Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/286/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000828 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богунь Богуньського району Чимкентської області Республіки Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, співмешкаючого з ОСОБА_8 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років;

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 08.05.2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у сумі 491 (чотириста дев`яносто одну) грн. 04 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь державного закладу «Відділкова лікарня ст.Знам`янка» ДП «Одеська залізниця», в рахунок відшкодування витрат понесених на лікування потерпілого від злочину, 1569 (одну тисячу п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 60 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування, заподіяної внаслідок злочину, матеріальної шкоди на суму 5000 грн. та моральної шкоди в сумі 10000 грн. - залишено без розгляду.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.

06 травня 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_6 перебував на подвір`ї території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де, разом з власником домоволодіння ОСОБА_9 вживав спиртні напої. Перебуваючи у вказаному місці, під час спільного вживання з ОСОБА_9 спиртних напоїв, у ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел на заподіяння ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, приблизно о 20.00 годині цього ж дня, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв зі столу на подвір`ї кухонний ніж, зайшов до коридору будинку, де, тримаючи ніж обома руками, наніс ним не менше одного удару ОСОБА_9 в область живота.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення живота з пошкодженням печінки та сальника, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №90 від 09 червня 2015 року, по тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення вимог КПК та неповноту судового розгляду, просить скасувати вирок районного суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Свої доводи апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції при постановленні вироку виклав обвинувачення, яке визнано судом доведеним, не сформулювавши його відповідно до ст. 374 КПК України.

Крім того вказує на те, що всупереч вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина вироку містить лише перелік його пояснень, потерпілого, його дружини, які як зазначено у вироку підтверджують його вину, однак судом не встановлено, які з досліджених доказів підтверджують його вину в інкримінованому злочині, з посиланням на обґрунтовані мотиви.

Водночас, стверджує, що суд безпідставно відмовив у допиті свідка Письменної, яка б з могла підтвердити той факт, шо ніж (знаряддя злочину) приніс на її подвір`я не він, при цьому не допитані ні його дружина, ні матір, які б могли підтвердити, шо надана куртка як доказ взагалі йому не належить.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України

В обґрунтування вимог зазначає, шо суд першої інстанції не обґрунтовано не взяв до уваги показання ОСОБА_6 , відповідно до яких потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження від іншої особи, про яку обвинуваченому не відомо та те, що він не наносив потерпілому тілесних ушкоджень.

Також захист наголошує на тому, що суд безпідставно не врахував дані про те, що слідчий, який розслідував кримінальне провадження тільки на третій день вилучив олімпійку у обвинуваченого ОСОБА_6 , тому, на думку апелянта, проведену експертизу бурого п`яна на вказаній олімпійці також необхідно визнати неналежним доказом.

Окрім того, звертає увагу, що судом залишено поза увагою, показання потерпілого ОСОБА_9 , згідно яких останнім було описано зовсім інший ніж, що зовсім не відповідає тому, який був оглянутий в судовому засіданні.

Вважає, що показання свідків обвинувачення ґрунтуються лише на припущеннях, і жоден в судому засіданні не міг беззаперечно підтвердити вину його підзахисного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, думку прокурора та потерпілого ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, просили рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що викладені у вироку суду висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ґрунтуються на зібраних органами досудового слідства та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та обґрунтованим.

Крім того, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому доводи апеляцій обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, є безпідставними.

Так, будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не визнав, і суду показав, що з потерпілим ОСОБА_12 він знайомий на протязі тривалого часу, відносини нормальні, вони не сварились.

6 травня 2015 року, після обід, коли він повертався від своєї матері, побачив потерпілого ОСОБА_9 , який займався ремонтом будівлі. Він зупинився, вони з ОСОБА_9 поговорили і він запропонував потерпілому вжити спиртні напої, на що останній погодився. Вони зібрали гроші і він, обвинувачений, придбав пляшку горілки, яку приніс до дому до ОСОБА_9 , в цей час дружина останнього приготувала закуску. Вони вживали горілку, потім ОСОБА_9 купив ще одну пляшку горілки, яку вони вже не допили. Після того, як з двору пішла дружина ОСОБА_9 , він попросив потерпілого, щоб той притримав собаку, ОСОБА_9 притримав собаку і він пішов по своїм справам, що було дані не пам`ятає, так як перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Також доповнив, що коли вони з потерпілим вживали спритне і, після того, як закінчили його вживати, з ними нікого іншого не було і ніхто до них не підходив і, спортивна куртка, яка приєднана до матеріалів кримінального провадження, в якості речового доказу, йому не належить.

Щодо не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, то колегія суддів вважає таку позицію обвинуваченого, як спосіб уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки вина останнього у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких, 6 травня 2015 року, після обід, він перебував у себе на подвір`ї по АДРЕСА_2 , займався господарством, його погукав його знайомий ОСОБА_6 , після чого, він, потерпілий, вийшов на вулицю, вони поговорили і ОСОБА_6 , який був в стані алкогольного сп`яніння, запропонував випити горілки, на що він погодився. Вони сиділи у нього на подвір`ї, вживали горілку, потім ОСОБА_6 кудись пішов і його не було приблизно 20-25 хвилин, потім обвинувачений повернувся і вони продовжили вживати спиртне. Десь о 19.30 годині дружина пішла до магазину, а він зайшов з дитиною в будинок, щоб її перевдягнути, а ОСОБА_6 залишився сидіти на подвір`ї. Приблизно о 20.00 годині він вийшов з кімнати будинку, тримаючи в руках дитячі речі, зайшов до коридору і побачив, як із-за кута вийшов ОСОБА_6 і ножем, який тримав обома руками, вдарив його в живіт, спитавши при цьому чи добре йому. Цей кухонний ніж був його, потерпілого, він лежав на столі під навісом, довжина леза приблизно 15-20 см. Він відчув різкий біль, схопив своїми руками руки ОСОБА_6 і відвів їх, разом з ножем, вибивши таким чином ніж з його рук, після чого ОСОБА_6 втік з подвір`я. Він, потерпілий, викликав швидку і далі майже нічого не пам`ятає, бо йому стало зле;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила, що 06 травня 2015 року, приблизно о 16-17 годині, до її чоловіка, ОСОБА_9 , прийшов раніше їй не відомий, обвинувачений ОСОБА_6 , який вже перебував в стані алкогольного сп`яніння, вони з чоловіком про щось поговорили, потім сіли за стіл та почали разом вживати горілку, яку з собою приніс ОСОБА_6 .. Приблизно о 18.00 годині вона пішла по справам, чоловіки залишались сидіти за столом, не сварились. В цей-же день, після 20 год., їй, на мобільний телефон, зателефонувала сусідка і повідомила, що її чоловіка порізав його гість. Вона прибігла до дому побачила чоловіка, який був у крові, потім приїхала карета «швидкої допомоги» і чоловіка відвезли до лікарні;
- показаннями свідка ОСОБА_14 , згідно яких, 06 травня 2015 року, йому зателефонувала ОСОБА_15 та повідомила, що ОСОБА_16 підрізали. Він сів на велосипед і поїхав до ОСОБА_17 до дому, коли приїхав, то біля будинку потерпілого стояла «швидка допомога». На запитання, хто йому вдарив ножем, ОСОБА_18 відповів, що ОСОБА_19 ;
- показаннями свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що після обрання, в суді, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , міри запобіжного заходу, останній був доставлений до відділу поліції, де у нього була вилучена спортивна куртка, в яку він був одягнений;
-показаннями свідка ОСОБА_21 , який пояснив, що його запросили бути понятим, коли у ОСОБА_6 вилучали його спортивну куртку, в яку останній був одягнений;
-показаннями свідка ОСОБА_22 відповідно до яких, 06 травня 2015 року, приблизно о 20.00 годині, за місцем її проживання прийшов ОСОБА_6 , до нього вийшов її зять ОСОБА_23 , вони поговорили і зять попросив її викликати «швидку допомогу» ОСОБА_9 .. Коли вона, з телефоном, вийшла на вулицю, побачила ОСОБА_24 , також бачила ОСОБА_9 , який, на її запитання, сказав, що ножове поранення йому наніс ОСОБА_6 ;
- показаннями експерта ОСОБА_25 , яка повідомила, що на спортивній куртці обвинуваченого ОСОБА_6 , яка була надана на експертизу, були виявлені сліди крові, яка може належати потерпілому ОСОБА_9 .. Домішки крові ОСОБА_6 на вказаній куртці не виключаються, однак малоймовірні, враховуючи їх невеликий розмір.
Окрім вище наведених показань свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується наданими стороною обвинувачення письмовими доказами, зокрема, даними протоколу огляду місця події від 06 травня 2015 року (т.1, а.к.п. 7-9); даними протоколу огляду місця події від 06 травня 2015 року (т.1, а.к.п. 11-12); даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23 червня 2015 року (т.1, а.к.п. 24-25); даними протоколу отримання зразків для експертизи від 08 травня 2015 року (т.1, а.к.п. 33); даними протоколу отримання зразків для експертизи (т.1, а.к.п. 35); даними протоколу огляду місця події від 08 травня 2015 року (т.1, а.к.п.36); даними висновку експерта №90 від 09 червня 2015 року (т.1, а.к п. 39-41), відповідно до якого у ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження у вигляді: колото-різного поранення живота з пошкодженням печінки та сальника; вказані тілесні ушкодження утворились від дії предмету, який мав колюче-ріжучі властивості та не менш як від 1 травматичного впливу, могли утворитись в строк та при обставинах, вказаних в установчій частині постанови, та, за тяжкістю, відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя під час утворення; утворення вищевказанних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається; найбільш вірогідне взаємо розташування нападаючого та потерпілого, під час утворення тілесних ушкоджень, обличчям до обличчя або близьке до такого; оскільки поранення живота не супроводжувалось масивною кровотечею, ОСОБА_9 , після отримання тілесних ушкоджень, міг здійснювати активні дії рухатись, ходити; даними висновку експерта №113 від 24 червня 2015 року (т.1, а.к.п. 45-47), відповідно до якого тілесні ушкодження, які описані в історії хвороби потерпілого ОСОБА_9 , могли утворитись при обставинах, на які вказав потерпілий на слідчому експерименті; даними висновку експерта №408 від 12 травня 2015 року (т.1, а.к.п. 53-54); даними висновку експерта №419 від 15 травня 2015 року (т.1, а.к.п. 59-60); даними висновку експерта №1647 від 14 травня 2015 року (т.1 а.к.п 66), відповідно до якого в крові ОСОБА_6 виявлений етиловий спирт в кількості 1.34 г/дм3; даними висновку експерта №98 від 12 червня 2015 року (т.1, а.к.п. 72-74), даними висновку експерта №409 від 15 червня 2015 року (т.1, а.к.п. 80-82); даними висновку експерта №410 від 15 червня 2015 року (т.1, а.к.п.87-89), відповідно до якого, на спортивній куртці, вилученій у ОСОБА_6 , виявлено сліди крові, яка може належати потерпілому ОСОБА_9 , домішки крові ОСОБА_6 на куртці не виключаються, однак малоймовірні, враховуючи невеликий розмір сліду крові; даними висновку експерта №46 від 15 травня 2015 року (т.1, а.к.п. 97-101), даними протококу огляду предмету від 08 травня 2015 року (т.1, а.к.п.110); даними висновку судово-психіатричного експерта №357 від 10 липня 2015 року (т.1, а.к.п 204-205), згідно якого ОСОБА_6 в момент скоєння кримінального правопорушення виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступені душевного захворювання і недоумкуватості, тому, у відношенні інкримінуємого йому діяння, слід вважати осудним, підпадає під дію ст. 19-1 КК України, застосування заходів медичного характеру не потребує; оглянутими в судовому засідання речовими доказами, а саме футболкою потерпілого та спортивною курткою обвинуваченого.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

Твердження захисника про відсутність належних доказів вини ОСОБА_6 не ґрунтуються на матеріалах провадження та спростовуються наведеними вище доказами, які суд першої інстанції належно оцінив та правильно дослідив.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції безпідставно не допитав ні його дружину, ні матір, які б могли підтвердити, шо надана куртка як доказ взагалі йому не належить колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, кримінальним процесуальним законом визначено принцип змагальності у кримінальному провадженні, який відповідно до ст. 22 КПК України надає сторонам кримінального провадження рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, від обвинуваченого та його захисника будь-яких клопотань про допит вказаних свідків не надходило.

Водночас, згідно з протоколом огляду місця події від 8 травня 2015 року, проведеного за участю понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_21 , у ОСОБА_6 була вилучена спортивна куртка синього кольору із зеленим відтінком, з сірими смугами та алюмінієвою блискавкою (т. 1, а.к.п. 36). Висновком експерта №410 від 15 червня 2015 року встановлено, що на експертне дослідження була надана спортивна кофта, яка була вилучена 8 травня 2015 року у ОСОБА_6 під час ОМП за адресою м.Знам`янка, вул..Київська, 25 (т. 1, а.к.п. 87-89).

Водночас, допитані в суді першої інстанції в якості свідків ОСОБА_20 (слідчий) та ОСОБА_21 (понятий), підтвердили той факт, що саме ця спортивна кофта, яка долучена до матеріалів кримінального провадження, була одягнена на ОСОБА_6 і вилучена у останнього 8 травня 2015 року під час ОМП.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази підтверджують факт належності вказаної спортивної куртки саме ОСОБА_6 .

Посилання захисника з приводу неврахування судом тієї обставини, що слідчий, який розслідував кримінальне провадження тільки на третій день вилучив олімпійку у обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому і проведену експертизу бурого п`яна на вказаній олімпійці необхідно визнати неналежним доказом є безпідставним, так як вказані доводи, з огляду на вищенаведені докази, які із достовірністю вказують на причетність останнього на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , не мають жодного значення для доведеності вини, а також правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів не було виявлено порушень кримінального процесуального закону, як під час досудового розслідування, так і в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, які б слугували підставою для зміни чи скасування вироку районного суду. Також не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого під час розгляду справи.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній за місцем проживання характеризується позитивно, суспільно-корисною працею не займається, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча і вважається таким, що не має судимості.

Врахувавши наведені вище обставини, районний суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише за умови його ізоляції від суспільства та призначив йому покарання в межах санкцій статті обвинувачення.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за своїм видом і розміром, є необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, також відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

З огляду на викладене, оскільки доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, а вирок суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.12.2016 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4