Справа № 308/8049/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого менеджером ПП ОСОБА_6 , не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
ВСТАНОВИВ:
05.12.2015 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з будівлею банку «ВТБ Банк», розташованого за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 16, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків із ОСОБА_7 , під час суперечки, стоячи повернутим обличчям до потерпілого ОСОБА_7 , після спроби нанести йому удари потерпілим ОСОБА_7 , вийняв із кишені складний кишеньковий ніж , відчинивши його та тримаючи його в правій руці, злочинно, самовпевнено розраховуючи на можливість відвернення наслідків у вигляді спричинення ним тяжких тілесних ушкоджень, з необережності відмахуючись вказаним ножем від потерпілого ОСОБА_7 , наніс один удар в ділянку лівої половини грудної клітини останнього, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 необережне тяжке тілесне ушкодження , після чого втік від потерпілого, уникаючи нанесення йому тілесних ушкоджень.
Згідно висновку експерта №1188 від 27.01.2016 року, потерпілому ОСОБА_7 , було спричинено проникаюче ножове поранення лівої половини грудної клітини, виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії колюче ріжучого предмету типу клинка ножа по ударному механізму дії і по цій ознаці згідно п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і вкладаються в час і місце події, яка мала місце 05.12.2015 року.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. По суті фактичних обставин справи пояснив, що 05.12.2015 року близько 22 години повертався додому, по дорозі з друзями зайшли в кафе «Деліція». Йдучи по вулиці Минайській в м. Ужгороді назустріч їм йшла група молодих за віком осіб із 15 осіб, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Між ними виникла словесна суперечка. Він , побоюючись за своє життя, побіг в сторону ВТБ Банку, його наздогнали двоє осіб, після чого підійшов Тидір і почав наносити йому удари ногами і руками в область тулуба і обличчя, на що він витягнув ніж, який знаходився у правій кишені , та почав розмахувати ножем в різні сторони, думаючи при цьому, що нападники злякаються і втечуть. Під час розмахування ножем він зачепив ОСОБА_7 в область руки, після чого втік. Зазначив, що ніж вийняв з метою самооборони та налякати нападників . Вказав, що разом з ним було його двоє друзів: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Він бачив, як ОСОБА_10 наносив удари Вані ОСОБА_11 .

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 05.12.2015 року о 22 год. 00 хв. він йшов з друзями зі сторони П`яного базару в сторону магазину Україна в м. Ужгород, їх було семеро осіб, з яких двоє осіб йшли попереду нього, він йшов і розмовляв по телефону, а решта друзів йшли позаду нього на відстані 200-300м. від нього. Назустріч їм йшли троє осіб, один з яких проходячи поряд з ним зачепив його за плече , на що він розвернувся і наздогнав його, щоб розібратись, внаслідок чого між ними відбувся словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 наніс йому удар, на що він теж наніс останньому удар в область обличчя. Через декілька секунд до них підбігли його друзі, після чого він отримав ножове поранення від ОСОБА_12 . Двоє осіб, які йшли з ОСОБА_13 спостерігали за конфліктом, що відбувся між ними. Коли троє осіб почали втікати, його друзі побігли за ними. Вказав, що ОСОБА_12 пропонував йому 3000, 00 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди, однак він відмовився від їх отримання.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, потерпілий не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпілий ОСОБА_7 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_7 та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, всі пом`якшуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції ст. 128 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання за ст. 128 КК України у вигляді громадських робіт строком 200 /двісті / годин.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 не обирався .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати по справі на проведення балістичної експертизи в розмірі 263,88 грн.

Речові докази :

- речовина бурого кольору, яка поміщена в паперовий конверт та знаходиться в камері зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1