ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2017 року смт. Підволочиськ
Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_6 , за участі адвоката підозрюваної ОСОБА_7 ОСОБА_5 на постанову прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження, -
Скаржник ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на постанову прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження від 16 березня 2017 року.
В обгрунтування вказаної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що дана постанова є не законною і підлягає скасуванню, оскільки 28 лютого 2013 року він звернувся до прокурора Підволочиського району, радника юстиції ОСОБА_8 з заявою про вчинення злочину ОСОБА_9 за ст. 366 та ст.384 КК України. Постановою прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури від 16 березня 2017 року закрито кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, а відображені у ній обставини і факти не відповідають дійсності, зокрема твердження прокурора про те, що ОСОБА_10 та його син ОСОБА_11 в один із днів жовтня 1970 року звернулись до Підволочиської селищної ради про зменшення земельної ділянки ОСОБА_10 і передачу даної земельної ділянки його синові ОСОБА_11 для ведення будівництва є безпідставним, позаяк згідно фактичного тексту рішення виконкому Підволочиської селищної Ради депутатів трудящих № 241 від 12 листопада 1970 року немає даних про зменшення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_10 чи передачу її сину ОСОБА_11 , для ведення будівництва, а є лише дозвіл на будівництво будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Крім того розмежування земельних ділянок пройшло тільки в 1975 році, що підтверджено викопіровками з генерального плану та даними податкової інспекції про нарахування та сплату земельного податку ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) та сином ОСОБА_11 після 1975 року за земельні ділянки розміром 0.0999га. ОСОБА_10 та 0.0583га. ОСОБА_11 Немає жодного підтвердження про наявність двох заяв від батька та сина, як про це стверджує прокурор в постанові про закриття кримінального провадження, в яких ОСОБА_11 просив дати дозвіл для будівництва будинку на земельній ділянці батька, а батько не заперечував щодо виділення йому ділянки розміром 0,07 га і відповідно зменшення своєї площі, оскільки в самому рішенні будь-який розмір земельної ділянки не зазначався. Крім того відсутні докази та незрозуміло, чому прокурор вказує на виділення земельної ділянки площею 678 кв. м., оскільки це не підтверджено жодними належними та допустимими доказами та спростовується обліковими даними Підволочиської селищної ради та податковою інспекцією, згідно відомостей яких податок за землю оплачувався у іншому розмірі. Також посилання прокурора у своїй постанові на те, що «Друкуючи протоколи засідання виконкому, що не входило в її службові обов`язки, рахівник ОСОБА_14 через завантаженість, як правило скорочувати їх тексти, а так як земельна ділянка в цьому випадку виділялась ОСОБА_11 на садибі батька то вона знаючи, що ніяких суперечок з цього приводу не може бути, зробила скорочений запис в протоколі, вказавши лише самий факт прийняття позитивного рішення. В листопаді 1970 року, на підставі отриманої заяви ОСОБА_15 на ділянку 0.07га., в якій була відмітка ОСОБА_7 про її задоволення, ОСОБА_14 надрукувала витяг, в якому внесла запис про виділення йому земельної ділянки в саме такому розмірі. ОСОБА_16 , отримавши витяг в двох екземплярах, не звернувши увагу на розбіжності в його тексті, віднесла проекти витягів голові виконкому селищної ради ОСОБА_17 , яка вела засідання виконавчого комітету і відповідно знала, яке рішення було прийнято по заяві ОСОБА_15 і його батька, ознайомившись з витягами разом із ОСОБА_18 , підписала його та завірила гербовою печаткою виконавчого комітету. Вказані твердження є надуманим та безпідставним, оскільки відсутні будь - які докази, а саме: підпис голови виконкому чи її прізвище на витягу, відсутність обліку земельної ділянки в селищній раді площею 678 кв.м. за ОСОБА_19 , приватизацією земельної ділянки ОСОБА_19 , площею 551 кв. м., відсутність посадової інструкції рахівника ОСОБА_14 , відсутність нарахування та сплати земельного податку за земельну ділянку площею 0.07га. чи 678 кв.м. Каптієм Теодором та сплата земельного податку ним за земельну ділянку площею 583 кв. м. та приватизацією земельної ділянки площею 551 кв. м. Також не заслуговують на увагу посилання прокурора на те, що витяг із протоколу № 21 міг бути виданий не лише ОСОБА_16 а й будь-ким із працівників є безпідставним, оскільки лише ОСОБА_16 за своїми функціональними обов`язками давала вказівку на друкування протоколів та витягів з них і особисто ставила на них свій підпис. Крім того є безпідставними твердження прокурора про те, що в січні 1971 року, при черговому виїзді в смт. Підволочиськ ОСОБА_20 від ОСОБА_15 отримала витяг із рішення виконкому селищної ради за №241 від 12.11.1970 року де було вказано, що виконком виділив йому ділянку в розмірі 0.07га. на садибі батька. Оскільки у неї був попередній висновок щодо можливості виділити 678 м. квадратних, вона сказала ОСОБА_21 , щоб він надав витяг із рішенням виконкому із зазначенням саме такої площі. Після того ОСОБА_22 знову звернувся у виконавчий комітет селищної ради і пояснив, що для розбивки ділянки в натурі йому необхідно отримати витяг із протоколу №21 із зазначенням розміру ділянки, прийнятому на засіданні виконкому 12.11.1970 року. Тоді ОСОБА_14 надрукувала новий витяг із протоколу №21, де було зазначено розмір ділянки виділеної для будівництва житлового будинку в 678 кв. м. Вказаний витяг таким же чином оформлений головою і секретарем селищної ради, та виданий у січня 1971 року заявнику, оскільки вказані посилання прокурора не впливають на кваліфікацію вчиненого, позаяк інкримінується не порушення порядку виготовлення та видачі витягів, а їх виготовлення за дорученням з наступним підписом посадовою особою - секретарем селищної ради ОСОБА_16 відповідно до її посадових обов`язків. Твердження прокурора про те, що в січні 1970 року ОСОБА_22 надав ОСОБА_20 витяг вже про конкретну площу, тобто на 678 м. квадратних після чого вона 12 січня 1971 року разом з тими ж членами комісії знову прийшла в господарство ОСОБА_23 , де зробила розбивку в натурі червоних ліній та склала акт відведення земельної ділянки в натурі є безпідставним, оскільки саме ОСОБА_16 своїм підписом завірила два різних за змістом витяги з протоколу №21 від 12.11.1970 р., які не відповідали змісту протоколу. Також скаржник вважає, що прокурором не перевірено та не підтверджено належними та допустимими доказами покази свідка ОСОБА_20 , котра вказала, що виїжджала на місце будівництва в кінці року ще до засідання виконкому, що не відповідає дійсності, оскільки виконком засідав в листопаді, а не в кінці року, крім того неодноразові посилання на висновок не підкріплені наявністю самого висновку, посилання на відповідність висновку та відведення земельної ділянки розміром 678м, квадратних метрів у відповідності до нормативів не підтверджено жодним доказами. Не проведено земельно-будівельної експертизи, не встановлено, чи відповідають покази ОСОБА_20 про винесення червоних ліній фактичним лініям з дотриманням будівельних норм в тому числі за участю ОСОБА_20 . В постанові також не відображено, що обидва витяги не відповідають тексту оригіналу рішень. Не відображено, о перерахунок земельного податку після проведення розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 не відповідає змісту підроблених витягів рішень № 241 від 12 листопада 1970 року, оскільки у витягах зазначено площу 0.07 та 768 кв.м., а за даними податкової інспекції площа земельної ділянки виділеної під будівництво жилого будинку ОСОБА_12 склала 0.0583 га починаючи з 1978 року, а після приватизації 551 кв.м. Також прокурором не враховано, що відповідно до ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 20 березня 2015 року матеріали кримінального провадження направлено на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання, а ухвалою Підволочиського райсуду обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення недоліків, а не закриття кримінального провадження. А тому прокурор не вправі закривати кримінальне провадження, оскільки обвинувачення уже пред`явлено, а прокурор міг лише винести постанову про закриття відносно підозрюваної. Враховуючи вище викладене вважають, що в діях ОСОБА_7 наявний склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, оскільки у неї була особиста зацікавленість і спрямованість у будь-який спосіб надати витяг для отримання земельної ділянки ОСОБА_11 для будівництва жилого будинку, тобто підмінила сам текст рішення, а тому вважають постанову прокурора про закриття кримінального провадження від 16 березня 2017 року незаконною та просять її скасувати, а також визнати незаконними дії прокурора при винесенні оскаржуваної постанови.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_6 та його представник подану скаргу підтримали з мотивів у ній викладених та просять її задоволити.
Прокурор та адвокат підозрюваної ОСОБА_7 ОСОБА_5 проти задоволення скарги категорично заперечили, вказали, що постанова про закриття кримінального провадження є повністю законною та обґрунтованою. Органами досудового слідства вжито усіх необхідних заходів для збирання доказів, забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, однак зібрати чи здобути інші докази, окрім показів свідків, не виявилось можливим, оскільки письмові документи через значний проміжок часу (45 років) уже знищені, довести особисту зацікавленість ОСОБА_7 у виготовленні витягів із рішення виконавчого комітету щодо розмірів земельної ділянки на користь ОСОБА_11 , що становив склад вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення так і доказів, котрі б підтвердили факт видачі їх ОСОБА_11 . ОСОБА_7 не представилось можливим, а тому кримінальне провадження підлягає до закриття у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника та його захисника, доводи адвоката підозрюваної, міркування прокурора, вивчивши та проаналізувавши надані сторонами докази на підтвердження викладеного приходять до переконання, що скарга на постанову про закриття кримінального провадження до задоволення не підлягає, виходячи із наступних міркувань :
Пунктом 4. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про закриття кримінального провадження. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно із правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318 - 380 КПК України, з урахуванням глави 26 КПК України.
В процесі судового розгляду справи старшим прокурором прокуратури Підволочиського району Тернопільської області 27 листопада 2014 року ОСОБА_7 змінено обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України, яке затверджене прокурором Підволочиського району Тернопільської області. Вказана зміна стосувалась розкриття об`єктивної сторони кримінального правопорушення, за якою остання обвинувачується без зміни правової кваліфікації інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 грудня 2014 року ОСОБА_7 обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України визнано невинною і виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 20 березня 2015 року вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 15 грудня 2014 року скасовано, а матеріали кримінального провадження направлено на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 квітня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000072 від 06 березня 2013 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - повернуто прокурору Підволочиського району Тернопільської області для усунення виявлених недоліків, а саме: в супереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не повністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення статті та формулювання обвинувачення.

Оскаржуваною постановою прокурор Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області 16 березня 2017 року закрив кримінальне провадження за №0000072 від 06 березня 2013 року, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» звертає увагу на те, що у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, при цьому, проведення будь-яких слідчих або інших процесуальних дій, окрім тих, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта в кримінальному провадженні не допускається. Докази, отримані при проведенні процесуальних дій, не визначених в ухвалі про повернення зазначених матеріалів кримінального провадження, згідно з ч. 8 ст. 223 КПК є недопустимими.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

Згідно вимог ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як обставини, які викривають так і виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження - це заключний етап розслідування, що містить у собі комплекс процесуальних дій з аналізу та оцінки зібраних доказів, систематизації матеріалів, ознайомленню із закритим провадженням учасників процесу (зацікавлених у вирішенні справи) та вирішенню заявлених ними клопотань, формулюванню висновків по суті справи та рішень, що з них випливають та їх реалізації.

Крім того, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а не з`ясовує обставини, мотиви неврахування певних доказів, що є завданням судового слідства, тому слідчий суддя не має повноважень для оцінки покликань скаржника на надуманість та безпідставність доказів, невідповідність висновків прокурора матеріалам кримінального провадження.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, прокурором закрито кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення.

У постанові про закриття кримінального провадження прокурором надано відповіді на всі наведені у скарзі твердження щодо незаконності постанови про закриття кримінального провадження, а слідчим суддею здійснено логічну і правову перевірку прийнятого прокурором рішення, як цього вимагає КПК. Зокрема органом досудового розслідування вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування і наведено обґрунтовані висновки виходячи із тих доказів котрі були здобуті.

Посилання скаржника та його захисника на обставини, що викладені у скарзі, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а є лише їх припущеннями та повністю спростовані як прокурором та захисником підозрюваної, так і матеріалами кримінального провадження. Також посилання скаржника та його адвоката на необхідності проведення ряду земельних експертиз щодо правильності встановлення червоних ліній, встановлення реальної площі земельної ділянки, оскільки вона була іншою ніж про це йдеться у оригіналі рішення та виданою копією витягу виходить за межі КПК України, являється суто цивільно-правовим спором і жодного прямого відношення до події інкримінованого кримінального правопорушення яке інкримінується ОСОБА_7 не має.

Крім того слідчий суддя звертає увагу і на те, що безпосередньо ОСОБА_10 протягом усього життя не звертався із заявами у будь які органи про можливе порушення земельних прав чи підроблення рішень, котрі б ущемляли його права та зменшували площу належної земельної ділянки і були б вчинені без його відому ОСОБА_7 чи іншими особами.

Не заслуговують і на увагу доводи ОСОБА_6 та його захисника на те, що прокурор не вправі був закривати кримінальне провадження, в порядку ст. 284 КПК України, оскільки може винести таку постанову лише стосовно підозрюваної, а не обвинуваченої, позаяк обвинувальний акт ухвалою Підволочиського райсуду суду 21 квітня 2015 року був повернутий прокурору для усунення недоліків і з того часу особа набула статус не обвинуваченої, а підозрюваної.

Крім того скаржником ОСОБА_6 та його адвокатом не наведено, а судом не здобуто жодних фактів незаконних дій зі сторони прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури.

Таким чином, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи учасників процесу, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування правильно надав оцінку фактичним обставинам справи і наявним доказам та зробив висновок, що під час досудового слідства проведено всі необхідні слідчі дії, а здобути інші докази, виявилось неможливим, через значний проміжок часу. Будь-яких належних та допустимих доказів зі сторони скаржника чи захисту напротивагу викладеним обставинам у постанові про закриття кримінального провадження надано не було, а тому скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 284,303,304,307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури від 16 березня 2017 року про закриття кримінального провадження за № 0000072 від 06 березня 2013 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення, а також незаконність дій прокурора - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 7 діб з часу її проголошення, або протягом цього ж строку з часу отримання її копії.

Суддя - підпис

Копія вірна :

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1