Справа № 755/8671/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" серпня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006674 від 14.05.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 14.05.2017 приблизно о 12 годині 20 хвилин з метою таємного викрадення чужого майна підійшов до приміщення квартири АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, побачив що двері до приміщення квартири не зачинені, відчинив двері та зайшов в середину, тим самим незаконно проник до приміщення квартири.

В подальшому, ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, вибравши об`єктом свого злочинного посягання ноутбук, що знаходився в сумці, реалізуючи єдиний злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, підійшов до тумби, на якій знаходився ноутбук марки «Асер», вартістю 2000 грн., комп`ютерна миша, вартістю 200 грн., поміщені в сумку вартістю 200 грн., що належить ОСОБА_5 , взявши за ручки сумки, вийшов з приміщення квартири.

В подальшому, ОСОБА_4 був затриманий на міжсходинковому майданчику четвертого поверху потерпілим ОСОБА_5 , з сумкою, в якій знаходився ноутбук та комп`ютерна миша.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_4 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в житло, вчиненої повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак з 2011 року знаходиться на обліку у лікаря-нарколога, має постійне місце реєстрації та проживання, спосіб життя (раніше судимий, не одружений, не працює), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі із визначенням остаточного покарання на підставі ст. 71 даного Кодексу, з огляду на його засудження за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.02.2017.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

При зарахуванні в строк відбуття покарання обвинуваченому терміну його попереднього ув`язнення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Так, під час затримання та обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ч. 5 ст. 72 КК України була чинна в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII, яка передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З 21 червня 2017 року набрав чинності закону від 18 травня 2017 року за № 2046-VIII, згідно якого ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, що передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
За таких обставин в строк відбування покарання обвинуваченому слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 14.05.2017 по 20.06.2017 включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, час попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по день набрання вироком законної сили за правилами ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачення за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання визначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.02.2017 остаточно визначити/призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки 7 (сім) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 14.05.2017.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язннення, а саме: з 14.05.2017 по 20 .06.2017 включно за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 21.06.2017 по день набрання вироком законної сили в порядку ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.
Речові докази: ноутбук, шнур та аккумулярний пристрій залишити у володінні власника (володільця).
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1