АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №619/5738/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/36/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
8 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,
- потерпілого ОСОБА_9 ,
- представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та прокурора на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 16.11.2015 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з вищою освітою, ФОП, не одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та засуджено до 5 років позбавлення волі. ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України виправдано.
Як встановлено вироком, в 2013 році ОСОБА_7 вирішив придбати для власного використання вогнепальну зброю, а саме револьвер «Наган». При цьому він усвідомлював, що для придбання та зберігання вогнепальної зброї необхідний передбачений законом дозвіл, який у нього відсутній.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 в період з осені 2013 року по літо 2014 року у невстановлених слідством осіб, яких підшукав за оголошеннями, розміщеними в мережі «Інтернет», придбав складові системи та механізми револьверу «Наган», які переніс за місцем свого мешкання до будинку АДРЕСА_1 .
Протягом наступного часу ОСОБА_7 незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, із придбаних складових частин і механізмів зібрав, тобто виготовив вогнепальну зброю, а саме револьвер «Наган», який зберігав за вищевказаною адресою.
Крім того, протягом 2014 року ОСОБА_7 у невстановлених слідством осіб, яких підшукав за оголошеннями, розміщеними в мережі «Інтернет», придбав 21 патрон калібру 7,62мм (7.62х39 Наган), 27 патронів калібру 7,62 мм (7,62х25ТТ), 14 гвинтівкових патронів іноземного виробництва калібру 7,92 мм (7,92х57 Маузер).
19.07.2014 року в період з 01 години 40 хвилин до 05 години 45 хвилин в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , співробітники міліції виявили та вилучили револьвер, що являється вогнепальною зброєю та є револьвером «Наган» калібру 7,62 мм, зразка 1895 року, а також виявили та вилучили 21 патрон калібру 7,62мм (7.62х39 Наган), призначені для стрільби з револьвера «Наган» зразка 1895 року калібру 7,62мм; 27 патронів калібру 7,62 мм (7,62х25ТТ) для пістолета зразка 1930/1933 конструкції Токарева («ТТ»); 14 гвинтівкових патронів іноземного виробництва калібру 7,92 мм (7,92х57 Маузер), призначені для стрільби із гвинтівки мод.98, карабінів і кулеметів системи «Маузер», які є боєприпасами.
Вказані боєприпаси ОСОБА_7 незаконно переніс та зберігав у власному домоволодінні за вищевказаною адресою без передбаченого законом дозволу.
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України - носіння, зберігання, придбання і виготовлення вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 також обвинувачується в тому, що 18.07.2014 року у вечірній час доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він, разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , знаходився за місцем свого мешкання в домоволодінні АДРЕСА_1 .
18.07.2014 року о 23 годині між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на побутовому грунті виникла сварка. ОСОБА_7 на ґрунті виниклих між ними особистих неприязних стосунків вирішив вбити ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 взяв револьвер «Наган», який незаконно зберігав у вказаному домоволодінні та здійснив один постріл в голову ОСОБА_12 , усвідомлюючи при цьому, що від спричиненого ним вогнепального поранення може настати смерть потерпілої, а також бажаючи настання саме таких наслідків.
Потерпілій ОСОБА_12 було заподіяно: одне вогнепальне кульове наскрізне діаметральне поранення голови із забоєм головного мозку важкого ступеню, формуванням вогнищ дітріта-розмаженнія по ходу раневого каналу, забоєм стовбура головного мозку, дірчастим оскольчатим переломом лівої скроневої кістки і окончатим переломом правої скроневої кістки, оскольчатим переломом основи черепа.
Від отриманого поранення ОСОБА_12 втратила свідомість та упала на підлогу. ОСОБА_7 , вважаючи, що ним виконані всі дії, необхідні для реалізації свого злочинного умислу і, усвідомлюючи, що смерть потерпілої настане у будь-якому випадку, з метою відведення від себе підозри викинув револьвер на вулицю і викликав працівників міліції та невідкладну швидку медичну допомогу, яка ушпиталила ОСОБА_12 до КЗ «Золочівська ЦРЛ», де ІНФОРМАЦІЯ_2 настала її смерть.
Причиною смерті ОСОБА_12 стало вказане вогнепальне поранення голови, що супроводжувалось важкими ушкодженнями головного мозку з глибоко лежачими життєво важливими утвореннями, гострою крововтратою, шоком, набряком-набуханням головного мозку.
ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.
Приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, суд виходив з наступного.
Невинуватість ОСОБА_7 підтверджується показаннями свідків, які допитані в судовому засіданні про відомі їм обставини, висновками експертизи.
Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
За таких обставин, суд врахував саме показання, надані виключно в судовому засіданні.
Оцінюючи пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 суд врахував, що згідно ст.97 КПК України їх пояснення є показаннями з чужих слів.
Крім того, відомості щодо характеру або окремих рис характеру обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості у вчиненні кримінального правопорушення згідно ч.1 ст.88 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.88 КПК України. Суд не вбачав підстав для визнання таких відомостей допустимими доказами, в тому числі і щодо наявності умислу та мотиву.
Щодо пояснень свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 в частині повідомлення про показання ОСОБА_7 на досудовому слідстві, суд виходив з того, що згідно ч.7 ст.97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.
Не підтверджується вина обвинуваченого також і висновками експертиз.
Протокол огляду трупа від 20.07.2014 року (том 1 а.с.180-182); лікарське свідоцтво про смерть від 21.07.2014 року (том 1 а.с.65); висновок судово-медичної експертизи №-101-зл від 21.07.2014 року (том 2 а.с.5-8); висновок судово-медичної експертизи №-6/101/14-зл від 21.07.2014 року (том 2 а.с.16-18); висновок судово-медичної експертизи №836-Ц від 22.07.2014 року (том 2 а.с.25-29); висновок судово-імунологічної експертизи №2730-И/14 від 22.07.2014 року (том 2 а.с.36-37); ); висновок судово-імунологічної експертизи №2729-И/14 від 22.07.2014 року (том 2 а.с.44-45); висновок судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу №303 від 06.10.2014 року (том 2 а.с.63-72); висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №20-648 від 14.10.2014 року (том 2 а.с.100-105) - жодним чином не підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які йому інкримінують.
Пояснення потерпілого та свідків обвинувачення, що ОСОБА_12 ніколи не брала зброю в руки спростовуються показаннями обвинуваченого та наданими стороною захисту роздруківками фотокарток, зокрема фотокарткою на а.с.243 т.3.
Пояснення потерпілого та свідків обвинувачення щодо взаємовідносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 спростовуються поясненнями обвинуваченого, свідків захисту та наданими стороною захисту роздруківками фотокарток.
Потерпілий в судовому засіданні не заперечував достовірність фотокарток та підтвердив, що на фотокартках дійсно зображені ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та його онуки.
Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №20-914 від 30.10.2014 року (том 2 а.с.115-122) генетичні ознаки клітин, виявлених на револьвері, а саме на корпусі збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_12 , що також підтверджує факт, що вона брала револьвер в руки.
В даному кримінальному провадженні свідків безпосередньо подій, внаслідок яких загибла ОСОБА_12 , немає. Єдиною особою, що була присутня в квартирі 28.07.2014 року та може пояснити щодо обставин, є обвинувачений.
Показання обвинуваченого узгоджуються з іншими доказами по справі.
До початку апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник відкликали свої апеляційні скарги.
В апеляційних скаргах:
-потерпілий просить оскаржуваний вирок скасувати через неповноту судового розгляду і ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.1 ст.263 КК України та ч.1 ст.115 КК України та призначити максимальне покарання в межах санкції статті, посилаючись на те, що ОСОБА_12 ніколи не брала зброю до рук, на змивах з її рук немає слідів пострілу, будучи правшою, вистрілила собі у ліву скроню, в той час як ОСОБА_7 викинув з вікна пістолет, намагався змити з себе кров, перевдягнувся, приблизно через годину викликав швидку. У піднігтьових пластинах ОСОБА_7 знайшли сліди продуктів пострілу. Суд не взяв до уваги його покази, а також покази дружини та подруги ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_7 постійно погрожував ОСОБА_12 , ображав її, виганяв з дому. Його донька постійно проживала у них. ОСОБА_12 не вміла користуватися зброєю, не знала як звести курок і не зрозуміло чому фотокартку визнано доказом того, що ОСОБА_12 застрелила себе сама. Клопотання прокурора про призначення комплексної експертизи та про проведення слідчого експерименту судом були відхилені з незрозумілих підстав. Експертним шляхом не встановлена зброя, з якої вбито ОСОБА_12 ;
-представник потерпілого - адвокат ОСОБА_11 просить вирок скасувати і ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.1 ст.263 КК України та ч.1 ст.115 КК України та призначити максимальне покарання в межах санкції статті, посилаючись при цьому на ті ж обставини, що і потерпілий в своїй апеляційній скарзі;
-представник потерпілого - адвокат ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок скасувати і ухвалити новий, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не призначення комплексної експертизи, необхідність проведення якої була обов`язковою відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах»; судом не з`ясовано ряд обставин, встановлення яких могло б мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого вироку за даними, які були отримані при проведенні огляду місця події не встановлено як розташовувалась потерпіла відносно предметів, які її оточували, яким чином утворилися сліди крові, а також за рахунок чого куля вільно знаходилась поза трупом без ушкодження оточуючих предметів. Ні експертами, ні судом не дана оцінка слідів крові відносно механізму їх утворення. Покази ОСОБА_7 не оцінені судовими експертами-балістами у взаємодії із судово-медичними експертами щодо їх співпадіння в частині способу та механізму утворення поранення голови потерпілої та її взаємне розташування в момент пострілу відносно оточуючих предметів на місці події;
-прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати і ухвалити новин, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання 7 років позбавлення волі, та за ч.1 ст.115 КК України 14 років позбавлення волі, і на підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання 15 років позбавленні волі. На обґрунтування такої вимоги прокурор зазначає, що свідченням того, що ОСОБА_7 перевдягнувся після того, як стався вистріл, є той факт, що останній, вирішивши, що ОСОБА_12 хоче пити, залишаючи сліди крові у ванні, перемикачі та на стінах, приніс їй води, але ж відповідно до висновку судової імунологічної експертизи на руках ОСОБА_7 та на сорочці немає не лише продуктів пострілу, а й слідів крові. ОСОБА_7 більше години не викликав швидку допомогу. Покази свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 протирічать показам обвинуваченого щодо дистанції пострілу. Судом було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про проведення слідчого експерименту за показами ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що матеріали кримінального провадження вже містять достатньо доказів. Висновки судово-медичного експерта не узгоджуються з показами жодного з лікарів та медичного персоналу щодо місця потрапляння "кулі у голову ОСОБА_12 . Не встановлено чи є револьвер, вилучений під час огляду місця події, знаряддям злочину, з якої зброї куля, вилучена під час цього огляду. Судово-медичний експерт не відповіла на всі питання в експертизі. На змивах з рук ОСОБА_12 слідів пострілу немає, а на зрізах-фрагментах нігтьових пластин ОСОБА_7 маються сліди продуктів пострілу. Суд не надав оцінку протоколу огляду місця події від 19.07.2014 року, зафіксованим там слідам кримінального правопорушення, слідам крові по будинку, розташуванню плям крові та бризкам крові. Суд взагалі не опирався на покази допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 , який був у домі потерпілої та обвинуваченого 18.07.2014 року. А щодо призначення покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України суд не врахував як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, але врахував, що обвинувачений має трьох неповнолітніх дітей. Однак, за показами потерпілого, діти проживають з ним, їх вихованню ОСОБА_7 уваги не приділяє, а з дочкою взагалі не проживав.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений просить залишити цю скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, потерпілого ОСОБА_25 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , які підтримали свої апеляції, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого, які заперечували проти апеляцій та вважали рішення районного суду правильним та просили звільнити обвинуваченого з під варти у зв`язку з відбуттям строку покарання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню.
Вироком від 16.11.2015 року Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_7 визнаний винним за ч.1 ст.263 КК України, а за ч.1 ст.115 КК України визнаний невинуватим та виправданий.
Відповідно до ч.1,2,3,4 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Крім того, відповідно до ст.7,9 КПК України, кримінальне провадження повинно відповідати загальним засадам, до яких в тому числі відноситься законність, згідно з якою потрібно неухильно додержуватися вимог Конституції України КПК України та інших актів законодавства.
Ці вимоги законів судом першої інстанції при постановленні вищенаведеного вироку не виконано.
Районний суд за ч.1 ст.115 КК України обвинуваченого визнав невинуватим та виправдав його.
Але, висновки в цій частині засновані на неповно досліджених обставинах, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого вироку, не наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші.
Так, згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_7 показав, що його дружина ОСОБА_12 взяла револьвер, потягнула револьвер до себе в ліву частину голови та пролунав вистріл десь за 10 сантиметрів між револьвером та головою. Потерпіла була правша. Після цього впала на підлогу, а ноги залишилися на дивані. Він поклав її ноги на підлогу, підклав під голову подушку, після цього пішов по воду, тому що йому здалося, що вона хотіла пити, а пістолет викинув через вікно. Далі подзвонив сусіду та попросив викликати швидку.
Ці покази обвинуваченого районний суд врахував як достовірні, дослідив докази, на які послався у вироку, а заявлені клопотання прокурора щодо дослідження механізму скоєння вбивства шляхом слідчого експерименту за участю експертів, проведення комплексної експертизи залишилось без задоволення, вважаючи, що мається достатньо доказів для висновків за ч.1 ст.115 КК України.
У той же час в судовому засіданні для встановлення безпосереднього механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, прокурор заявив клопотання про проведення слідчого експерименту за показаннями ОСОБА_26 в суді.
При цьому сторона обвинувачення виходила з того, що ОСОБА_7 відмовлявся давати покази на досудовому слідстві, а в суді заперечував вину за ст.115 КК України.
Районний суд в задоволенні вказаного клопотання відмовив, порахувавши, що кримінальне провадження містить достатньо доказів для висновків.
Крім того, у кримінальному провадженні було проведено 2 судово-медичних експертизи від 21.07.2014 року та 29.10.2014 року. Та під час судового розгляду допитаний експерт ОСОБА_27 , яка проводила ці експертизи.
При проведенні вказаних експертиз експерт керувалася виключно медичною карткою потерпілої, не вивчаючи протокол огляду місця події, покази свідків та потерпілого. В судовому засіданні експерт повідомила, що не відповіла на всі питання слідчого, поставлені в постанові про призначення експертизи. Враховуючи й ці обставини, прокурор заявляв вищенаведені клопотання.
Але ці неповно досліджені обставини кримінального провадження районний суд вважав не грають ні якої ролі, тому клопотання залишив без задоволення.
Справа надійшла з апеляціями у зв`язку з цим апеляційний суд Харківської області при розгляді цієї справи по апеляціям призначив судове слідство для перевірки доводів, та вимушений був призначити комплексну балістичну медико-криміналістичну та судово-медичну експертизу 25.05.2016 року.
Як вказано у висновках цієї експертизи від 20.10.2016 року у потерпілої встановлене вогнепальне наскрізне кульове поранення голови відкрита важка ЧМТ. Це поранення супроводжувалося гострою масивною крововтратою.
Важка черепно-мозкова травма утворилася від дії високошвидкісного кінетичного снаряду кулі, випущеного з метальної зброї. В комплексній експертизі також вказано, що відсутні дані щодо наявності додаткових факторів пострілу в області вхідної вогнепальної рани потерпілої. Також при судово-медичному дослідженні трупа потерпілої експерт ОСОБА_28 не виявила будь-яких зовнішніх ознак, які б вказували на наявність слідів близького пострілу (накладення кіптяви, опалення волосся тощо).
Крім того у висновку комплексної експертизи (питання № 8, а.с.206 зв.) також вказано, що опис морфології всіх елементів вхідного вогнепального ушкодження загиблої не містить ознак пострілу в упор. Та цим даним районний суд ніякої оцінки не дав.
Також експерти при проведенні комплексної експертизи вказали (а.с.207), що покази ОСОБА_26 на судових засіданнях не містять даних, яким можна дати судово-медичну оцінку, бо вони не містять свідчень щодо способу здійснення пострілу.
Таким чином, поверховий допит обвинуваченого в суді, в тому числі передчасне відхилення клопотань прокурора про проведення слідчого експерименту (щоб підтвердити чи спростувати висновки обвинувачення за умисним вбивством) та призначення експертизи, призвели до того, що судом була допущена неповнота судового розгляду та залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
Згідно зі ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженню всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Ці вимоги закону судом не виконані, належним чином не досліджені експертизи та обґрунтована оцінка їм не дана , а також аналогічна ситуація щодо наведених у вироку показань свідків, що свідчить про допущену неповноту, поверхове дослідження зібраних та наданих доказів, які не оцінені відповідно до вищенаведених вимог закону, тому висновки у вироку за ч.1 ст.115 КК України про невинуватість обвинуваченого зроблені передчасно.
Як видно з вироку районний суд тільки перерахував висновки експертиз, оцінки їм відповідно до вимог ст.94 КПК України не дав, що свідчить про невиконання вимог ст.370 КПК України.
Суд у вироку навів покази потерпілого та допитаних свідків, але також оцінки кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достатності так і не дав та не навів який взаємозв`язок між цими доказами з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення відповідно до вимог закону.
А тому висновок районного суду, що винуватість ОСОБА_7 не підтверджується показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 - не переконливий.
В той же час у вироку суд навів покази інших свідків, показавших, що стосунки між обвинуваченим та загиблою були гарні.
Однак, належної оцінки відповідно до вимог ст.94 КПК України так і не дав, аналіз показанням кожного свідка окремо з точки зору достовірності, допустимості та у сукупності з точки зору достатності не наведено.
Таким чином, висновки суду у вироку містять істотні суперечності, що є недопустимим. Про це також свідчать дані у вироку, де вказано, що суд не може звільнити обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, виходячи з наслідків смерті людини. В той же час виправдав обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України.
Крім того, суд не звернув уваги, що відповідно до висновку експерта №303 від 06.10.2014 року на зрізах фрагментах нігтьових пластин ОСОБА_7 маються сліди продуктів пострілу, а на змивах з рук ОСОБА_12 слідів пострілу немає.
Суд ці докази оцінив як такі, що носять ймовірних характер. Але їх необхідно було оцінювати у сукупності з іншими доказами, в тому числі з комплексною експертизою, чого зроблено не було.
Також не дана оцінка протоколу огляду місця події від 19.07.2014 року, де зафіксовані сліди, наявність крові на будинку, плям крові на дивані, бризкам крові на столі.
Наведене свідчить, що при розгляді кримінального провадження за ч.1 ст.115 КК України допущено суттєве порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення відповідно до ч.1 ст.412 КПК України.
Та таке рішення прийнято з порушенням загальних засад кримінального провадження, в тому числі законності.
Тому вирок скасовується, а апеляції прокурора, потерпілого, їх представників задовольняються частково.
Згідно з вироком суд визнав винним ОСОБА_26 за ч.1 ст.263 КК України. Відповідно до ст.65 КК України покарання призначається з урахуванням ступеню суспільної небезпечності скоєного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, даних про особу.
Ці вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_7 не виконані.
Так, суд належним чином не оцінив, що обвинувачений скоїв злочин за ч.1 ст.263 КК України носив, зберігав, придбавав, виготовлював не тільки вогнепальну зброю, а також й бойові припаси.
Причому бойові припаси були у великій кількості 62 патрона, скоїв тяжкий злочин.
Непереконливі доводи суду першої інстанції про невизнання у якості обставини, що обтяжує покарання скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного доводи апеляції про м`якість призначеного покарання підлягають задоволенню.
У зв`язку із вказаними суттєвими порушеннями кримінального процесуального закону, що призвело до порушення права на захист обвинуваченого та потерпілого, апеляційний суд позбавлений можливості постановити свій вирок, тому скасовує вирок районного суду в повному обсязі та направляє справу на новий розгляд.
В процесі розгляду справи слід усунути наведені недоліки, повно та всебічно дослідити докази, в тому числі дослідити висновки комплексної експертизи, при необхідності викликати та допитати експертів, дати правильну оцінку показанням обвинуваченого, звернувши увагу на те, як він давав покази в суді першої інстанції, а також дати належну оцінку його діям який постирав свої речі, які були в крові, викинув з кімнати револьвер, а тільки потім викликав швидку допомогу, а також висновкам комплексної експертизи, в тому числі те, що вихідний отвір від пострілу знаходиться з лівої сторони, що черепно-мозкова травма була тяжка та це супроводжувалося великою втратою крові, не міститься ознак пострілу в упор, дати оцінку показам медичних працівників, які готували потерпілу до операції що вхідний отвір від кулі був без опіків та без сторонніх тіл, та прийняти засноване на законі рішення.
У зв`язку з тим, що прийнятий вирок скасовується, апеляційний суд вирішує питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_26 та продовжує його виходячи з наступного.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого та тяжкого злочинів, у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу може переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, вирок за ч.1 ст.263 КК України скасовується за м`якістю призначеного покарання. Стороною захисту не надано інших даних, які б перешкоджали подальшому триманню Литвина в умовах СІЗО. Тому апеляційний суд продовжує йому строк тримання під вартою до двох місяців в умовах СІЗО.
Керуючись ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляції прокурора, потерпілого, представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 16.11.2015 р. щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді 1 інстанції.
Продовжити ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 5 жовтня 2017 р.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя -

Судді -