Справа № 322/583/14-к Провадження № 1-кп/314/180/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.08.2017 року м. Вільнянськ
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покровське, Покровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 375 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Маломихайлівка, Покровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка здійснює функції представника влади і займає відповідальне становище суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області, призначеним на вказану посаду згідно Указу Президента України №12/2007 від 12.01.2007 та у відповідності з положеннями чинного законодавства зобов`язаним при здійсненні правосуддя своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, суддівської етики та присяги судді, вчинив умисний посадовий злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.
Обіймаючи посаду судді Покровського районного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 у жовтні 2010 року прийняв до свого провадження кримінальну справу № 13101256 (1-28/11) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та відносно якого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У грудні 2010 року до ОСОБА_4 як головуючого судді у справі звернулася мати підсудного ОСОБА_6 з проханням призначити її сину покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Діючи протиправно, без будь-якого корисливого мотиву чи іншого особистого інтересу, однак, усупереч вимогам законодавства щодо повного, всебічного, об`єктивною та неупередженого розгляду справи з прийняттям законного рішення, суддя ОСОБА_4 у вказаний період часу вирішив використати надані йому владні повноваження при розгляді вказаної справи для ухвалення обвинуваченому ОСОБА_6 вироку з ухваленням міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі та звільнення його з-під варти.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення посадового злочину, суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 проігнорував вимоги абз.4 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого «ч.2 ст.75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є недопустимим (в редакції Постанови Верховного Суду України №8 від 12.06.2009 року).
У зв`язку з чим, 24.03.2011 близько 10.30 год., суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, у приміщенні Покровського районного суду Дніпропетровської області, діючи протиправно, без будь-якого корисливого мотиву чи іншого особистого інтересу, однак, усупереч вимогам законодавства щодо повного, всебічного, об`єктивною та неупередженого розгляду справи з прийняттям законного рішення, ухвалив обвинуваченому ОСОБА_6 вирок з ухваленням міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі із повторним застосуванням ст.75 КК України та звільнення його з-під варти у залі суду.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися в постановленню ОСОБА_4 як суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області завідомо неправосудного вироку, кваліфікуються за ч. 1 ст. 375 КК України.
У грудні 2010 року ОСОБА_5 , знаходячись на своєму робочому місці у приміщенні буд. АДРЕСА_3 за місцем розташування ПП «Компанія «Юрконсалтинг», зустрівся із ОСОБА_7 , яка являлася матір`ю підсудного ОСОБА_6 .
Під час зустрічі із ОСОБА_7 . ОСОБА_5 повідомив останню, що він перебуває у тісних дружніх стосунках із суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у провадженні якого перебуває кримінальна справа за обвинуваченням її сина ОСОБА_6 , і може посприяти у вирішенні питання ухваленні відносно ОСОБА_6 покарання, не позбавленого із позбавленням волі та звільнення його з-під варти у залі суду. При цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі через нього нібито судді Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 грошових коштів в розмірі 3000 доларів США за призначення ОСОБА_6 за вироком суду покарання, не пов`язаного з позбавленням волі і звільнення його з-під варти, а також про нібито наміри ОСОБА_4 як головуючого судді у справі, у разі її відмови сплатити зазначену суму, призначити обвинуваченому реальну міру покарання.
Проте, насправді зазначені грошові кошти у розмірі 3000 доларів США ОСОБА_5 не мав намір будь-кому передавати, будь-яких домовленостей стосовно вказаних грошових коштів між ним та суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 не відбувалося.
Таким чином, при зазначених вище обставинах, у ОСОБА_5 виник умисел у заволодінні коштами ОСОБА_7 шляхом обману у розмірі 3000 доларів США.
Після даної розмови ОСОБА_7 , не бажаючи настання для свого сина ОСОБА_6 негативних наслідків у вигляді засудження до реального позбавлення волі за результатами розгляду суддею Покровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 кримінальної справи відносно її сина, вважаючи, що у разі відмови від передачі грошових коштів її син ОСОБА_6 буде позбавлений волі внаслідок упередженого ставлення до нього ОСОБА_4 , як йому про це було зазначено ОСОБА_5 , змушена була погодитись на незаконну пропозицію останнього, про що повідомила ОСОБА_5 в телефонній розмові, яка відбулась між ними відразу після особистої бесіди та зазначила про можливість передачі обумовленої суми частинами через відсутність необхідної кількості грошових коштів.
Діючи відповідно до свого умислу, спрямованого на заволодінні коштами ОСОБА_7 шляхом обману у розмірі 3000 доларів США, директор ПП «Компанія «Юрконсалтинг» ОСОБА_5 , знаходячись на своєму робочому місці у приміщенні буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, у денний час 18.01.2011 року отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 доларів США (що згідно з курсом НБУ на цей день становило 3972, 25 гривень).
У подальшому, виконуючи протиправні умови ОСОБА_5 , 23.02.2011 о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_7 прибула до службового кабінету ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 , знаходячись у якому ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, отримав від останньої 4000 гривень.
Виконуючи раніше висловлені протиправні умови передачі грошей та вважаючи, що остаточне рішення у кримінальній справі відносно її сина свідомо не приймається через несплату нею зазначеної ОСОБА_5 суми у повному обсязі, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що розгляд кримінальної справи відносно ОСОБА_6 призначений саме на 24.03.2011, з метою передачі останньої частини грошових коштів, зустрілась зі ОСОБА_5 у визначеному ним місці на перехресті вулиць ім. 40 років Жовтня та Леніна у смт. Покровське Дніпропетровської області.
При цьому ОСОБА_5 , з метою унеможливлення документування його злочинних дій працівниками правоохоронних органів та викриття у вчиненні злочину, супроводив ОСОБА_7 по вул. Леніна у напрямку вул. К. Маркса, де на території Покровської районної лікарні ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, 24.03.2011 року близько 8.30 год. отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 16 000 грн., що в еквіваленті на даний період становило 2000 доларів США.
Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися в заволодіння грошовими коштами шляхом обману, кваліфікуються за ч.1 ст.190 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав суду письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Просить закрити кримінальне провадження відносно нього.
Обвинувачений ОСОБА_5 також усно заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження просив закрити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання обвинувачених підтримав, вважає, що обвинувачених слід звільнити у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, провадження у кримінальній справі закрити у відповідності до ст.49 КК України.
Згідно із ч.1 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Вивчивши доводи заявлених клопотань та дослідивши матеріали досудового розслідування, суд вбачає підстави для задоволення заявлених клопотань щодо звільнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
У відповідності до п.2 ч.3 ст.314 КПК Україниу підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження, зокрема, у випадку встановлення підстав передбачених ч.2 ст.284 КПК України.
Згідно із ч.2ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у звязку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.375 КК України.
У відповідності до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості минуло більше 5 років.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 375 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості і з дня його вчинення минуло більше пяти років.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 від слідства не ухилявся, нових злочинів не вчинив, що б давало підстави зупинити чи перервати перебіг строку давності.
Оскільки вчинений злочин середньої тяжкості, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, строки притягнення до кримінальної відповідальності сплили, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
У відповідності до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості минуло більше 3 років.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості і з дня його вчинення минуло більше трьох років.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 від слідства не ухилявся, нових злочинів не вчинив, що б давало підстави зупинити чи перервати перебіг строку давності.
Оскільки вчинений злочин невеликої тяжкості, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, строки притягнення до кримінальної відповідальності сплили, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
Керуючись ст.ст. 284, 285, 288 КПК України на підставі ст. 49 КК України, суд, -
Задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в звязку з закінченням строків давності притягнення їх до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ст.49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 375 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст.49 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Стягнути солідарно з ОСОБА_4 таОСОБА_5 на користь витрати на залучення експертів у розмірі 5429,04 гривень.
Розяснити учасникам судового процесу, що вони мають право звернутись з клопотанням про зняття арешту з майна в порядку виконання ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1

22.08.2017