Справа № 591/4002/17
Провадження № 1-кп/591/446/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року
Зарічний райсуд м. Суми в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0000088 від 19.07.2017 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Недригайлів Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , прийнятого на військову службу за контрактом 15.06.2016 командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не одруженого, з середньою спеціальною освітою, оператора 3 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , солдата,,
обвинуваченого за ст. 407 ч. 4 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 , на підставі Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232 - ХІІ від 25 березня 1992 року, у добровільному порядку 15.06.2016 прийнятий на військову службу за контрактом командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
В подальшому, відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 182РС від 06.08.2016, солдата ОСОБА_4 переведено для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_3 та цим же наказом призначено на посаду оператора 3 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_3 .
У зв`язку з цим, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 192 від 18.08.2016 солдат ОСОБА_4 включений до списків особового складу частини та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 19, 20, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
У такий спосіб, на даний час в Україні діє особливий період (листи Міністерства оборони України від 20.10.2016 р. № 316/1/906, від 18.10.2016 р.
№ 322/2/6917, від 01.10.2015 р. № 322/2/8417). Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні настав особливий період. Рішення про демобілізацію з унесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалося.
Також Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 р. (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Однак, 15.06.2017 солдат ОСОБА_4 , після закінчення лікування у ВМКЦ Північного регіону м. Харків, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 20, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, достовірно знаючи про те, що він повинен вчасно прибути з лікувального закладу та проходити військову службу за контрактом, без поважних причин не прибув вчасно до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, займався справами не пов`язаними з проходженням військової служби. У зв`язку з цим, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 № 140 від 16.06.2017 солдата ОСОБА_4 визнано незаконно відсутнім на військовій службі з 15.06.2017.
19.07.2017 солдат ОСОБА_4 , усвідомивши злочинний характер своїх дій, добровільно повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 (з 01.07.2017 має назву військова частина НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 № 16 від 19.07.2017 солдата ОСОБА_4 визнано таким, що повернувся до військової частини та приступив до виконання військового обов`язку.
Таким чином, оператор 3 обслуги 1 реактивного артилерійського взводу 8 реактивної артилерійської батареї 3 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 19, 20, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 15.06.2017 по 18.07.2017, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, достовірно знаючи про те, що він повинен вчасно прибути з лікувального закладу та проходити військову службу за контрактом, без поважних причин не з`явився вчасно до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , по кримінальному правопорушенню передбаченому ст.407 ч.4 КК України свою вину визнав повністю , суду пояснив, що дійсно вчинив злочин за вищевказаних обставин, в чому щиро кається.
Оскільки покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, то суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо усіх фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин суд вважає, що вина доказана в повному обсязі та його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст. 407 КК України, оскільки він самовільно залишив місце служби в умовах особливого періоду.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжуютьпокарання.
Обтяжуючих обставин відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено . Пом`якшуючими обставинами відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнає, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, враховує суд і той факт, що тяжких наслідків від скоєння злочину не настало, обвинувачений щиро кається у скоєному, скоїв злочин вперше, він позитивно характеризується за місцем несення служби, є молодою особою. Враховуючи викладене, з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого, його матеріального, сімейного стану та інших обставин, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.
Запобіжних захід відносно обвинуваченого не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на один рік зобов`язавши його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення.
Суддя ОСОБА_1