Справа № 739/427/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/556/2017
Категорія - ч. 5 ст. 72 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині зарахування строку попереднього ув`язнення в період з 22.11.2000 року по 09.10.2001 року у строк покарання засудженого, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення, у строк покарання згідно п. 5 ст. 72 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить її змінити та додатково зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в період з 09.10.2001 року по 09.11.2004 року та з 17.10.2016 року по 04.01.2017 року.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання задоволено частково.

Зараховано засудженому у строк відбутого за вироком Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року покарання у виді довічного позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 22 листопада 2000 року по 09 жовтня 2001 року, відповідно до співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У задоволенні решти клопотання - відмовлено.

Суд 1 інстанції, задовольняючи частково клопотання, мотивував своє рішення тим, що до засудженого застосовувалося попереднє ув`язнення у період з 22.11.2000 року до 09.10.2001 року, тобто, до набрання вироком законної сили, тому вказаний строк необхідно зарахувати у строк відбування покарання у виді довічного позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного ч. 5 ст. 72 КК України. При цьому тримання засудженого в установах попереднього ув`язнення після набрання вироком відносно нього законної сили у періоди з 10 жовтня 2001 року до 18 жовтня 2004 року, з 19 жовтня 2004 року до 09 листопада 2004 року та з 17 жовтня 2016 року до 04 січня 2017 року, зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, не підлягає.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вважає, що лише після помилування засудженого та визначення йому строку покарання, яке він повинен відбути, у особи виникає право на звернення до суду про зарахування строку попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України. Звертає увагу, що аналогічна позиція викладена в листі ВССУ № 223 від 11.01.2016 року про нерозповсюдження на осіб засуджених до довічного позбавлення волі зарахування строку попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений зазначає, що в період з 09.10.2001 року до 18.10.2004 року, з 19.10.2004 року до 09.11.2004 року та з 17.10.2016 року до 04.01.2017 року він знаходився в установах попереднього ув`язнення, а тому дані періоди необхідно зарахувати у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу про скасування судового рішення, а апеляційну скаргу засудженого просив залишити без задоволення, засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, подану засудженим апеляційну скаргу просили задовольнити, дослідивши матеріали судової та особової справ, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» його дія застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Відповідно до ч. 5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як встановлено з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Чернігівського обласного суду від 01 червня 2001 року до покарання у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 09 жовтня 2001 року вирок залишений без змін.

По цьому кримінальному провадженню ОСОБА_6 був затриманий 22 листопада 2000 року, протягом усього строку розслідування та розгляду кримінального провадження, з-під варти не звільнявся. Тобто, до набрання цим вироком законної сили ОСОБА_6 утримувався під вартою в місцях попереднього ув`язнення, у період з 22 листопада 2000 року до 09 жовтня 2001 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Частина 5 статті 72 КК України, в редакції від 26 листопада 2015 року не містить обмежень щодо застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Покарання у виді довічного позбавлення волі відрізняється від позбавлення волі на певний строк тільки істотністю та тривалістю позбавлень та обмежень прав і свобод особи, засудженої до цього покарання. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання. Так, ч.2 ст.87 КК України встановлює, що актом помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менш як 25 років.

У вироку суду щодо ОСОБА_6 зазначений початок строку покарання, відповідно і можливе закінчення цього строку.

Крім того, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з приводу застосування судами ч. 5 ст. 72 КК України, на який посилається прокурор, носить лише рекомендаційний характер.

Тому, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування положень ч.5 ст. 72 КК України, є безпідставними.

Згідно з положеннями статті першої Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін перебування засудженого в установах попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, тобто, періоди з 09.10.2001 року до 18.10.2004 року, з 19.10.2004 року до 09.11.2004 року та з 17.10.2016 року до 04.01.2017 року. Тому доводи апеляційної скарги засудженого в цій частині є необґрунтованими.

З огляду на наведене, суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення про зарахування строку попереднього ув`язнення в термін відбування покарання засудженому з часу його затримання по час набрання вироком законної сили 09.10.2001 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року про часткове задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4