Справа № 379/2/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2017 року Таращанський районний суд Київської області
в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, призначеного ухвалою від 05 січня 2017 року, в залі судового засідання Таращанського районного суду Київської області матеріали кримінального провадження № 0000471, обвинувальний акт по якому надійшов 04 січня 2017 року від прокуратури Київської області стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Піщаниця Овруцького району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з повною вищою освітою, раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

04 січня 2017 року до Таращанського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до даних автоматизованого розподілу справ головуючим у даному кримінальному провадженні визначений суддя ОСОБА_1 ..
Ухвалою судді від 05.01.2017 року призначено підготовче судове засідання на 13.01.2017 року, на яке не з`явився захисник та яке було відкладено на 20.01.2017 року.
Під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, відсутні.
Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.
В судовому засіданні прокурор заявив про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливості призначення кримінального провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні, а також заявив клопотання про виклик в судове засідання свідків.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечив щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначивши в клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору, що стороною обвинувачення застосовано невірну кваліфікацію кримінального правопорушення, а також у обвинувальному акті відсутні описи суб`єктивної та об`єктивної сторони вчиненого правопорушення. Зокрема в обвинувальному акті (відповідно до вимог до об`єктивної сторони складу злочину) відсутнє роз`яснення поняття «Проект землеустрою», на який посилається слідство, а відповідно до Закону «Про землеустрій» від 22.05.2003 N 858-ІУ, це є сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. Крім цього не вказано, коли та за яких обставин громадянка ОСОБА_6 розробляла та подавала вказані документи у Відділ Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області. У обвинувальному акті (відповідно до вимог до об`єктивної сторони складу злочину) відсутнє поняття «Державний кадастровий реєстратор». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр», внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей у складі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальних органів здійснюються державними кадастровими реєстраторами. Вказана норма запроваджує механізм персоніфікації відповідальності посадових осіб, що здійснюють ведення державного земельного кадастру, шляхом визначення особливого правового статусу державного кадастрового реєстратора, що здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання відомостей із нього у складі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальних органів. Крім цього відсутнє поняття «Кадастровий землеустрій», а саме: комплекс робіт, що виконуються для визначення правового режиму земельних ділянок та відновлення їх меж. Кадастровий землеустрій включає : кадастрову зйомку земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж зон обтяжень та обмежень щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Відповідно до Наказу Держкомзему «Про удосконалення ведення державного земельного кадастру в зв`язку з його автоматизацією» від 03.09.1999 №83). Не визначено, що саме мав вчинити ОСОБА_4 для реалізації свого «злочину». Яким чином погодити, або відмовити? Яким чином ОСОБА_4 мав в супереч вимогами ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» вплинути на Державного реєстратора.
У обвинувальному акті відсутнє посилання на договір від 29 вересня 2016 року, який ОСОБА_6 уклала з ПП «КАДАСТР» в особі ОСОБА_7 на створення та передачу проектно-технічної документації. Відповідно до вказаного договору результатом виконання проектно-вишукувальних робіт є технічна документація на земельну ділянку площею 20,8000 га на території Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області. Згідно п. 2.1 Зміст, обсяг та вартість робіт визначаються за домовленістю сторін. Не вказано у обвинувальному акті, чи розрахувалась ОСОБА_6 з «Виконавцем» робіт за виконану роботу? Чи є передавання коштів ОСОБА_4 розрахунком по вказаному договору.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.
Вивчивши обвинувальний акт, вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов до висновку, що під час підготовчого судового засідання встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а саме - про необхідність повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Також, частиною другою даної статті передбачений перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
Однак, в порушення зазначеної норми обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки не містить зрозумілого та конкретного обвинувачення та правильної правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Так, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення та посилаючись на різні нормативно-правові акти, зокрема і на норми Закону України «Про Державний земельний кадастр» та зазначаючи про те, що з метою реєстрації земельної ділянки, яка була передана в оренду ОСОБА_6 , вказана особа звернулася 19.09.2016 близько 16 години до виконуючого обов`язків начальника відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області ОСОБА_4 , при цьому останній, знаходячись в приміщені свого службового кабінету, висунув ОСОБА_6 незаконну вимогу про передачу йому неправомірної вигоди у сумі 78000 гривень за погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування ОСОБА_6 , реєстрацію вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та присвоєння їй кадастрового номеру, у зв`язку з чим їй необхідно звернутися до вказаної ним проектної організації для виготовлення відповідної технічної документації по встановленню відновлення меж згідно вищевказаного договору оренди, в одночас не бере до уваги, що функції щодо реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі та присвоєння їй кадастрового номеру згідно вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» покладено на Державного кадастрового реєстратора і втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється, а також в світлі цього зазначаючи правову кваліфікацію вказаних дій ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 368 КК України, що він обвинувачується у тому, що будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав неправомірну вигоду для себе у значному розмірі за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого службового становища, не було зазначено таку кваліфікуючу ознаку вчинення вищевказаного діяння, як поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди. Так само, як при викладі змісту фактичних обставин та в самому обвинуваченні не було зазначено, що ОСОБА_4 безпосередньо сам або через вплив в силу свого службового становища на Державного кадастрового реєстратора міг здійснити функції щодо реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі та присвоєння їй кадастрового номеру згідно вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр». Крім того, в обвинуваченні конкретно не зазначено, що ОСОБА_4 вчиняв інкриміновані йому діяння маючи статус саме службової особи, яка займає відповідальне становище.
Викладене вказує на відсутність зазначення в обвинувальному акті правильної кваліфікації кримінального правопорушення, а також у обвинувальному акті відсутні описи суб`єктивної та об`єктивної сторони вчиненого правопорушення, які зокрема полягали в тому, що в обвинувальному акті (відповідно до вимог до об`єктивної сторони складу злочину) відсутнє роз`яснення поняття «Проект землеустрою», на який посилається слідство, а відповідно до Закону «Про землеустрій» від 22.05.2003 N 858-ІУ, це є сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом. Крім цього не вказано, коли та за яких обставин громадянка ОСОБА_6 розробляла та подавала вказані документи у Відділ Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області. У обвинувальному акті (відповідно до вимог до об`єктивної сторони складу злочину) відсутнє поняття «Державний кадастровий реєстратор». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр», внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей у складі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальних органів здійснюються державними кадастровими реєстраторами. Вказана норма запроваджує механізм персоніфікації відповідальності посадових осіб, що здійснюють ведення державного земельного кадастру, шляхом визначення особливого правового статусу державного кадастрового реєстратора, що здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання відомостей із нього у складі центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальних органів. Крім цього відсутнє поняття «Кадастровий землеустрій», а саме: комплекс робіт, що виконуються для визначення правового режиму земельних ділянок та відновлення їх меж. Не визначено, що саме мав вчинити ОСОБА_4 для реалізації свого «злочину». Яким чином погодити, або відмовити? Яким чином ОСОБА_4 мав в супереч вимогами ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» вплинути на Державного реєстратора.
Вказані вище недоліки свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , що, як наслідок, є порушенням його права на захист.
Необхідність дотримання норм процесуального закону щодо змісту обвинувального акту є передумовою дотримання гарантованого права обвинуваченого на захист. Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, його правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 291, 314, 331 КПК України, суд , -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт від 23.12.2016 року у кримінальному провадженні № 0000471 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Піщаниця Овруцького району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернути прокурору першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Київської області.
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення через Таращанський районний суд Київської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ _______________