів, що це козуля, один із них був ОСОБА_5 , він впізнав його, зокрема, по голосу, інший - на його думку, ОСОБА_6 , однак, достовірно сказати не може. При собі вони мали зброю. Були сутінки, орієнтовно 17 год. Підійшовши ближче, орієнтовно на 4 м, він звернувся до них, після чого останні кинули козулю, яку несли, та втекли. ОСОБА_6 побіг дорогою, а ОСОБА_5 пробігав біля нього, орієнтовно на відстані 2,5 м, у зв`язку з чим, присвітивши ліхтарем, він чітко впізнав ОСОБА_5 . Він залишився біля забитої козулі, яку залишили вказані особи. Коли прибула оперативно-розшукова група, вони їздили до будинку ОСОБА_5 , однак, ніхто не відкрив, хоча світло в будинку світилося. Коли оглядали козулю, бачили в її шиї отвори та він з достовірністю може ствердити, що вона була застрілена з мисливської зброї. Слідчий експеримент проводився в умовах, наближених до тих, коли він впізнав ОСОБА_5 . Зазначив, що ОСОБА_5 звертався до нього зареєструвати зброю - мисливську рушницю, 16 калібру. Пояснив, що ОСОБА_5 із ОСОБА_6 систематично здійснюють незаконне полювання, завдаючи значну шкоду природним ресурсам.

Протокол слідчого експерименту, проведений 24 березня 2016 року за участю ОСОБА_7 в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під час якого відбувалося відтворення обставин затримання ним осіб, які здійснювали незаконне полювання, не може бути визнаний судом як допустимий доказ та не береться до уваги судом, оскільки він містить суперечності показам ОСОБА_7 , наданим в ході судового розгляду, зокрема, щодо пори доби та наявного освітлення, що має важливе значення в даному випадку. Слідчий експеримент, а саме: відтворення обстановки певної події повинно відбуватися в умовах, максимально наближених до умов, в яких вона відбувалася. Як вбачається із пояснень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , слідчий експеримент проводився в темну пору доби, про що свідчать години його проведення: 21:12-21:17, коли сонце уже зайшло, що підтверджується довідкою Астрономічної обсерваторії Львівського національного університету ім. І.Франка, в той час як свідок ОСОБА_7 пояснив, що подія відбувалась в час сутінок за умов обмеженої видимості.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що в даному кримінальному провадженні він був слідчим, виїжджав у складі оперативно-розшукової групи на місце події, де на польовій дорозі неподалік лісу побачив дику козулю, яка була вбита. За участю двох понятих було проведено огляд місця події в присутності ОСОБА_7 , який повідомив, що бачив ОСОБА_5 , який ще з однією особою несли цю козулю. Вони поїхали до нього додому, в будинку світилося світло, однак, коли вони під`їхали, світло вимкнулося. Під час огляду козулі були виявлені отвори в її шиї. Козулю передали на зберігання під розписку ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що в той день на закриття охоти до нього зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що в лісі чути постріли. Він під`їхав за с. Квасовиця, вийшов на пагорб та в тепловізор побачив як двоє людей щось несуть. Він залишився на пагорбі, а ОСОБА_7 побіг до тих людей в долину, посвітив на них ліхтарем, після чого вони розбіглися в різні сторони. ОСОБА_7 повідомив йому, що впізнав вказаних осіб та це були ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , вони викликали працівників міліції, які приїхали, оглянули козулю та віддали на зберігання ПП «Садівська дача». На наступний день зранку він її облупив, побачив отвори в шиї, після чого поклав на зберігання в холодильник.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що 21 лютого 2016 року він був на полюванні на закритті охоти орієнтовно до 13 год., ОСОБА_5 на полюванні не було. Після полювання він зайшов до нього, останній збирався на день народження до його однокласника. Потім він ще постояв біля сусіда, який ремонтував автомобіль, та орієнтовно о 15 год. поїхав до м.Луцька, по дорозі заїжджав до сестри. В м. Луцьк приїхав десь о 18:20, що зафіксовано на відеокамеру стоянки, де він залишив автомобіль. Пізніше йому ОСОБА_13 сказав, що саме він 21 лютого 2016 року застрілив козулю, чим здійснив незаконне полювання, в якому обвинувачують ОСОБА_5 та підозрювали його.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що 21 лютого 2016 року з 08 по 16 год. він дійсно перебував на полюванні мисливським колективом, серед якого був і ОСОБА_6 , на закритті охоти в с.Окорськ Локачинського району. Однак, стверджує, що не вчиняв незаконного полювання, хто вполював козулю, він не знає, ОСОБА_5 на полюванні в той день не було.

Згідно з рішенням Волинської обласної ради від 26 лютого 2013 року № 17/82 приватному підприємству «Садівська дача» надано у користування мисливські угіддя терміном на 25 років площею 4 295 га (а.к.п.114-115).

Відповідно до інформації Управління екології та природних ресурсів Волинської ОДА від 22 лютого 2016 року № 350/7.2/216 заповідне урочище місцевого значення «Садівська дача» відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду Волинської області (а.к.п.135), а з довідки ПП «Садівська дача» від 22 лютого 2016 року № 5 вбачається, що перший обхід урочище «Садівська дача» ПП «Садівська дача» відноситься до природно-заповідного фонду (а.к.п.103).

Договором про умови ведення мисливського господарства від 12 квітня 2013 року, укладеного Волинським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ПП «Садівська дача» визначена чисельність мисливських тварин в угіддях, наданих ПП «Садівська дача» в користування станом на 01 квітня 2013 року, в тому числі, козуль (п.1.2) та передбачено обов`язок ПП «Садівська дача», зокрема: вести мисливське господарство з дотриманням вимог Закону України «Про тваринний світ», Закону України «Про мисливське господарство та полювання», інших нормативно-правових актів у галузі охорони та використання тваринного світу, ведення мисливського господарства; здійснювати охорону державного мисливського фонду, сформувати єгерську службу (а.к.п. 100-101).

Вона обвинуваченого підтверджується також протоколом огляду місця події від 21 лютого 2016 року з фототаблицями, яким зафіксовано огляд території місцевості, яка знаходиться в північно-західній частині с. Окорськ Локачинського району, де на польовій дорозі поблизу лісу виявлено дику козулю, яка знаходилась мертвою в положенні лежачи (а.к.п.127-130). Після зважування козулі встановлено її вагу 15,561 кг, що підтверджується протоколом акту зважування від 22 лютого 2016 року (а.к.п.131), після чого залишки м`яса козулі вагою 15,561 кг визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та передано на зберігання під розписку ОСОБА_9 (а.к.п.132,133).

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у судовому засіданні ствердили, що при огляді козулі в її шиї були отвори, які свідчать, що її застрілили з мисливської зброї.

Як вбачається із відповіді Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області від 29 лютого 2016 року мисливська гладкоствольна, нарізна, газова зброя на ОСОБА_5 не зареєстрована. В серпні 2015 року він звернувся для видачі дозволу на купівлю мисливської вогнепальної зброї, однак, даний дозвіл не використав і повернув його, так як термін купівлі був прострочений (а.к.п.136).

Згідно із ст. 12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю. До полювання прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ним було незаконно здобуто тварину козулі, чим спричинено ПП «Садівська дача» шкоду на суму 8 800 грн. у відповідності до такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконного добування чи знищення об`єктів тваринного світу, пошкодження або знищення їх жител та споруд, місць перебування і розмноження, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 року № 541.

Враховуючи, що свідок ОСОБА_7 чітко вказав на перебування двох осіб, один з яких ОСОБА_5 , в межах мисливських угідь на території природно-заповідного фонду зі зброєю та продукцією полювання, а саме: застріленою твариною козулі, після того як він почув постріли в лісі, і зазначені свідчення підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_8 , а також протоколом огляду місця події від 21 лютого 2016 року, аналізуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 в умисному незаконному полюванні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб на території природно-заповідного фонду, його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 248 КК України і він повинен нести відповідальність за даною статтею.

Заперечення захисника обвинуваченого щодо відсутності складу злочину та невинуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні незаконного полювання спростовується вищевикладеним та розцінюється судом як спосіб уникнення від кримінальної відповідальності. Показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є послідовними та чіткими та суд не ставить їх під сумнів. Посилання захисника обвинуваченого на неправдивість показань даних свідків, враховуючи довідку Астрономічної обсерваторії Львівського національного університету ім. І. Франка, якою стверджується, що 21 лютого 2016 року сонце зайшло о 17 год. 47 хв. за Київським часом, а тому під час вказаних свідками подій був світловий день та не було необхідності застосовувати спеціальні прилади такі як ліхтар та тепловізор для того, щоб впізнати осіб, не беруться до уваги судом, позаяк свідок ОСОБА_7 пояснив, що він не слідкував за часом та вказав орієнтовний час, коли побачив осіб, які вчинили незаконне полювання, та впізнав ОСОБА_5 . При цьому вказав, що це був час сутінок. Окрім того, встановлено, що події відбувалися біля лісу в долині, а згідно з довідкою Астрономічної обсерваторії вечірні цивільні сутінки розпочинаються після заходу сонця, на місцевості між деревами, в долині між горбами рівень освітленості, достатній для діяльності людини, зменшується швидше (а.к.п.153-156).

Інформаційний лист Локачинської філії ПАТ «Волиньобленерго» від 23 грудня 2016 року про те, що 21 лютого 2016 року о 20 год. відбулося аварійне вимкнення електропостачання в с. Квасовиця Локачинського району (а.к.п.149) суд не вважає таким доказом, що має істотне значення та спростовує винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 248 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, офіційно не працює (а.к.п.146,147), несудимий (а.к.п.148), на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Локачинської ЦРЛ не перебуває (а.к.п.145).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_5 у вчиненому не розкаявся, про що свідчить невизнання ним своєї вини у вчиненні незаконного полювання, завдану шкоду ПП «Садівська дача» не відшкодував, при цьому зважаючи на молодий вік обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 248 КК України, що на думку суду є у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючисьст.ст. 100, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 248 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн.

Речовий доказ залишки м`яса козулі вагою 15,561 кг, передані на зберігання ОСОБА_9 згідно із збережною розпискою від 22 лютого 2016 року конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1