Справа № 590/825/17
Провадження № 1-кп/590/90/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ямпіль кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 19.12.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Ямпіль, Ямпільського району, Сумської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

26.06.2008 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.187 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 в середині грудня 2016 року, у точно невстановлений в ході досудового розслідування день та час, маючи умисел на таємне з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, знаходячись біля Української православної церкви Воздвиженія Животворящого Хреста Господня, яка розташована за адресою: Сумська область, Ямпільський район, с. Воздвиженське, пров. Парковий, буд.3, шляхом відкриття дверей, які не були зачинені на запираючий пристрій, проникла до церкви, звідки викрала грошові кошти в сумі 300,00 грн. купюрами різного номіналу, які належали потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вищезазначену суму. З викраденими грошовими коштами ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зникла та розпорядилась ними на власний розсуд.
Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи допитана в судовому засіданні, вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та надала суду чіткі та послідовні покази, а саме, що в середині грудня 2016 року, знаходячись біля Української православної церкви Воздвиженія Животворящого Хреста Господня, яка розташована за адресою: Сумська область, Ямпільський район, с. Воздвиженське, пров. Парковий, буд.3, шляхом відкриття дверей, які не були зачинені на запираючий пристрій, проникла до церкви, звідки викрала грошові кошти в сумі 300,00 грн. купюрами різного номіналу, які належали потерпілому ОСОБА_5 .. Після вчинення кримінального правопорушення з викраденим зникла та розпорядилася ними на власний розсуд.

Заслухавши пояснення обвинуваченої, за згодою обвинуваченої, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, стосуються речових доказів та судових витрат.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, що виразились в таємному з корисливих спонукань викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, поєднаному з проникненням до іншого приміщення (церкви).

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинила тяжкий злочин, але у вчиненому розкаялась, раніше судима (а.с.56-58), позитивно характеризується за місцем мешкання (а.с.65), офіційно не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є: щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.8, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченій слід визначити покарання, з застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.3 ст.185 КК України, у виді громадських робіт, оскільки наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину із урахуванням особи винної.

Обрана підсудній міра покарання буде необхідною і достатньою для її виправлення та попередження нових злочинів.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись п.1.п.2, п.8, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, незазначеного у санкції ч.3 ст.185 КК України, у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1