печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7661/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.06.2017 Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальні провадження № 0000049 від 06.01.2015 та №0000274 від 06.11.2015, за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який неодружений, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який навчається на третьому курсі в Міжрегіональному вищому професійному училищі зв`язку м. Києва, неодружений, інвалід дитинства, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , -

у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який навчається на третьому курсі в Міжрегіональному вищому професійному училищі зв`язку м. Києва, неодружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

захисників ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 ,

представників служби у справах дітей ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

потерпілих ОСОБА_27 , ОСОБА_28

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_28 ОСОБА_29 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_27 ОСОБА_30 ,

обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В:
Неповнолітні ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою групою осіб між собою та невстановленими особами, вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за наступних обставин.

05 січня 2015 року, приблизно о 22.10 год., ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановлені органом досудового розслідуванні особи перебували біля ресторану швидкого харчування «Макдональдз» за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 17, де помітили потерпілого ОСОБА_28 , одягнутого в куртку помаранчевого кольору, після чого вступили попередньою змову на відрите заволодіння майном останнього.

З цією метою ОСОБА_14 побіг за ОСОБА_28 , а наздогнавши, наніс йому один удар рукою в плече, після чого потерпілий зупинився. В цей час ОСОБА_13 , обличчя якого було прикрито балаклавою червоного кольору, ОСОБА_15 та невстановлені слідством особи, діючи спільно та узгоджено між собою, з метою заволодіння чужим майном, підійшли до ОСОБА_28 , якого утримував ОСОБА_14 .

Перебуваючи поряд з потерпілим, особа відносно якої матеріали справи виділені в окреме кримінальне провадження, висунула ОСОБА_28 вимогу віддати куртку помаранчевого кольору, на що останній відмовився та запропонував взамін 200 грн.

Продовжуючи реалізацію спільного умислу учасників групи на відкрите заволодіння чужим майном, з огляду на відмову ОСОБА_28 віддати куртку, ОСОБА_13 наніс йому один удар кулаком в живіт, від якого ОСОБА_28 відчув фізичний біль та зігнувся, після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановлені особи знову висунули потерпілому вимогу віддати їм особисте майно.

Внаслідок застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, потерпілий ОСОБА_28 в примусовому порядку передав учасникам групи мобільний телефон «HNC one Х» з пошкодженим екраном та грошові кошти в сумі 200 грн. В цей час ОСОБА_15 та невстановлена слідством особа спостерігали навколо, щоб у разі появи сторонніх осіб повідомити про це ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановлених слідством осіб. Загалом ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 за попередньою змовою з невстановленими особами, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_28 на загальну суму 3820 грн., яким розпорядились на власний розсуд.

Після чого, невстановлена слідством особа жіночої статті, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вийшла за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій, які не охоплювались ні прямим, ні непрямим умислом ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , тобто проявивши кількісний ексцес виконавця, дістала з кишені невстановлений предмет, який потерпілий ОСОБА_28 сприйняв як ніж, та повторно висунула йому вимогу віддати куртку помаранчевого кольору. Таким чином, погрожуючи вже застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, невстановлена органом досудового розслідування особа жіночої статті подолала опір потерпілого ОСОБА_28 , який віддав особі, відносно якої матеріали справи виділені в окреме кримінальне провадження, свою куртку помаранчевого кольору вартістю 4000 грн.

Крім того, ОСОБА_14 06 листопада 2015 року, знаходячись на бул. Дружби Народів в м. Києві, побачив неповнолітнього ОСОБА_27 , який йшов вулицею разом із ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 .. Побачивши, що ОСОБА_27 розмовляє по мобільному телефону, у ОСОБА_14 виник злочинний умисел на відкрите викрадення вказаного телефону з метою особистого збагачення. З цією метою ОСОБА_14 підійшов до хлопців та почав розмову з ОСОБА_27 . Перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майно, ОСОБА_14 , діючи повторно, 06 листопада 2015 року, приблизно о 17.40 год., наказав ОСОБА_27 віддати належний йому мобільний телефон «LG Е 445» вартістю 700 грн., що останній і зробив. В подальшому ОСОБА_14 відштовхнув потерпілого в бік житлових будинків та наказав йому йти, а сам почав тікати з місця скоєння злочину, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. В цей же день ОСОБА_14 був затриманий перехожими громадянами в підземному переході.

Обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , кожний окремо, в судовому засіданні заявили про часткове визнання вини у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_13 по суті висунутого обвинувачення показав, що приблизно о 20.00 год. 05 січня 2015 року разом з ОСОБА_34 та ОСОБА_35 перебував поряд зі станцію метро «Хрещатик», де зустрів наглядно знайомого на ім`я « ОСОБА_36 » (далі ОСОБА_37 , засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2015 за ч. 2 ст. 187 КК України), з яким було декілька дівчат. Поспілкувавшись нетривалий час, вони зібрались роз`їжджатися по домам. В цей час з метро, в яскравій куртці помаранчевого кольору, вийшов потерпілий ОСОБА_28 . ОСОБА_37 видав слова «мені потрібна курточка, вам слабо», які вони сприйняли як необхідність заволодіти курткою ОСОБА_28 . Особисто його до участі у заволодінні майном потерпілого підштовхнуло слово ОСОБА_38 «слабо», яке мало образливий характер. Першим наздогнав потерпілого ОСОБА_14 . Коли підбіг він, то відразу наніс потерпілому один удар кулаком в плече, після чого відійшов в сторону, поряд перебував ОСОБА_15 . В подальшому з потерпілим спілкувалися лише дівчата, він в цьому участі не приймав, майна від ОСОБА_28 не вимагав, а тим більше не погрожував йому ножем, яким чином інші особи відібрали особисте майно потерпілого йому не відомо. В наступному з`ясувалося, що вони забрали у ОСОБА_28 мобільний телефон, грошові кошти в сумі 200 грн., які розділили між собою, а ОСОБА_37 був одягнутий в помаранчеву куртку потерпілого, що вже свідчило про її викрадення.

По показаннях обвинуваченого ОСОБА_15 слідує, що 05 січня 2015 року він зустрівся з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поблизу станції метро «Хрещатик», де до них приєднався ОСОБА_37 з дівчатами. Приблизно о 22.00 год. біля ресторану ««Макдональдз» вони побачили потерпілого ОСОБА_28 та побігли за ним в напрямку вул. Лютеранської, при цьому ОСОБА_13 находу одяг балаклаву. ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_37 знаходились ближче до потерпілого, про що вони розмовляли, він не чув. ОСОБА_37 почав знімати з потерпілого куртку помаранчевого кольору, що в цей час робили ОСОБА_39 та ОСОБА_13 він не бачив, що відбувається не розумів. В один момент разом з іншими побіг з місця пригоди, а коли вони зупинилися, хтось з хлопців надав йому 20 грн. на проїзд метрополітеном.

Обвинувачений ОСОБА_14 пояснив, що у вечірній час 05 січня 2015 року зустрівся з ОСОБА_13 , ОСОБА_15 поблизу станції метро «Хрещатик». Біля ресторану швидкого харчування «Макдональдз» зустріли ОСОБА_38 та трьох дівчат. Коли вже збиралися розходитися по домам, побачили потерпілого ОСОБА_40 в курці яскравого кольору. ОСОБА_37 в цей час поскаржився, що йому потрібна куртка, після чого викрикнув «погнали». З цього він зрозумів, що ОСОБА_37 бажає відняти у потерпілого курточку. З цією метою він, ОСОБА_41 , одягнений в балаклаву, ОСОБА_15 та дівчата пішли за хлопцем в сторону станції метро «Хрещатик». Він першим наздогнав потерпілого ОСОБА_40 , шляхом нанесення несильного удару рукою в плече зупинив його, а вже потім підійшли інші. Після цього будь-яких ударів потерпілому він не наносив, його не утримував, насиллям не погрожував, ОСОБА_41 наніс потерпілому один удар кулаком по тулубу. Хтось з компанії викрикнув потерпілому, щоб він віддав особисті речі та зняв куртку. ОСОБА_42 спочатку дістав 200 грн. одною банкнотою, а потім віддав мобільний телефон с пошкодженим екраном. Він витягнув з телефону сім картку, повернув її потерпілому, а телефон залишив при собі. Після цього, він, ОСОБА_15 та одна із дівчат пішли в сторону метро «Хрещатик», де їх наздогнали інші. Саме в цей момент він дізнався, що в потерпілого також відібрали куртку помаранчевого кольору, оскільки в ній був ОСОБА_43 . В ТРК «Гулівер» вони розміняли викрадені у потерпілого 200 грн. та розподілили їх між собою.

Отже, обвинувачений ОСОБА_15 за змістом його показань в судовому засіданні фактично заперечив свою причетність до відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_40 за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_41 та ОСОБА_14 , визнавши факт відкритого заволодіння мобільним телефоном та 200 грн. потерпілого, в обґрунтування процесуальної позиції захисту посилалися на їх необізнаність в застосуванні невстановленою особою предмету, який потерпілий сприйняв за ножа, з метою заволодіння його майном, стверджуючи, що про застосування ножа в процесі нападу їм нічого не відомо, у зв`язку з чим не погодилися з запропонованою органом досудового розслідування юридичною оцінкою їх дій по даному епізоду за ч. 2 ст. 187 КК України.

Свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувачений ОСОБА_14 визнав в повному обсязі. Показав, що 06 листопада 2015 року, приблизно о 16.00 год., перебував поблизу станції метро «Дружби Народів», де в переході побачив чотирьох хлопців, віком 14-15 років. Піднявшись з переходу, запропонував їм цигарки, на що ОСОБА_27 погодився, а інші хлопці відійшли в сторону. Під час спілкування на тему соціальних мереж ОСОБА_27 на його прохання добровільно передав йому мобільний телефон «LG». Через незначний час ОСОБА_27 попросив повернути телефон, однак він відмов в цьому, мотивуючи це тим, що не встиг зареєструватися в соціальній мережі та попросив потерпілого запросити своїх друзів долучитися до спілкування. Коли ОСОБА_27 пішов за друзями, він почекав близько хвилини, озирнувся та пішов в сторону метрополітену, утримуючи мобільний телефон в себе. Вже у переході станції метро він був затриманий двома чоловіками, які викликали поліцію.

Суд, провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

По епізоду відкритого заволодіння ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та невстановленими особами майном потерпілого ОСОБА_28 05 січня 2015 року.

Показаннями потерпілого ОСОБА_28 про те, що 05 січня 2015 року він вийшов зі станції метро «Хрещатик» приблизно о 22.10 год. та направився в сторону вул. Лютеранської. Відійшов декілька десятків метрів, почув викрик, а коли повернувся, зазнав від ОСОБА_14 удару кулаком в обличчя, після якого ОСОБА_14 обхопив його руками за тулуб та став утримувати. Потім по черзі підійшли ОСОБА_37 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та інші. Вказані особи стояли навколо нього на відстані до 1 метра. ОСОБА_37 висунув йому вимогу віддати куртку помаранчевого кольору, проте він відмовився та запропонував взамін 200 грн. ОСОБА_13 наніс йому один удар кулаком в живіт, від якого він скрутився. Після цього він дістав 200 грн. та мобільний телефон «HNC one Х», які віддав комусь з хлопців. ОСОБА_15 перебував в цей час в стороні. Після цього до нього підійшли дві дівчини, які стояли за обвинуваченими на відстані до 2 метрів. Одна з дівчат повторно висунула йому вимоги зняти куртку. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в голос висловились проти цього. Дівчина дістала предмет, схожий на ніж, стала махати перед його животом. Хвилюючись за своє життя та здоров`я, він почав знімати куртку з себе, ОСОБА_37 допоміг йому в цьому, ривком стягнувши куртку з нього. Після цього всі побігли в сторону станції метро «Хрещатик», а він направився додому, звідки зателефонував в поліцію та повідомив прикмети нападників. Під час патрулювання прилеглої місцевості працівниками поліції по вул. Прорізній було виявлено трьох хлопців, в яких він ідентифікував нападників, в одного з них було виявлено його мобільний телефон.

Обставини затримання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 за орієнтуванням потерпілого ОСОБА_28 в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_44 - інспектор патрульної служби ГУ НП в м. Києві, який також показав, що на місці їх затримання було вилучено балаклаву червоного кольору, мобільний «HNC one Х», грошові кошти в сумі близько 150 грн. (Том 3 а.с. 109-113). Факт вилучення поряд з ОСОБА_13 вказаних речей також підтверджується фактичними даними протоколу огляду місця події від 05.01.2015 ( Том 2 а. с. 20-22).

Показання потерпілого ОСОБА_28 , свідка ОСОБА_45 , дані протоколу огляду місця події від 05.01.2015 в сукупності з вищенаведеними показаннями обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 беззаперечно доводять їх вину у відкритому заволодінні майном потерпілого за попередньою змовою групою осіб.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_15 , то аналізуючи вищенаведені докази обвинувачення та фактичні обставини інкримінованих подій, а саме те, що він відреагував на слова ОСОБА_38 «мені потрібна курточка, вам слабо», які були прямим призивом до заволодіння чужим майном, та разом з усіма побіг до потерпілого, а після отримав частку з викрадених у ОСОБА_28 грошових коштів, суд також приходить до висновку про його участь у відкритому заволодінні майном потерпілого ОСОБА_28 за попередньою змовою групою осіб, хоча і в менш активній формі ніж у ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Між тим, висунуте ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 обвинувачення у вчиненні розбійного нападу на потерпілого шляхом застосування погроз насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, не знайшло свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду справи.

Під час судового слідства обвинуваченні послідовно стверджували, що ножем ОСОБА_28 не погрожували, умислу на його застосування не мали, про те, що одна із дівчат в процесі відкритого заволодіння чужим майном дістане ніж та буде погрожувати ним потерпілому не здогадувалися. По показаннях обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 слідує, що вони мали намір забрати речі потерпілого без застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроз такого насильства, в тому числі шляхом демонстрації ножа.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 05.01.2015, у обвинуваченого ОСОБА_13 , серед інших речей та предметів, був вилучений складний металевий ніж (Том 2 а. с. 20-22).

З цього приводу обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що вказаний ніж носив при собі для самозахисту та використання для побутових потреб, при заволодінні майном потерпілого ОСОБА_28 ніж він з кишені не діставав.

Показання аналогічного змісту обвинувачений ОСОБА_13 надав під час його затримання, на що в судовому засіданні вказав свідок ОСОБА_44 (Том 3 а.с. 109-113).

Допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_28 показав, що мобільний телефон та 200 грн. віддав обвинуваченим ще до застосування погроз ножем. Ніж дістала та погрожувала йому ним дівчина, яка підійшла пізніше, вслід за іншими. ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ножем йому не погрожували. Він зняв куртку та віддав її ОСОБА_46 лише після того як дівчина дістала предмет, схожий на ніж, та стала махати перед його животом. Де в цей час знаходились ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , він не пам`ятає. Між тим, потерпілий в судовому засіданні з впевненістю пояснив, що, перебуваючи поряд з ним, ОСОБА_14 на повторну вимогу невстановлених осіб віддати куртку висловився, що куртку забирати не потрібно, телефону та грошей буде достатньо. Його підтримав ОСОБА_13 .

Під час пред`явлення вилученого у ОСОБА_13 ножа для впізнання в суді, потерпілий ОСОБА_28 показав, що даний ніж відрізняється від того, яким йому погрожувала дівчина, зокрема довжиною та товщиною леза. Під час затримання ОСОБА_13 він повідомив, що вилучений в нього ніж не є знаряддям злочину ( Том 2 а.с. 32-35; Том 3 а.с. 207-212).

Твердження обвинувачених, що в момент заволодіння курткою потерпілого ОСОБА_28 вони вже відійшли від місця події, доказами обвинувачення не спростовано.

Немає і у справі будь-яких даних, що умислом обвинувачених охоплювались дії невстановлених осіб, пов`язані із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого шляхом демонстрації ножа з метою заволодіння його курткою.

Зазначене дає підстави для висновку, що невстановлені органом досудового розслідування особи вийшли за межі попередньої домовленості з обвинуваченими та скоїли кількісний ексцес виконавця -розбійний напад, заволодівши помаранчевою курткою потерпілого ОСОБА_28 із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 КК України, співучасники не підлягають кримінальній відповідальності за діяння, вчинене виконавцем, якщо воно не охоплювалося їхнім умислом.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", при ексцесі виконавця, тобто коли один зі співучасників вийшов за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий або інший злочин, за цей злочин повинен відповідати лише його виконавець, а інші особи - за злочини, вчинені ними в межах домовленості.

Фактичні обставини, встановлені вироком Печерського районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року, яким ОСОБА_38 засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України, за фактом розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_40 за попередньою змовою групою осіб, самі по собі не можуть бути належним засобом доказування умислу ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на застосування до потерпілого насильства, небезпечного для його життя чи здоров`я. З описово мотивувальної частини вказаного вироку вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_38 проведено у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України і питання об`єктивної сторони та направленості умислу його співучасників судом при розгляді справи не досліджувались.

Таким чином, дії обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 по даному епізоду підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вина ОСОБА_14 по епізоду заволодіння майном потерпілого ОСОБА_27 06 листопада 2015 року, наряду з його визнавальними показаннями в судовому засіданні, підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_27 про те, що 06 листопада 2015 року приблизно о 17.30 годині він з ОСОБА_47 та ОСОБА_48 знаходився на зупинці станції метро КП «Київський метрополітен» «Дружби Народів», де вони заглядали у торгові кіоски. В цей момент до нього підійшов ОСОБА_14 , запропонував покурити, на що він погодився та вони пішли в сторону маршруток. Коли вийшли із-за кіосків, ОСОБА_14 почав заговорювати його соціальними мережами, пропонував приєднати його в друзі «Вконтакті», а в один момент взяв в нього мобільний телефон, вартістю 700 грн., підняв його догори та не повертав. Запропонував привести друзів і лише після цього пообіцяв повернути мобільний телефон. Коли він йшов за друзями, розвернувся на пів дороги, та побачив, що ОСОБА_14 швидко пішов в протилежному напрямку в сторону метро. Він почав кричати, щоб ОСОБА_14 повернув телефон, однак останній не реагував. Один з перехожих побіг за ОСОБА_14 . Через деякий час він побачив, що ОСОБА_14 затримали, в свої руках він утримував його телефон. В кімнаті поліції ОСОБА_14 приніс йому свої вибачення, попросив не писати заяву в поліцію (Том 4 а.с. 162-168).

Вищевказаний мобільний телефон «LG Е 445», який був вилучений у ОСОБА_14 на місці вчинення злочину, оглянутий на стадії досудового розслідування та визнаний в кримінальному провадженні речовим доказом, що підтверджується відповідними постановами слідчого від 11.11.2015 на а.с. 24, 25 Тому № 5.

Свідки ОСОБА_49 та ОСОБА_50 , кожний окремо, в судовому засіданні дали показання, які в повній мірі відповідають версії потерпілого ОСОБА_27 . Пояснили, що обвинувачений ОСОБА_14 підійшов до них в переході станції метро КП «Київський метрополітен» «Дружби Народів», запропонував покурити. ОСОБА_27 пішов з ОСОБА_14 за кіоск курити, а через десять хвилин прибіг та сказав, що ОСОБА_14 відкрито викрав в нього мобільний телефон. Вони почали шукати ОСОБА_14 , він біг в сторону метро, на їх викрики повернути телефон не реагував, проте двоє чоловіків відреагували на крик «Зупиніть крадія» та затримали ОСОБА_14 , який утримував при собі викрадений телефон.

Відповідно до даних протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 07.12.2015, на досудовому розслідуванні свідок ОСОБА_51 вказав на ОСОБА_14 як особу, яку він затримав поблизу станції метро КП «Київський метрополітен» «Дружби Народів» за підозрою у заволодінні мобільним телефоном неповнолітнього ОСОБА_27 (Том 5 а.с. 64-65).

Вартість викраденого телефону «LG Е 445» в розмірі 700 грн. визначена судом на підставі показань потерпілого ОСОБА_27 , довідки СПД «ФО ОСОБА_52 » та стороною захисту при розгляді справи не оспорювалась.

Оскільки ОСОБА_14 відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_27 діючи повторно, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу кожного з обвинувачених, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілих.

ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 визнаються винними у вчиненні злочину, віднесеного до категорії тяжких ( ст. 12 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України).

Вивченням даних про особу обвинувачених судом встановлено наступне.

ОСОБА_14 раніше не судимий, виховується в повній сім`ї в належних побутових умовах, навчається в Міжрегіональному вищому професійному училищі зв`язку м. Києва, за місцем навчання та постійного проживання характеризується позитивно, неодружений, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, інвалід дитинства, страждає на астму (Том 5 а.с. 80-84; Том 2 а.с. 140-149)

ОСОБА_13 вперше притягується до кримінальної відповідальності, виховувався у неповній сім`ї в належних побутових умовах, має повну загальну середню освіту, наразі перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_53 , з якою має спільну дитину 2016 року народження, обліковується у психіатра (діагноз № Ф 61), за місцем постійного проживання та колишнього навчання у вечірній середній ІНФОРМАЦІЯ_5 характеризується формально (Том 5 а.с. 201-208; Том 2 а.с. 201-209).

ОСОБА_15 вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається в Міжрегіональному вищому професійному училищі зв`язку м. Києва, за місцем колишнього навчання в СЗШ №50 та постійного проживання характеризується позитивно, неодружений, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває ( Том 2 а.с. 170-175).

Обставинами, що пом`якшують покарання для кожного з обвинувачених, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає визнання вини у вчиненні злочинів в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, та вчинення злочинів в неповнолітньому віці. Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

Незважаючи на тяжкість та зухвалість вчинення злочину, суд хоча і вважає необхідним призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, проте враховуючи вищенаведені позитивні дані про особи обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , їх першу судимість та неповнолітній вік, який позначився на необдуманості їх дій, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, і приходить до висновку, що судовий розгляд кримінального провадження та осуд близьких будуть достатніми превентивними заходами, а подальше виправлення обвинувачих та досягнення інших цілей покарання, можливі без реального позбавлення волі, проте в умовах здійснення контролю за поведінкою обвинувачених в період строку звільнення від покарання з випробуванням, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі п. 3 ч.1 ст. 118, ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинувачених на користь держави процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи, а долю речових доказів - вирішує у відповідності до положень до ч. 9 ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі відсутній.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_14 в період іспитового строку:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_13 в період іспитового строку:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_15 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_15 в період іспитового строку:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон «LG», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_27 залишити в його користуванні ( Том 5 а.с. 25);

- складний ніж з металевою рукояткою, фіскальний чек, маску для обличчя типу «балаклава», вилучені під час огляду місця події 05.01.2015, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Печерського РУ ГУ НП в м. Києві, повернути ОСОБА_13 , а при його відмові від отримання знищити;

- мобільний телефон «HNC one Х», який знаходиться на зберіганні у законного представника потерпілого ОСОБА_28 ОСОБА_29 , - залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_28 ;

- грошові кошти в сумі 135,1 грн, які переданні на зберіганні до фінансовій частини Печерського РУ ГУ НП в м. Києві, - повернути потерпілому ОСОБА_28 .

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь держави в рівних частинах судові витрати за проведення трасологічної експертизи № 52 від 09.02.2015 по 131,04 грн. з кожного.

Запобіжні заходи обвинуваченим до набрання вироком законної сили залишити без змін: обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у виді домашнього арешту в певний час доби, обвинуваченому ОСОБА_15 у виді особистого зобов`язанні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя - ОСОБА_1