У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001295, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що в силу ст. 89 КК не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, за касаційною скаргою засудженого на вирок Апеляційного суду Донецької області від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком Дружківського міського суду Донецької області від 29 червня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 жовтня 2016 року вирок місцевого суду скасовано в частині призначення покарання та звільнення від його відбування у порядку ст. 75 КК. Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено за ч. 2 ст. 286 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 13 листопада 2013 року приблизно о 15.45 год., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Московська у м. Дружківці в районі перетину із вул. Франко порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4, 12.9 «б» Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не побачив вчасно пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості руху або зупинки автомобіля та скоїв наїзд на пішохода. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_7 була смертельно травмована, її смерть знаходиться у причинному зв`язку з ДТП та порушенням водієм ОСОБА_6 зазначених вимог ПДР.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про зміну вироку суду апеляційної інстанції та звільнення його від відбування покарання з випробуванням. Засуджений зазначає, що призначене йому покарання, пов`язане з реальним його відбуванням, не відповідає даним про його особу внаслідок суворості, судом недостатньо враховано усіх даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, його щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, повне відшкодування шкоди, що є підставою для звільнення винного від відбування покарання з випробуванням. Також засуджений долучив до касаційної скарги заяву потерпілої ОСОБА_8 про те, що їй відшкодована завдана моральна шкода в повному обсязі та витрати на поховання, вона не має до засудженого претензій та просить звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вважав, що судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог ст. 412 КПК, оскільки справу в цьому суді розглянуто за відсутності прокурора, та просив скасувати вирок апеляційного суду з цієї підстави і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій у касаційному порядку не оскаржуються. При розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі засудженого, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків, визначених ст. 374 цього Кодексу. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.
Цих вимог апеляційний суд не дотримався.
У мотивувальній частині вироку суд апеляційної інстанції зазначив, що ті дані про особу винного, на які послався місцевий суд при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК (має на утриманні малолітню дитину та відшкодував потерпілій ОСОБА_9 витрати на поховання), можуть розглядатися лише як такі, що пом`якшують покарання, але не можуть враховуватися як обставини, які дають підстави для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування ним покарання. При цьому свої висновки про необхідність реального відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі апеляційний суд обґрунтував необхідністю врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину та його наслідків, тобто обставини, що відноситься до об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, а не до покарання. Інших підстав для призначення засудженому покарання у виді реального позбавлення волі апеляційний суд не навів.
Таким чином, вирок суду апеляційної інстанції є невмотивованим, не відповідає вимогам ст. 374 КПК, постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому його на підставі ч. 1 ст. 412 КПК слід скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, а касаційну скаргу засудженого задовольнити частково. Під час нового розгляду суду слід врахувати викладене, ретельно перевірити доводи апеляційної й касаційної скарг, дати на них вмотивовані відповіді, врахувати заяву потерпілої ОСОБА_10 , подану нею до касаційного суду, та прийняти обґрунтоване рішення відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Донецької області від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3