Справа № 761/3888/15-к
Провадження №1-кп/761/256/2016
В И Р О К
іменем України
08 грудня 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої ? судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_19

представника органів опіки та піклування Шевченківської районної державної
адміністрації у м. Києві ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012786 від 18 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із середньою загальною освітою, студента третього курсу Київського професійного ліцею «Авіант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, ?
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із неповною загальною середньою освітою, студента першого курсу Київського професійного ліцею № 4, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, із загальною середньою освітою, студента третього курсу Київського професійного ліцею «Авіант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

усіх вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ :
Неповнолітній ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та особа ( відносно якого матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком) вчинили відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.
17 листопада 2014 року приблизно о 22 год. 40 хв. ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , неповнолітній ОСОБА_12 та особа (щодо якої матеріли виділені), перебуваючи біля станції метрополітену «Нивки» за адресою: м. Київ, вул. Щербакова, 2-а, звернули увагу на ОСОБА_10 , який тримав в руках мобільний телефон марки «НТС».
Помітивши раніше незнайомого потерпілого, у обвинувачених виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та особа, що перебуває у розшуку вступили між собою в злочинний зговір, розробили план дій та розподілили між собою ролі.
Діючи згідно розробленого плану злочинних дій, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та розшукувана особа, матеріали відносно якої виділені підійшли до ОСОБА_10 , згідно раніше розподілених ролей, особа/матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком/ з метою позбавлення можливості чинити опір, наніс удар кулаком в голову ОСОБА_10 , спричинивши останньому фізичного болю. Продовжуючи діяти згідно розробленого злочинного плану, ОСОБА_14 , взявши під руки ОСОБА_10 , повів останнього до першого озера, розташованого в парку «Нивки».
Перебуваючи біля першого озера в парку «Нивки», особа /матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком/, нанісши удар по ногах ОСОБА_10 , збив останнього з ніг, у зв`язку з чим потерпілий впав на землю. В цей час, ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 особа /матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком/ з метою позбавлення ОСОБА_10 можливості чинити опір почали наносити останньому удари в різні частини тіла.
Застосувавши до ОСОБА_10 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи згідно розробленого плану, ОСОБА_13 почав утримувати ОСОБА_10 , заламавши останньому руки за спину. В цей час особа, /матеріали відносно якого виділені в окреме провадження у зв`язку з розшуком/ дістав з лівої кишені штанів, в які був одягнутий ОСОБА_10 , його мобільний телефон марки «НТС» вартістю 2799 грн., в середині якого знаходилась сім-картка мобільного оператора «Астеліт» вартістю 25 грн. та карта пам`яті вартістю 199 грн.
Одночасно з цим ОСОБА_14 дістав із задньої правої кишені штанів ОСОБА_10 його гаманець вартістю 650 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 240 грн. та два долари США, посвідчення водія, студентський квиток видані на ім`я ОСОБА_10 та які матеріальної цінності не становлять, банківські картки «ПриватБанку», «Пумб», «Укрексімбанку», відновлення кожної з яких коштує 40 грн.
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_13 , відпустивши руки ОСОБА_10 , зірвав з шиї останнього золотий ланцюжок вагою 5,5 г вартістю 8000 грн. із золотим хрестиком вагою 1,5 г вартістю 1500 грн.
Здійснивши відкрите викрадення майна ОСОБА_10 поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого на загальну суму 13565 грн., ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та розшукувана особа /матеріали відносно якого виділені в окреме провадження / вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши ОСОБА_23 матеріального збитку в розмірі 13 565 гривень.
Таким чином, обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , неповнолітній ОСОБА_12 та особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, відкрито викрали чуже майно, вчинивши грабіж, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав частково та пояснив суду, що він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 направлялися до парку «Нивки». Зустрівши по дорозі потерпілого ОСОБА_10 , попросили в останнього цигарку. Після цього, ОСОБА_24 перший вдарив ОСОБА_10 у підборіддя. З метою викрадення у потерпілого речей, ОСОБА_14 відвів потерпілого до парку, куди і вони також всі разом пішли. Після цього він, ОСОБА_24 , ОСОБА_12 і ОСОБА_25 почали бити потерпілого кулаками у живіт. Він заламав ОСОБА_10 руки та зірвав з нього золотий ланцюжок. У парку ОСОБА_24 збив потерпілого з ніг. Коли він тримав потерпілого, всі інші, а саме ОСОБА_24 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 , відбирали у потерпілого майно. ОСОБА_14 забрав у потерпілого гаманець, ОСОБА_24 забрав у потерпілого телефон. Золотий ланцюжок потерпілого вони загубили по дорозі, а хрестик він здав у ломбард. ОСОБА_24 віддав телефон ОСОБА_12 , щоб останній його продав. Гроші у сумі приблизно 200 грн., що були у гаманці, вони розділили між собою. Зазначив також, що між ним, ОСОБА_12 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 попередньої змови й домовленості щодо вчинення злочину не було, все вийшло спонтанно. Хто саме з них знімав подію злочину на телефон та поливав потерпілого водою він не бачив.
Обвинувачений ОСОБА_12 в судовому засіданні вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав частково та пояснив суду, що 17 листопада 2014 року о 22 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зустрілися біля станції метро «Нивки». Через деякий час ОСОБА_24 звернув увагу на потерпілого, з яким почав вести розмову. Потім до них підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Він перебував від них на відстані п`яти метрів.

Після цього ОСОБА_24 наніс потерпілому рукою удар в голову. Після того, як ОСОБА_24 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 привели потерпілого до озера у парку, ОСОБА_24 збив потерпілого з ніг та почав наносити останньому удари. Проте чим саме ОСОБА_24 наносив удари потерпілому він не бачив. Увесь час він перебував від них на відстані 3-5 метрів. Будь-яких ударів потерпілому він не наносив, у нього була зламана рука. Поки ОСОБА_13 тримав потерпілого, хто саме забирав із заднього карману потерпілого гаманець він не бачив. ОСОБА_14 помітив, що у потерпілого з голови йшла кров. Після того як вони відійшли з місця події на десять метрів, ОСОБА_24 передав йому мобільний телефон, який він в подальшому продав за 700 грн. Грошові кошти, що були у гаманці, поділили між собою ОСОБА_24 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Він не бачив, щоб у потерпілого відбирали золотий ланцюжок. Куди саме поділися золотий ланцюжок та хрестик потерпілого йому не відомо. Зазначив, що під час їх зустрічі вони не домовлялися про вчинення цього злочину.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав частково та пояснив суду, що 17 листопада 2014 року він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_24 зустрілися біля його будинку по АДРЕСА_5 . Коли потерпілий проходив повз них, ОСОБА_24 підійшов до останнього, щоб взяти цигарку. Після чого ОСОБА_24 вдарив потерпілого рукою в обличчя. Скільки саме ударів наніс ОСОБА_24 потерпілому він не пам`ятає. Потім ОСОБА_24 разом з ОСОБА_13 відвели потерпілого в парк з метою пограбування. Він йшов поряд з ними. Також за ними йшов ОСОБА_12 . Саме у ОСОБА_24 був намір вчинити відносно потерпілого пограбування, проте ОСОБА_24 нікого з них про це не повідомляв.

Коли вони підійшли до озера, ОСОБА_24 збив потерпілого з ніг, після чого його почали бити ОСОБА_24 та ОСОБА_13 . Побиття потерпілого він знімав на камеру свого мобільного телефону марки «Lenovo», оскільки про це його попросив сам ОСОБА_24 . Ударів потерпілому він не наносив та його не тримав. Він не намагався зупинити ОСОБА_24 та ОСОБА_13 . Гаманець, який він забрав з карману потерпілого, він передав ОСОБА_24 , який останній поклав у свій карман. ОСОБА_24 дістав з гаманця потерпілого 80 грн. та передав йому. Крім того, ОСОБА_24 поділив на всіх по 80 грн., а долари забрав собі. Хто саме діставав мобільний телефон з карману потерпілого він не бачив. Мобільний телефон потерпілого продав ОСОБА_12 . Проте він не пам`ятає, чи надавав їм останній гроші від продажу цього телефону. Чи був викрадений у потерпілого золотий ланцюжок йому не відомо. Цього ланцюжка у потерпілого він не бачив. Крім того, потерпілого він не бив, а лише витягнув гаманець. Також зазначив, що ініціатором цього злочину був саме ОСОБА_24 , будь-якої змови на вчинення цього злочину в них не було. Хто саме обливав потерпілого водою він не пам`ятає.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 своєї вини в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, їх винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 17 листопада 2014 року приблизно о 22 год. 40 хв., знаходячись по правій стороні вул. Щербакова, до нього підійшли ОСОБА_24 і ОСОБА_14 , після чого ОСОБА_24 наніс йому удар. ОСОБА_12 підійшов до нього третім або четвертим. Потім ОСОБА_14 відвів його під руки до парку, після чого усі четверо почали його бити, поваливши на землю. ОСОБА_12 збив його з ніг та наносив удари. ОСОБА_14 бив його кулаками. При цьому зазначив, що хтось із цих осіб знімав вчинення цього злочину на телефон. Він добровільно хотів віддати їм усе майно, однак вони продовжували його бити. Після чого у нього викрали мобільний телефон, гаманець з грішми в сумі біля 250 грн., 2 долари США, права на управління автомобілем, проїзний квиток, банківські картки, а також золотий ланцюжок із золотим хрестиком. Мобільний телефон забрав ОСОБА_24 . Гаманець з грішми із заднього карману штанів забрав ОСОБА_14 . Після вчинення злочину його облили водою та з місця вчинення злочину з його викраденим майном ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 зникли. Після побиття він перебував на лікарняному приблизно 7-10 днів. У нього було пошкоджено м`які тканини обличчя. Приблизно через тиждень після вчинення на нього злочину у нього почався біль в районі нирок. Просив стягнути з обвинувачених у солідарному порядку на його користь спричинену моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн та 13565 грн. матеріальної шкоди.

Зазначив, що він зазнав приниження, фізичного болю, оскільки мав видимі тілесні ушкодження на обличчі та тілі не відвідував роботи та інші звичні для нього міста, що порушило його звичайний спосіб життя.

Вина обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_24 підтверджується й іншими об`єктивними даними, що містяться у протоколах слідчих дій, а саме:

- Висновком експерта № 3230 (а.с.144-145 т.2) яким підтверджуються показання потерпілого ОСОБА_10 щодо обставин нанесення йому тілесних ушкоджень їх локалізації, механізму та події злочину.

Так, при огляді ОСОБА_10 виявлені синці в лобно-скроневій ділянці, на повіках правого ока, на повіках лівого ока з переходом на підочну та щічну ділянки; садна в тім`яній ділянці справа, на тильній поверхні правої кисті в 1 міжпальцьовому проміжку, на тилі проксимальної фаланги 2 пальця правої кисті; крововиливи на слизових оболонках верхньої та нижньої губи зліва.

Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 17.11.2014 внаслідок не менше 7 травматичних впливів та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.12.2014 (а.с.156-159 т.2) до участі в якому було залучено ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_15 із застосуванням безперервного відеозапису за допомогою цифрової відеокамери «Sony». Під час проведення якого було відтворено дії, обставини вчинення ОСОБА_14 сумісно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та особою, щодо якої матеріли виділені в окреме провадження відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_26 ,зафіксовано обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, під час проведення якого ОСОБА_14 вказав на обставини вчинення злочину відносно потерпілого, підтвердив та вказав на місце події, яким є парк «Нивки» в м.Києві, вказав на участь усіх обвинувачених та їх роль у даному кримінальному провадженні, підтвердив факт відкритого заволодіння майном потерпілого: гаманцем з грошовими коштами, золотою прикрасою, мобільним телефоном.

Так, слідчий експеримент розпочався за адресою: м. Київ, вул.. Щербакова, 2а, а саме біля перехрестя вул.. Щербакова та вул.. Балакліївської в м. Києві. ОСОБА_14 пропонується розповісти про події, які мали місце 17 листопада 2014 року, на що ОСОБА_14 вказав, звідки він йшов разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Також зазначив, що потерпілий йшов зі сторони станції метро «Нивки».

ОСОБА_14 вказав на місце, де вони стали розмовляти з потерпілим та показав, де, хто стояв, також повідомив, що під час розмови ОСОБА_24 наніс потерпілому два удари руками в обличчя, після чого він повів потерпілого до першого озера в парку «Нивки».

В подальшому ОСОБА_14 вказує місце, де він почав наносити удари потерпілому та показує як саме він наносив удари. При цьому повідомив, що потерпілий лежав на землі ногами в бік озера, після чого ОСОБА_14 показав як ОСОБА_13 тримав потерпілого. Зазначив, що в цей час ОСОБА_24 перевіряв вміст кишень потерпілого. Далі ОСОБА_14 показав куди вони пішли після вказаної події та вказав місце, де ОСОБА_24 передав ОСОБА_12 мобільний телефон, який ОСОБА_24 забрав у потерпілого. Також ОСОБА_14 вказав на місце та повідомив, що приблизно в даному місці ОСОБА_24 викинув гаманець потерпілого /а.с. 156-159, Т. 2/.

? протоколом проведення слідчого експерименту від 05.12.2014 року (а.с.173-176 т.2) до участі в якому було залучено ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_27 , законного представника ОСОБА_28 із застосуванням безперервного відеозапису за допомогою цифрової відеокамери «Sony». Під час проведення слідчого експерименту було відтворено дії, обставини вчинення ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_24 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий експеримент розпочався за адресою: м. Київ, вул.. Щербакова, 2а, а саме біля перехрестя вул.. Щербакова та вул.. Балакліївської в м. Києві.

ОСОБА_12 пропонується розповісти про події, які мали місце 17 листопада 2014 року, на що ОСОБА_12 повідомив, що він разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_24 , ОСОБА_14 та іншими особами ( ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , обвинувачення яким не пред`явлено ) перебували біля станції метро «Нивки». Після цього ОСОБА_12 вказав на місце, де стояв раніше невідомий йому чоловік біля якого знаходились ОСОБА_24 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , показуючи при цьому, де, хто саме стояв.

В подальшому ОСОБА_12 показав, як саме ОСОБА_24 наніс удар потерпілому. Вказав як ОСОБА_14 взяв потерпілого та повів до першого озера парку «Нивки», показуючи місце, куди ОСОБА_14 відвів потерпілого. При цьому вказав на місце на початку схилу до озера та повідомив, що у вказаному місці ОСОБА_24 збив потерпілого з ніг. Після чого вони спустились вниз по схилу до озера. Показуючи місце біля озера ОСОБА_12 повідомив, що у вказаному місці ОСОБА_24 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почали наносити удари потерпілому та у вказаному місці ОСОБА_13 заламав руки за спину потерпілому, показуючи як саме. При цьому повідомив, що ОСОБА_14 дістав з кишені потерпілого його гаманець. ОСОБА_24 забрав у потерпілого його мобільний телефон, а ОСОБА_13 зірвав золотий ланцюжок з хрестиком з шиї потерпілого. Після цього ОСОБА_12 показав, куди вони пішли після вчинення злочину, повідомляючи, що вони направились до станції метро «Берестейська» .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.12.2014 (а.с.191- 194) за участю обвинуваченого ОСОБА_13 , де останній у присутності захисника адвоката ОСОБА_16 підтвердив факт вчинення відкритого викрадення майна потерпілого, вказав на місце вчення злочину та його обставини, деталізуючи роль та участь кожного зі співучасників.

Так, ОСОБА_13 вказав на місце де він разом з ОСОБА_31 , ОСОБА_24 , ОСОБА_32 зустріли потерпілого ОСОБА_33 . Продемонстрував механізм нанесення удару потерпілому обвинуваченим ОСОБА_24 . Вказав, у який спосіб обвинувачений ОСОБА_34 , взявши під руку потерпілого почав відводити до озера, що розташоване у парку Нивки. Вказав на конкретне місце в якому ОСОБА_35 був нанесений удар ногою від якого він впав на землю, після чого продемонстрував у який саме спосіб він особисто утримував потерпілого, з тим, щоб подавити його супротив, щоб забезпечити ОСОБА_24 можливість витягти з кишені потерпілого мобільний телефон, а ОСОБА_36 гаманець. Він же особисто зняв з потерпілого ланцюжок з хрестиком. Вказав на місце де він передав викрадений хрестик ОСОБА_24 ..

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.12.2014 (а.с.212-215 т.2) за участю неповнолітнього ОСОБА_24 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_37 , під час проведення якого ОСОБА_24 вказав на місце вчинення злочину, ролі та участь кожного з обвинувачених при нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому та відкритому заволодінні його майном, механізм та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень, обсяг викраденого та подальше його розподілення між співучасниками.

Так, ОСОБА_24 під час проведення слідчого експерименту підтвердив та продемонстрував нанесення ним удару в область голови потерпілому, після чого вказав у який саме спосіб, шляхом взяття під руки ОСОБА_33 утримував ОСОБА_34 та відводив його до озера, що розташоване в парку «Нивки», продемонстрував розташування потерпілого після падіння від удару, механізм нанесення ударів потерпілому ним особисто, в який спосіб інший співучасник обвинувачений ОСОБА_38 утримував потерпілого, що дозволило ОСОБА_39 безперешкодно витягнути з кишені ОСОБА_40 мобільного телефону, а ОСОБА_41 хрестика та ланцюжка, який той зірвав з шиї потерпілого.

Даними відеозаписів, що були зафіксовані на СD дисках та досліджені в залі судового засідання, що містять обставини проведення слідчих експериментів від 04.-05.12.2014 за участю обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_24 (який оголошений у розшук), ОСОБА_14 , ОСОБА_12 під час проведення яких обвинувачені однаково вказали на місце вчинення ним злочину та обставини, вказала на роль та участь кожного з них. Підтвердили наявність попередньої змови на вчинення відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_40 , вказали на послідовність дій кожного з них, при яких ОСОБА_42 першим наніс удар потерпілому в обличчя, подавляючи його волю до спротиву, ОСОБА_34 утримував потерпілого та відвів його у місце де ОСОБА_42 наніс удар ОСОБА_35 від якого той впав на землю, після чого інші співучасники почали наносити удари потерпілому, подавляючи його волю до спротиву, ОСОБА_38 утримував потерпілого на землі, ОСОБА_34 , ОСОБА_42 та ОСОБА_38 відкрито заволоділи майном потерпілого: мобільним телефоном, гаманцем та ланцюжком з хрестиком.

Протоколами пред`явлення особи для впізнання (а.с.160-163, 177-179, 195-198, 216-219 т.2.) під час проведення яких потерпілий ОСОБА_26 серед інших пред`явлених йому осіб, вказав на обвинуваченого ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_43 як на осіб, що діючи узгоджено та відкрито викрала в нього майно з застосуванням насильства.

Протоколом огляду речей та документів (а.с.201-203 т.2) під час проведення якого була оглянута довідка з ломбарду - ЗТ «Скарбниця» зі змісту якої вбачається, що через декілька годин після вчинення злочину, а саме 18.11.2014 о 01 год 27 хв. ОСОБА_13 звертався до ломбарду з приводу закладу майна: ланцюжка вагою 7.93 грамм 585 проби та хрестика 1,08 грамм 585 проби.

Вказане достеменно підтверджує факт заволодіння майном потерпілого ОСОБА_26 , підтверджує правдивість його показань щодо обсягу викраденого майна, його кількості та характеристик.

При цьому незначна неточність у вазі золотих виробів, що інкримінується обвинуваченим не є суттєвою, не впливає на висновки суду, оскільки вказувалась потерпілим зі слів, в той час, як в закладі ломбарду вироби приймаються та попередньо зважуються на вагах.

Суд, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в умисному відкритому викраденні чужого майна (грабежі) за попередньої змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та кваліфікує їх дії за ч.2 ст.186 КК України.

При цьому суд відкидає доводи сторони захисту про відсутність попередньої змови обвинувачених на вчинення відкритого викрадення майна потерпілого, оскільки дії усіх носили послідовний та злагоджений характер, що вказує на їх узгодженість, наявність попередньої домовленості та виключає виникнення спонтанних дій. Жодний із співучасників не відмовився від злочину, не зупинив або не струмував дії інших співучасників, а, навпаки, активними діями та своєю присутністю, створюючи перевагу у більшості, сприяли тому, щоб подавити волю потерпілого з ціллю досягти кінцевої мети- заволодіти майном потерпілого, яке було після відкритого викрадення розподілене між усіма співучасниками.

Таким чином, часткове визнання усіма обвинуваченими вини у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд розцінює як позицію захисту від даного обвинувачення.

Є такими, що спростовуються доводи сторони захисту, зокрема ОСОБА_44 щодо його ролі у вчиненні злочину, оскільки останній не вчиняв активних дій та не наносив тілесних ушкоджень.

Зазначені доводи спростовуються показаннями потерпілого, який вказував на те, що після повалення його на землю усі обвинувачені наносили йому удари в область тіла.

Незначні протиріччя, що містяться в показаннях обвинувачених щодо обставин вчинення злочину, послідовності нанесення ударів, ролі кожного з них, дати та часу вчиненого, не впливають на висновки суду й відносяться судом на рахунок індивідуальних особливостей їх суб`єктивного сприйняття. Окрім того, розцінюються, як спосіб захисту з метою зменшення відповідальності за наслідки вчиненого злочину.

При цьому показання потерпілого ОСОБА_10 є послідовними, підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів: висновком судовомедичної експертизи, які вказують на механізм та локалізацію, кількість тілесних ушкоджень, що були нанесені обвинуваченими потерпілому, роль та участь кожного з обвинувачених, даними відеоперегляду слідчих експериментів, під час проведення яких обвинувачені підтвердили обставини вчинення злочину відкритого викрадення майна потерпілого, зазначили його обсяг, який фактично збігається з тим, про викрадення якого заявляє ОСОБА_10 , а тому не довіряти його показанням у суду відсутні підстави.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ними злочину, який відноситься за класифікацією до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, роль та участь кожного в даному злочині, при яких ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вчиняли активні дії для здійснення пограбування потерпілого, роль неповнолітнього ОСОБА_12 була другорядною, всі вони є не судимими, не перебувають на спеціальних обліках, навчаються, мають задовільні характеристики.

Пом`якшуючими покарання обставинами для ОСОБА_12 суд визнає вчинення злочину у неповнолітньому віці, часткове відшкодування шкоди.

Пом`якшуючою покарання обставиною для ОСОБА_14 є відшкодування матеріальної шкоди.

Враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчиненого, дані про особу обвинувачених, які раніше не судимі, їх молодий вік, наявність пом`якшуючих обставин у ОСОБА_14 , а тому, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_13 покарання у виглядів мінімального строку позбавлення волі, визначеному певною частиною санкцією статті з застосуванням ст.75 КК України звільнити їх від відбування покарання з визначенням іспитого строку, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його другорядну роль у вчиненні злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці, пом`якшуючи обставини, суд вважає, що виправлення ОСОБА_12 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити на підставі ст. 75,104 КК України від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі у межах ближчих до мінімальних, визначених санкцією закону з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Враховуючи у сукупності зазначені дані, суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів має бути покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Вирішуючи позов про стягнення матеріальної шкоди у сумі 13565 грн судом враховано наступне.

Так, усі обвинувачені не оспорювали вартість викраденого ними, не погоджувались лише з розміром моральної шкоди. Саме спільними діями обвинувачених потерпілому була спричинена матеріальна шкода, а тому з кожного належить стягнути по 3391, 25 грн. на користь потерпілого у відповідності до вимог ст.1177, 1190 ЦК України.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_12 сплатили по 3400 гривень кожний, а тому стягненню підлягає 3391,25 грн. з ОСОБА_13 на користь потерпілого.

Вирішуючи позові вимоги про стягнення моральної шкоди на підставі ст..23, 1167, 1177 ЦК України та керуючись ст..127 КПК України з врахуванням принципу розумності та справедливості, приймаючи до уваги ступінь душевних страждань, які потерпілий зазнав від протиправних дій з боку обвинувачених у зв`язку з протиправною поведінкою щодо їнього та викрадення його майна, а також роль і участь кожного у скоєному, даний позов підлягає частковому задоволенню й стягненню на користь потерпілого по 3000 грн. з кожного з обвинувачених.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст..75,104 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язки періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу пробації, повідомляти про зміну місця проживання та навчання.

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_13 обов`язки періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу пробації, повідомляти про зміну місця проживання та навчання.

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_14 обов`язки періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу пробації, повідомляти про зміну місця проживання та навчання.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково та стягнути на його користь з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 по 3000 гривень з кожного моральної шкоди та 3391, 25 грн. з ОСОБА_13 в рахунок спричиненої матеріальної шкоди.

В іншій частині позову ОСОБА_10 відмовити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: