Провадження № 1-кс/761/8573/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000168, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України,
в с т а н о в и в:
19 квітня 2017 року представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року на нежитлове приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримала своє клопотання та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Слідчий ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_4 , яким здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000168 від 13 серпня 2014 року, в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту нежитлового приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року обґрунтовано та подальша потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час не відпала. Так, звертав увагу суду на те, що зазначене нерухоме майно є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування якого здійснюється в рамках даного кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ГСУ ФР ДФС України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000168, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у справі № 761/44723/16-к (провадження № 1-кс/761/27342/2016) клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го відділу УРКП ГСУ ФР ДФС України майора податкової міліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000168, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, задоволено та накладено арешт на нежитлове приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

При цьому, звертаючись до суду з відповідним клопотанням, слідчий зазначив, що вищевказане нежитлове приміщення є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, досудове розслідування якого здійснюється в рамках кримінального провадження № 0000168 від 13 серпня 2014 року, та, в якості правової підстави для накладення арешту на майно, послався на ч. 2 ст. 170 КПК України в редакції, яка з 11 грудня 2015 року втратила чинність відповідно до Закону України № 769-VIII від 10 листопада 2015 року. У свою чергу, в даному випадку слідчий мав керуватися ч. 3 ст. 170 КПК України в редакції Закону України № 769-VIII від 10 листопада 2015 року, якою встановлено, що підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є, в тому числі, наявність розумних підозр вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а метою арешту такого майна є, відповідно до ч. 2 тієї ж статті, забезпечення кримінального провадження.

Водночас, слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене нежитлове приміщення, не надав належної правової оцінки невідповідності клопотання вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та не перевірив таке клопотання на дотримання ч. 2 ст. 171 КПК України.

Разом із цим, задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя послався на те, що нежитлове приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, досудове розслідування якого здійснюється в рамках кримінального провадження № 0000168 від 13 серпня 2014 року. В той же час, ухвала слідчого судді не містить жодного посилання на те, що таке нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним безпосередньо в статті 98 КПК України, а також не вказано, які саме матеріали кримінального провадження, здобуті слідчим в ході досудового розслідування, послугували для розумних підозр вважати, що арештоване майно, є доказом злочину.

Не містить ухвала слідчого судді і посилання на конкретні обставини, які свідчать про те, що незастосування судом заборони користування та розпорядження вищевказаним нерухомим майном призведе до його пошкодження та/або знищення, що, в сукупності з вищевикладеним, дає слідчому судді достатні підстави для висновку про необґрунтованість накладення ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року арешту на нежитлове приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 13 серпня 2014 року, питання про арешт нерухомого майна вирішено ухвалою слідчого судді від 22 грудня 2016 року, в той час як на момент звернення власника майна до суду в порядку ст. 174 КПК України та розгляду слідчим суддею відповідного клопотання про скасування арешту майна жодній особі не повідомлено про підозру та не пред`явлено обвинувачення, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та істотно порушує безумовне право власності ОСОБА_5 на таке майно.

Зазначені вище обставини дають слідчому судді достатні підстави вважати, що в подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нежитлового приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року на зазначене нерухоме майно, підлягає скасуванню, а клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000168, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 серпня 2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року на нежитлове приміщення № 6 з підвалом та мансардою, поз. 1-25, ІІ, загальною площею 339,6 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1