№ 204/7532/16-к
№ 1-кп/204/111/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5
захисника неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6
законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001370 за обвинуваченням неповнолітніх:
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта базова середня, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України;
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачені неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 24 квітня 2016 року, приблизно о 00 годині 10 хвилин, знаходячись в парку «Пам`яті та примирення» в м. Дніпро, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою вчинення злочину, вступили між собою в попередню змову групою осіб, визначивши майно потерпілого ОСОБА_5 , як об`єкт свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, наблизились до потерпілого ОСОБА_5 . При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс декілька ударів по обличчю та тулубу потерпілого ОСОБА_5 , з метою подавити опір останнього до спротиву, після чого, шляхом обшуку карманів одягу потерпілого, заволодів мобільним телефоном «Iphone-5» 16 Гб, чорного кольору, imei: НОМЕР_1 , вартістю 6 503,70 гривень, а обвинувачений ОСОБА_10 в цей час, наніс декілька ударів по обличчю та тулубу неповнолітнього ОСОБА_11 , що знаходився поруч, з метою подавлення волі останнього до надання опору, чим усунув перешкоду для вчинення злочину.
Таким чином, неповнолітні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрали чуже майно - мобільний телефон «Iphone-5», належний потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинили матеріальну шкоду на загальну суму 6 503,70 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_9 , свою вину визнав повністю, пояснив суду, що 24 квітня 2016 року, приблизно о 00 годині 10 хвилин, перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , в парку «Пам`яті та примирення» у м. Дніпро, вони побачили потерпілого, після чого спільно домовились про викрадення його майна. Вони разом наблизились до ОСОБА_5 , при цьому, з метою уникнення опору, він наніс кілька ударів кулаками по обличчю та тулубу ОСОБА_5 , а ОСОБА_10 наніс кулька ударів по обличчю та тулубу ОСОБА_11 , який знаходився поруч, щоб останній не перешкоджав вчиненню їх наміру. Далі, він обшукав кармани потерпілого, звідки забрав зазначений мобільний телефон, після чого обвинувачені з місця скоєння кримінального правопорушення зникли разом з викраденим майном.
Обвинувачений ОСОБА_10 , свою вину визнав повністю, пояснив суду, що дійсно, разом з обвинуваченим ОСОБА_9 , 24 квітня 2016 року приблизно о 00 годині 10 хвилин, в парку «Пам`яті та примирення» в м. Дніпро, при викладених в обвинувальному акті обставинах, відкрито викрали майно потерпілого ОСОБА_5 , при цьому він особисто наніс кілька ударів по обличчю та тулубу ОСОБА_11 , який знаходився поруч з потерпілим, щоб уникнути їх спротиву. В той час, ОСОБА_9 наніс кілька ударів кулаками по обличчю та тулубу потерпілого, обшукав та забрав мобільний телефон.
Про винність обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм діяння, суд робить висновок виходячи з наступних доказів: протоколу огляду викраденого мобільного телефону «Iphone-5» (а.п. 15-18), який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (а.п. 28); висновку судово-товарознавчої експертизи № 4090-16 від 10.08.2016 року (а.п.21-25), відповідно до якого встановлена вартість зазначеного мобільного телефону; протоколів проведення слідчих експериментів за участю потерпілого, обвинувачених, в ході яких встановлено обставини вчиненого кримінального правопорушення (а.п.41-46, 147-151, 152-156, 163-169).
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що 24 квітня 2016 року, приблизно о 00 годині 10 хвилин, разом із ОСОБА_11 він знаходився в парку «Пам`яті та примирення» у м. Дніпро, де до них наблизились обвинувачені. ОСОБА_9 наніс йому кілька ударів кулаками по обличчю та тулубу, а ОСОБА_10 в цей час, наніс кулька ударів по обличчю та тулубу ОСОБА_11 , який знаходився поруч, щоб вони не здійснювали опір. Побоюючись застосування фізичного насильства, вони не чинили спротиву, після чого ОСОБА_9 обшукав його кармани, звідки забрав зазначений мобільний телефон.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 підтримала заявлені позовні вимоги, просила задовольнити.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини неповнолітніх обвинувачених:
- ОСОБА_9 : у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;
- ОСОБА_10 : у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, які свою вину визнали повністю, раніше не судимі, вчинили злочин будучи неповнолітніми, що суд відносить до пом`якшуючих їх покарання обставин.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинувачених судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України, звільнивши їх від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з законних представників обвинувачених фактичну вартість проведення експертизи, згідно наданої довідки.

Цивільним позивачем законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 були заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат на послуги адвоката, в якості доказів спричинення шкоди надано копії документів, що підтверджують факт понесення витрат на ремонт телефону і послуги адвоката.
Враховуючи положення ст. 1166 ЦК України, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в рамках даного кримінального провадження, а саме в частині підтвердженій документально 250 гривень за ремонт мобільного телефону.
Позовні вимоги позивача про відшкодування витрат на послуги адвоката, суд вважає за необхідне також задовольнити, оскільки вони підтверджені документально.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала.
При вирішенні питання стосовно обґрунтованості вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, суд виходить із наступного. Діями обвинувачених дійсно спричинена потерпілому моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях в наслідок позбавлення майна, завдання фізичного болю, порушення життєвого укладу. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченими, ступінь їх вини, глибину душевних страждань потерпілого, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинувачених, вимоги розумності та справедливості, а також майновий стан обвинувачених та їх законних представників та приходить до висновку про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 1179 ЦК, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про наявність у неповнолітніх обвинувачених майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, а тому завдану шкоду слід стягнути з законних представників неповнолітніх обвинувачених.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання, якщо засуджений протягом двох років іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбуття призначеного покарання, якщо засуджений протягом двох років іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази, які знаходяться на відповідальному зберіганні у представника потерпілого - повернути за належністю представнику потерпілому ОСОБА_5 .
Стягнути солідарно з законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 176 гривень 20 копійок.
Стягнути солідарно з законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 : в рахунок відшкодування матеріальної шкоди двісті п`ятдесят гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди сім тисяч гривень; в рахунок відшкодування витрат на послуги адвоката сім тисяч гривень.
В іншій частині позовних вимог потерпілих відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 1 600 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий: ОСОБА_1 .