УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/441/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2017 року м . Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 29 червня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гостомель Ірпінського району Київської області,
засудженого 06.09.2007р. Апеляційним судом Київської області за ч.1 ст.115, п.п.4,12,13 ч.2 ст.115, 70КК України на 14 років позбавлення волі,
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 29 червня 2017 року та задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Зазначає, що висновки суду про відсутність доказів виправлення ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам.
Вказує, що судом залишено поза увагою те, що у засудженого спостерігаються очевидні позитивні зміні, а саме він має одне заохочення, підтримує стосунки з рідними, зокрема з дружиною, яка самостійно виховує трьох дітей, в спілкуванні тактовний, на заходи виховного характеру завжди реагує.
Посилається на те, що суду було надано лист-відповідь МПП «АГАТІС» за зверненням ОСОБА_7 щодо можливості його працевлаштування одразу після звільнення, що свідчить про бажання працювати та приносити користь сім`ї та суспільству.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 29 червня 2017 року в задоволенні клопотання адвоката засудженого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжких злочинів та мав два стягнення (в 2014р. та 2015р.), які погашені в установленому порядку. Наявність в матеріалах справи посередньої характеристики та одного заохочення - подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці, не може свідчити про виправлення засудженого.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Київської області 06.09.2007 року за ч.1 ст.115, п.п. 4,12,13, ч.2 ст.115, 70 КК України до 14 років позбавлення волі.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання адвоката засудженого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 встановив, що ОСОБА_7 за період відбування покарання допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, до праці ставиться незадовільно, характеризується адміністрацією виправної установи посередньо, на заходи виховного характеру реагує, але висновки робить не завжди своєчасно.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, згідно роз`яснень викладених у підпункті «а» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що доведеність виправлення засудженого є головною умовою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Проте, як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений за період відбування покарання характеризується посередньо та своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Крім того, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.
Доводи в апеляційній скарзі адвоката засудженого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 щодо необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, є неспроможними, не відповідають фактичним обставинам та не узгоджуються з матеріалами судового провадження.
Висновки суду першої інстанції апеляційний суд вважає обґрунтованими, які узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінального процесуального законів, оскільки вони зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд,
апеляційну скаргу адвоката засудженого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду міста Житомира від 29 червня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: