АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/4899/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/83/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі з урахуванням доповнень засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2012 року за ст.ст.186 ч.2, 187 ч.3, 289 ч.3, 70 ч.1 КК України, до покарання у виді 07 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року, зараховано засудженому ОСОБА_6 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту затримання, а саме з 10 січня 2012 року по день набрання вироком законної сили, - 08 листопада 2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
01 листопада 2016 року на адресу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід ОСОБА_6 надійшло клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання (а.с.1).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 08 грудня 2016 року в задоволенні вищезазначеного клопотання засудженому було відмовлено (а.с.14).

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на ті обставини, що за весь період відбування покарання, засуджений ОСОБА_6 не мав жодного заохочення та стягнення, тобто своєю поведінкою та ставленням до праці не проявляв дій щодо свого виправлення. Під час відбування покарання характеризується посередньо, залучається різноробочим до робіт на підсобному господарстві установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, а також залучається до участі у виховних заходах, які проводяться в установі, участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, згідно вироку суду вину визнав повністю, позову не має.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з урахуванням доповнень засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що під час розгляду його клопотання в суді першої інстанції йому не був призначений захисник для захисту його інтересів. Сам судовий розгляд тривав лише 30 хвилин. Крім того, до суду його доставили в 11-30 годин, а справа була розглянута в 18-30 годин. Представник КВК №80 ОСОБА_9 , що приймав участь у розгляді його клопотання не може його належним чином охарактеризувати, оскільки не є його безпосереднім начальником. Крім того, за весь період відбування покарання, він не мав жодного стягнення. Також, суд не взяв до уваги те, що він вину у вчиненні злочинів визнав в повному обсязі, допомагав слідству, написав явку з повиною, розкаявся та раніше не був судимий, потерпілі просили строго його не карати. Просить прийняти до уваги, що під час відбування покарання, він отримав освіту та працював, виконував вимоги адміністрації закладу. Крім того, що судом не прийнято до уваги, що він має мати інваліда ІІІ групи.

При апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення доповненої апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні, кожен окремо, просили задовольнити доповнену апеляційну скаргу засудженого, ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі з урахуванням доповнень доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що доповнена апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи засудженого ОСОБА_6 щодо незаконності судового рішення колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним злочинів, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Колегія суддів, в процесі підготовки до розгляду справи, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 , встановила, що засуджений не довів свого виправлення, тому погоджується із рішенням суду про те, що не зважаючи на відбуття двох третин строку покарання, призначеного за умисні тяжкі злочини, він не довів свого виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що під час перебування в Криворізькій ВК №80 засуджений характеризувався посередньо (а.ос.130). Крім того, ОСОБА_6 за весь період відбування покарання не мав жодного заохочення та стягнення (а.ос.131).
Також, відповідно до витягу з протоколу №40 від 17 листопада 2016 року засідання комісії Криворізької виправної колонії №80 УДПтСУ у Дніпропетровській області на предмет розгляду особових справ засуджених для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі згідно ст.81 КК України, відмовлено в направленні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 для вирішення питання про застосування ст.81 КК України як таке, що є передчасним, оскільки засуджений лише став на шлях виправлення (а.ос.132).
Що стосується доводів засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що в судовому засіданні представник Криворізької ВК №80 ОСОБА_9 , що приймав участь у розгляді його клопотання не може його належним чином охарактеризувати, оскільки не є його безпосереднім начальником, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах особової справи, яка була детально вивчена та проаналізована судом першої інстанції, містяться всі дані про особу засудженого, на підставі яких суд зробив вірний висновок про необхідність відмови йому в умовно-достроковому звільненні.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що за весь період відбування покарання він не мав жодного стягнення, отримав освіту та працював, виконував вимоги адміністрації закладу, також те, що він має мати інваліда ІІІ групи, колегія суддів вважає їх такими, що суттєво не впливають на ступінь виправлення засудженого, а тому не є підставою для застосування до нього положень ст.81 КК України.

За тих самих підстав не впливають на ступінь виправлення засудженого те, що він вину у вчиненні злочинів визнав в повному обсязі, допомагав слідству, написав явку з повиною, розкаявся та раніше не був судимий, потерпілі просили строго його не карати, на які посилається засуджений в своїй апеляційній скарзі. Вказані обставини мають значення для суду та враховуються ним під час призначення покарання при розгляді кримінального провадження по суті в суді першої інстанції.

Також, не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги засудженого з приводу того, що під час розгляду його клопотання в суді першої інстанції йому не був призначений захисник для захисту його інтересів.

Так, ч.1 ст.52 КПК України, встановлено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
Частиною другою вказаної статті передбачено вичерпний перелік випадків, в яких забезпечується обов`язкова участь захисника.

Судом першої інстанції розглядалось клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Розгляд зазначеного питання не є підставою для обов`язкової участі захисника, як передбачено ч.2 ст.52 КПК України.

Крім того, при вивченні матеріалів справи та звукозапису судових засідань, колегією суддів було встановлено, що засудженим ОСОБА_6 жодного разу не заявлялось ані усних, ані письмових клопотань про призначення йому захисника для надання безоплатної правової допомоги.

Що стосується вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про виклик для допиту в судовому засіданні у якості свідків його сестри та колишніх співробітників начальників відділення колонії, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах особової справи, яка була детально вивчена та проаналізована судом першої та апеляційної інстанцій, містяться всі дані про особу засудженого, на підставі яких суд зробив вірний висновок про необхідність відмови йому в умовно-достроковому звільненні.

Посилання засудженого на те, що розгляд його клопотання тривав лише 30 хвилин та до суду його доставили в 11-30 годин, а справа була розглянута в 18-30 годин, дійсно знайшли своє підтвердження, але колегія суддів не вбачає в них будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, доводи доповненої апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, та підстав для скасування чи зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 та доповнення до неї залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 грудня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4