УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №282/1019/16 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 185 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Малий Браталів Любарського району, мешканку АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначену їй узгоджену сторонами міру покарання:
-за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
-за ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
-за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України та ч.1 ст.72 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання призначено покарання 3 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням впродовж ж одного року.
Згідно ст. 76 КК України судом на ОСОБА_8 покладено обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноважним органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважний орган з питань пробації про зміну проживання;
- періодично з?являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Як визнав суд, Будім 03 червня 2016 близько 12 год., перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_1 , побачила на столі банківську картку ПАТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_9 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 скориставшись відсутністю власника даної банківської картки та інших сторонніх осіб, усвідомлюючи, що ця картка є офіційним документом, та належить ОСОБА_9 незаконно заволоділа нею з метою зняття грошових коштів з рахунку, після чого покинула місце вчинення злочину.
05 червня 2016 близько 10 год. 29 хв. ОСОБА_8 , маючи при собі банківську картку ПАТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_1 , яка належить, ОСОБА_9 , вирішила заволодіти його грошовими коштами, які там знаходились. З цією метою, ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , з банкомату ПАТ КБ ПриватБанк, який там знаходиться, знаючи РІN-код до даної банківської картки, зняла грошові кошти в сумі 1400 гривень, якими розпорядилась на власний розсуд.
Крім цього, 23 червня 2016 року у ОСОБА_8 виник умисел на повторне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 за допомогою його банківської картки ПАТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_1 . Цього ж дня, о 10 год. 19 хв., ОСОБА_8 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , перебуваючи в смт., Любар по вул. Незалежності. 17-а Житомирської області, з банкомату ПАТ КБ ПриватБанк, який там знаходиться, знаючи РІN-код до даної банківської картки, зняла грошові кошти в сумі 1500 грн.
23 червня 2016 близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Незалежності, 17-а, в смт. Любар Житомирської області, після використання даної банківської картки, знявши з рахунку грошові кошти на загальну суму 2900 грн., з метою приховання слідів вчиненого кримінального правопорушення викинула картку ПАТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_9 , чим фактично знищила її.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.Посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог КПК України.
Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляційної скарги з підстав в ній наведених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов?язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.
Згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Між тим, районний суд при перевірці угоди про примирення між підозрюваною ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 , від 29.09.2016 року на відповідність вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України не дотримався вимоги п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України. Судом не відмовлено у затвердженні угоди, оскільки умови угоди суперечать вимогам цього кодексу та загальної частини кримінального кодексу України в частинні призначення покарання за сукупністю злочинів. Так, згідно оскаржуваного вироку, суд при призначенні покарання керувався ч. 1 ст. 70 КК України та зазначив у вироку, що призначає ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання. Проте, фактично суд призначив обвинуваченій остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань.
Таким чином, районний суд при затвердженні угоди про примирення між підозрюваною ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 допустив істотні порушення закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Любарського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року, яким затверджено угоду про примирення між підозрюваною ОСОБА_8 і потерпілим ОСОБА_9 від 29.09.2016 року, скасувати та призначити по кримінальному провадженню новий розгляд в тому ж суді.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає

Судді: