АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3950/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

представників власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «Мегатекс» - ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Мегатекс» (), а саме:

- № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , які відкрито та обслуговуються у АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313);

- № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , які відкрито та обслуговуються у ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023);

- № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , які відкрито та обслуговуються у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та заробітної плати.

Цією ж ухвалою заборонено службовим особам та працівникам ТОВ «Мегатекс» (), їх представникам та іншим особам за дорученням використовувати або будь-яким чином відчужувати вищезазначене майно.

Приймаючи рішення слідчий суддя, врахував наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362 КК України, наявність даних про належність майна, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, з метою запобігання можливості його відчуження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, генеральний директор ТОВ «Мегатекс» ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, тапостановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що у даному кримінальному провадженні повідомлення про підозру будь-кому із посадових осіб ТОВ «Мегатекс» не повідомлено, а тому у слідчого судді були відсутні правові підстави для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене у ньому майно.

Додає, що ухвала слідчого судді постановлена без належного об`єктивного з`ясування обставин даного кримінального провадження, оскільки слідчим суддею не обґрунтовано яким чином арештоване майно є доказом злочину чи підлягає воно спеціальній конфіскації підозрюваного, а за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, яке відношення арештоване майно має до розслідування злочинів, в рамках даного провадження.

У підсумку автор апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах клопотання відсутні докази вчинення кримінального правопорушення за участю ТОВ «Мегатекс», що, в свою чергу, спростовує наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту вказаного у клопотанні майна. Додає, що слідчим суддею не проаналізовано підстави арешту майна, його завдань та наслідків для конкретної юридичної особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали вимоги за апеляційною скарго, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга генерального директора ТОВ «Мегатекс» - ОСОБА_10 підлягає задоволенню частково.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000375, відомості про яке 07.05.2014 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. ч. 1, 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч.ч. 2, 1 ст. 205, ч. 3 ст. 209 КК України.

Прокурор відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Мегатекс» (), які відкрито та обслуговуються у АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313); ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023); ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Дослідивши апеляційну скаргугенерального директора ТОВ «Мегатекс», колегія суддів вважає, що її вимоги в частині того, що посадовим особам ТОВ «Мегатекс» не повідомлено про підозру є необгрунтованими, оскільки метою накладення арешту у даному кримінальному провадженні є забезпечення збереження речових доказів, тобто це не вимагає доведення причетності особи до кримінального правопорушення. З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження апелянта про відсутність доказів вчинення кримінальних правопорушень за участю товариства «Мегатекс».

Доводи автора апеляційної скарги щодо того, що слідчим суддею не обґрунтовано яким чином арештоване майно є доказом злочину та його відношення до даного кримінального провадження, слід визнати непереконливими, оскільки вони спростовуються даними постанови про визнання речовими доказами від 10 липня 2017 року, відповідно до якої майно, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Мегатекс» у частині 4,3 млн. грн. визнані речовими доказами, оскільки орган досудового розслідування дійшов висновку про те, що вказані кошти були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта на те, що слідчим суддею не проаналізовано підстави, завдання та наслідки арешту, оскільки відповідно до змісту оскаржуваного судового рішення, в ухвалі зазначено, що підставою накладення арешту є те, що майно визнано доказом злочину, завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, метою - забезпечення збереження речових доказів, а тому, відповідно до ухвали, слідчий прийшов висновку, що накладення арешту є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, з урахуванням застосування найменш обтяжливого способу арешту.

Крім того, доводи апелянта стосовно того, що слідчим суддею не обґрунтовано чи підлягає майно, на яке ініціатор клопотання просить накласти арешт, спеціальній конфіскації, слід визнати непереконливими, оскільки мети, передбаченої п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України клопотання прокурора не містить, а тому і не підлягало з`ясуванню питання про можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Разом з тим, як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у клопотанні прокурора не зазначено суму грошових коштів, які знаходяться на рахунках ТОВ «Мегатекс», на які прокурор просить накласти арешт, що в свою чергу свідчить про те, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону України.

Так, згідно постанови про визнання майна речовим доказом орган досудового розслідування дійшов висновку, що речовими доказами у кримінальному провадженні є грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках товариств в сумі 4,3 млн. гр., а тому, на переконання колегії суддів, накладення арешту на грошові кошти товариства саме в межах цієї суми буде свідчити про дотримання балансу між необхідністю досягнення мети кримінального провадження та втручання у підприємницьку діяльність суб`єкта господарювання.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, апеляційна скарга задоволенню частково з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу генерального директора ТОВ «МЕГАТЕКС» ОСОБА_10 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Мегатекс» (), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та заробітної плати скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках ТОВ «Мегатекс» (), а саме:

1. № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , які відкрито та обслуговуються у АТ «Укрексімбанк» (МФО 322313);

2. № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , які відкрито та обслуговуються у ПАТ «Укрсоцбанк» (МФО 300023);

3. № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , які відкрито та обслуговуються у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначені рахунки коштів, що надходять, за винятком видаткових операцій по сплаті податків, зборів, інших обов`язкових платежів до державного бюджету та заробітної плати, на загальну суму, яка не перевищує 4 300 000 (чотири мільйони триста тисяч) грн..

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4