Справа № 682/1842/17
Провадження № 1-кп/682/112/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Славута кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 , освіта - середня, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не працюючий, раніше судимий: 06.08.2013 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст.185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 07.10.2014 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.11.2015 року від відбуття покарання звільнений у зв`язку із закінченням іспитового строку; 03.03.2016 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

встановив:

15 червня 2017 року, близько 15 год. в с. Головлі, Славутського району, ОСОБА_7 перебуваючи по вул. Одеській, з метою аби відвідати свого односельчанина ОСОБА_6 , через відчинені вхідні двері пройшов до веранди будинку АДРЕСА_3 , де виявив що ОСОБА_6 спав на ліжку у сусідній житловій кімнаті. При цьому в ОСОБА_4 , який усвідомлював, що ОСОБА_6 не помітив його візиту, виник умисел спрямований на вчинення крадіжки.

Надалі ОСОБА_4 перебуваючи у веранді вказаного будинку, реалізовуючи свої злочинні наміри, спрямовані на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з підвіконня вказаної кімнати будинку умисно, повторно таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_6 марки «Alcatel 4034 D» вартістю - 897 грн. 75 коп., в якому знаходилися: флеш-накопичувач марки «SD» об`ємом 8 ГБ вартістю - 150 грн., дві сім-картки мобільного оператора «Київстар» вартістю - 20 гривень кожна та на рахунку однієї з них перебували грошові кошти в сумі - 70 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму - 1157 грн. 75 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.185 КК України.

24.07.2017 між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладено та підписано угоду про примирення, у якій викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, що ніким не оспорюється, зазначено істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні цього кримінального правопорушення. Сторони погодили, що обвинувачений за ч. 2 ст. 185 КК України понесе покарання у вигляді у виді 1 рік позбавлення волі. На підставі ст..71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Славутського міськрайонного судом Хмельницької області від 03.03.2016 року, і остаточно призначити покарання у виді три роки один місяць позбавлення волі.

В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, наслідки невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро кається. Також пояснив суду, що розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження угоди йому зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Захисник обвинуваченого підтримує укладену угоду та просить її затвердити.

Прокурор вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Судом встановлено, що угода про примирення за своїм змістом і порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, що передбачена санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд переконався в тому, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого за узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди та призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі і він не заперечує проти затвердження угоди.

Потерпілому ОСОБА_6 роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою ст. 474 КПК України, та, крім того, позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Наслідки невиконання угоди потерпілому зрозумілі . Він не заперечує проти затвердження угоди.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ст. 474 ч. 7 КПК України, відсутні.

Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам закону та загальним засадам призначення покарання. При його призначенні враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого, його особу.

Обставинами, що пом`якшують його відповідальність є щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заводного збитку.

Обставин, що обтяжують відповідальність по справі не встановлено.

Отже, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Питання речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Судові витрати згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368 - 374, 395, 468 - 470,472, 474, 475 КПК України, ч. 2 ст. 185 КК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду від 24 липня 2017 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000445.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Славутського міськрайонного суду від 03.03.2016 та остаточно призначити покарання у виді три роки один місяць позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Алкатель» повернути ОСОБА_6 . Речовий доказ оптичний диск залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 395,48 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1