Справа № 460/4548/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Яворівський районний суд Львівської області
у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Наварія Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, безпартійного, проживаючого в АДРЕСА_1 , мобілізованого військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не судимого,
за ч.1 ст.408 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
21 травня 2014 року, ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня, він прибув для проходження військової служби у військову частину-польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться в місті Яворові по АДРЕСА_2 , де наказом командира цієї частини за № НОМЕР_2 , був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого майстра першого механізованого батальйону.
Вимоги ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет та територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.11, 16-17, 30, 37, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю та честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, а також забезпечувати у військовій частині постійну бойову готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитися в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Разом з тим, молодший сержант ОСОБА_4 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи супільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 03 грудня 2014 року, без дозволу командування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та по теперішній час ухиляється від проходження військової служби.
Відтак, з 03 грудня 2014 року по теперішній час, ОСОБА_4 ухиляється від проходження військової служби, проводить час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконує. Під час незаконного перебування за межами військової частини молодший сержант ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.408 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що як мобілізований військовослужбовець, він, після повернення із зони АТО, будучи пораненим, місяць знаходився на лікуванні у госпіталі, а потім, на декілька днів, був відпущений додому. Він не повернувся у військову частину для подальшого проходження військової служби, як мобілізований військовослужбовець, так як чекав виклику. Розуміє, що поступив неправильно, щиро розкаюється у вчиненому, просить також суворо його не карати і не позбавляти волі.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.
При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи докази, що були дослідженні по справі, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України в судовому засіданні доведена повністю і кримінальне правопорушення кваліфіковано вірно, оскільки він, як військовослужбовець, вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби.
Обираючи вид і розмір покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та служби, брав участь у бойових діях в зоні АТО, повністю визнав свою вину, обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.
Згідно ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обовязки:
-не покидати територію військової частини без дозволу командира частини,
-контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця покласти на командира частини.
У випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з військової служби, контроль за його поведінкою покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1