Справа № 308/1846/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ :
З внесеного клопотання, яке погоджено з прокурором та матеріалів справи вбачається, що у ході досудового розслідування встановлено, що 14 січня 2017 року, близько 10 години 40 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи належним йому технічно-справним автомобілем марки «DODGE», моделі «SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились пасажири: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , рухався по автомобільній дорозі «Н-09» сполученням «Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів», зі сторони населеного пункту смт.Буштино, Тячівського району у напрямку м.Мукачево.
Проїжджаючи ділянку дороги, що на відрізку між дорожніми інформаційно-вказівними знаками - 5.60 «Кілометровий знак 86 та 85», автомобільної дороги «Н-09» сполученням «Мукачево - Івано-Франківськ - Рогатин - Львів», де дорога має дві смуги руху, по одній смузі в кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.5., та які на той час були вкриті снігом у вигляді снігової каші, на якій утворились колії від транспортних засобів, по одній у кожному напрямку, водій ОСОБА_5 наблизившись з заді до попутно рухаючогося, в його смузі руху, в колії, автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «Caddy» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , діючи в супереч вимог п.п. 2.3. б); 12.1.; 12.3. та 14.2. в), г) «Правил дорожнього руху України», проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, у складних дорожніх та погодних умовах, не забезпечив безпеку дорожнього руху, діючи самовпевнено та самонадіяно, виїхав на зустрічну смугу руху та розпочав виконувати маневр обгону попереду рухаючогося, по його смузі руху автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «Caddy» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Виконуючи таким чином маневр обгону по зустрічній смузі руху, по якій в той час зі сторони м.Мукачево у напрямку смт.Буштино, Тячівського району, рухався автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водієм ОСОБА_13 , водій ОСОБА_5 , не відмовився від виконання вказаного маневру, а навпаки продовжив рух, збільшуючи при цьому швидкість свого руху, що призвело керований ним автомобіль до заносів та незначної втрати його керованості, внаслідок чого не зумів вчасно завершити маневр обгону та допустив зіткнення з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_13 мав перевагу в русі та з моменту виникнення йому небезпеки для руху був позбавлений технічної можливості уникнути зіткнення.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 , гр. ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи №13 від 14.02.17 відповідно п.2.1.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., отримав тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому-причинному зв`язку з настанням його смерті.
Пасажир автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» моделі «SPRINTER» реєстраційний номер НОМЕР_3 , потерпілий ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи №49 від 20.01.17 відповідно п. 2.1.3. е) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., отримав тяжке тілесне ушкодження.
Крім цього, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «DODGE», моделі «SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водієм ОСОБА_5 , а саме:

гр. ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи №102 від 08.02.17 відповідно п. 2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., отримала тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому-причинному зв`язку з настанням її смерті.
гр. ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №90 від 17.02.17, відповідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., отримав середньої ступені тяжкості тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.3. б); 12.1.; 12.3. та 14.2. в), г) Правил дорожнього руху України.
Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_13 та ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до їх смерті, а також отриманням ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень та отриманням ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, а саме, порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб, заподіяли тяжке тілесне ушкодження та спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

22 лютого 2017 року гр. ОСОБА_5 у встановленому ст.ст. 42, 276, 277, 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засідання проти задоволення клопотання заперечив та пояснив, що ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікування в Усть-Чорнянській міській лікарні та потребує постійного медичного догляду. Просить відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого та прокурора, захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1ст. 177 КПК.
У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як зазначено у ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки прокурор не забезпечив участь підозрюваного у розгляді зазначеного клопотання, повідомлення його судом також на цей час є неможливим, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікування в Усть-Чорнянській міській лікарні та потребує постійного медичного догляду, що підтверджується наданою довідкою головного лікаря міської лікарні Усть-Чорнянська від 22.02.2017 р. за № 37, а також враховуючи, що зазначене клопотання повинно бути розглянуто не пізніше сімдесяти двох годин з моменту його надходження до суду.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193, 194,309, 335, 392, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1