АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 611/611/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2424/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами;
У відповідності зі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України для постійного проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Присуджено стягнути з ОСОБА_7 на користь місцевого бюджету в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 2203,90 грн..
Згідно вироку, 07 березня 2016 року приблизно о 19 годині ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Романова у с. Подолівка Барвінківського району Харківської області у напрямку м. Барвінкове.
Під час руху по вказаній вулиці ОСОБА_7 , порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, намагаючись оминути ями на дорозі, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки його руху узбіччям, зманеврував ліворуч, виїхав на ліве, відносно напрямку його руху, узбіччя, в результаті чого допустив зіткнення з ОСОБА_8 який рухався на велосипеді марки «Україна».
Внаслідок зіткнення потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку судово - медичної експертизи № №22 БР/16 від 13.04.2016 року були заподіяні тілесні ушкодження у виді відкритого осколкового перелому нижньої третини обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання через незастосування додаткового покарання. Вказує, що керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 ставив під загрозу життя та безпеку усіх оточуючих людей, тому з метою попередження вчинення нових злочинів необхідно позбавити його права керування транспортними засобами. При цьому основне покарання та умови звільнення від його відбування пропонував призначити такими ж, як у вироку суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який в повному обсязі підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив скасувати вирок та ухвалити новий вирок з призначенням додаткового покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти апеляції та просив залишити без змін вирок суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково із наступних підстав.
Відповідно до положень ст.. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та повторно досліджує обставини, встановлені під час кримінального провадження, та досліджує докази , що не досліджувались судом першої інстанції , у випадках , визначених цією статтею.
За правилами ст.. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене апеляційному порядку з підстав заперечення обставин ,які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
За даними, відображеними в журналі судового засідання та зафіксованими на технічному носії інформації, вбачається, що судом було визнано недоцільним дослідження фактичних обставин провадження. Проте , під час допиту в суді обвинувачений заперечував факт керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, стверджуючи, що вживав алкоголь лише ввечері після події ДТП. Перевірку і уточнення результатів допиту обвинуваченого суд не здійснював.
Як вбачається із тексту обвинувального акту, органами досудового слідства також висувалось обвинувачення ОСОБА_7 , яким встановлено порушення ним саме п. 2.10. «є» Правил дорожнього руху - заборона вживати алкоголь до проведення медичного огляду. Проте у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, відсутнє посилання на цю обставину і невмотивоване її виключення із обвинувачення, що без дослідження доказів неможливе.
Колегія суддів вважає, що при таких обставинах суд першої інстанції зробив неправильний висновок про недоцільність дослідження доказів у справі, що позбавило його можливості правильно і повно визначити предмет доказування, повно з`ясувати всі обставини , які мають істотне значення по справі, а все це могло вплинути на правильність застосування кримінального закону та визначення міри покарання.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №1 « Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», коли суд першої інстанції докази не досліджував або досліджував частково, апеляційний суд має провести судове слідство з метою з`ясування лише тих фактичних обставин справи, які оспорювалися у суді першої інстанції. Якщо ж суд першої інстанції визначив обсяг досліджених ним доказів із порушенням вимог КПК, апеляційний суд не вправі постановити свій вирок, а повинен за наявності до того підстав скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону та направити справу до цього суду на новий судовий розгляд.
Порушення судом першої інстанції вимог, передбачених ст.349 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.15,16 ч.1 ст.7 КПК України змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також безпосередність дослідження показань, речей і документів.
З метою забезпечення саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
Питання правильності застосування кримінального закону та визначення міри покарання обвинуваченому необхідно вирішити судом при новому розгляді справи згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.7, 404, 405, 407, ст.409, ч.1 ст. 412, ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.
Вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 16.08.2016 року у відношенні ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді