Провадження № 1-кп/0186/2/17
Справа № 186/226/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої -судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830 від 19.09.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернівки Воронезької області, Російської Федерації, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

19 березня 2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 120 годин громадських робіт;

27 червня 2013 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 19 вересня 2014 року близько 12 години 30 хвилин проходив біля буд. АДРЕСА_2 де побачив громадянина ОСОБА_6 і в цей час у нього виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи корисливий мотив, 19 вересня 2014 року, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , близько 12 години 30 хвилин, підійшов до ОСОБА_6 , та представившись працівником сектору карного розшуку, не показуючи ОСОБА_6 посвідчення працівника правоохоронного органу, запитав у останнього чи є в нього наркотики та одразу ж почав обшукувати вміст кишень ОСОБА_6 , де в передній лівій кишені джинсів знайшов гроші в сумі 370 гривень, які таємно забрав собі, після чого місце скоєння злочину покинув, тим самим заподіявши потерпілому матеріального збитку на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України не визнав та пояснив, що в п`ятницю 19 вересня 2014 року він прокинувся приблизно о 07 годині 30 хвилин в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , одягнувся та приблизно о 8.00 8.30 пішов на квартиру АДРЕСА_4 , де забрав брудний посуд та повернувся в квартиру по АДРЕСА_5 ці дії зайняли у нього приблизно 30 хвилин. Так як у нього не було свого мобільного телефону, він взяв телефон у батька ОСОБА_7 ( № НОМЕР_1 ) з якого став відсилати СМС своїй коханій дівчині ОСОБА_8 на телефонний номер НОМЕР_2 .

СМС відсилав дуже багато в короткий проміжок часу. Більше з квартири в цей та наступний день не виходив. Не пам`ятає чи весь час в цей день його батько знаходився в квартирі. З потерпілим ОСОБА_9 не знайомий, побачив його вперше в суді. Визнавав вину та намагався укласти угоду про примирення з потерпілим так як хотів, щоб покарання обмежилося штрафом і на цьому все закінчилося.У зв`язку з тим, що він не скоював злочин в якому його обвинувачують, прохав суд його виправдати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні 03 листопада 2016 року пояснив, що 19 вересня 2014 року, приблизно о 06 годині він приїхав до м.Першотравенська, де зняв кошти з банківського рахунку «Копілка» у розмірі 2000 грн. із яких 1500 грн. віддав другу, деякі потратив і в нього залишалось 370 грн. у кишені штанів. Приблизно о 12 годині він пішов до управління соціального захисту населення, але там вже була обідня перерва, тому він вийшов з управління та зайшов за кут будівлі зі сторони сміттєвих баків, так як бажав справити природні потреби, і в цей час до нього підійшов ОСОБА_5 . Обинувачений сказав, що він працівник міліції, але документів не показував, потім він почав обшукувати його сумку та кармани, забрав всі гроші у сумі 370 грн. та побіг по вул.Театральній через парк в сторону Центрального ринку. Він не бачив, як ОСОБА_5 викрав належні йому кошти, та нічого йому з цього приводу не говорив. Коли обвинувачений зник, він з`ясував, що в нього пропали грошові кошти в сумі 370 гривень ( 7 купюр по 50 гривень та одна купюра 20 гривень).У зв`язку з крадіжкою він зателефонував пастору, який порадив йому звернутись до міліції, після чого він підійшов до таксі, яке стояло біля будівлі управління соціального захисту та попрохав таксиста викликати працівників міліції. Працівники міліції відвезли його до відділку, де він написав заяву. Крім того вони склали фоторобот та повідомили йому, що злочин скоїв ОСОБА_10 . Пізніше слідчим було проведено слідчу дію по впізнанню особи, яка скоїла кримінальне правопорушення, де він впізнав у ОСОБА_5 особу, яка скоїла крадіжку належних йому грошових коштів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засідання вказав на обвинуваченого ОСОБА_5 та зазначив, що саме ця особа здійснила крадіжку належних йому гроших коштів 370 гривень 19 вересня 2014 року в м.Першотравенську Дніпропетровської області, та прохав суд призначити обвинуваченому суворе покарання так, як він не відшкодував йому завдану моральну шкоду, яку він оцінив в 1000 гривень.

05 грудня 2016 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою в якій прохав допитати його в якості потерпілого.

При повторному допиті 05 грудня 2016 року потерпілий ОСОБА_6 змінив свої покази, та зазначив суду, що він на 90% впевнений в тому, що ОСОБА_5 не скоював 19 вересня 2014 року злочину відносно нього.

27 квітня 2017 року в режимі відеоконференції потерпілий пояснив, що він на даний час не впевнений, що кримінальне правопорушення скоїв саме ОСОБА_5 . При проведенні слідчого експерименту 03 листопада 2016 року він вказував на ОСОБА_5 так як на нього дуже вплинула дорога та хвилювання (він хвилювався, щоб встигнути приїхати з м.Запоріжжя до м.Першотравенська)

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 , її син 19.09.2014 року прокинувся рано вона ще спала, але не спав її чоловік, ОСОБА_7 . Син пішов до своєї квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_6 та повернувся додому з брудним посудом, приблизно о 9 годині 30 хвилин і більше з квартири не виходив. В цей день він користувався мобільним телефоном її чоловіка ( № НОМЕР_1 ) з якого відсилав СМС своїй дівчині ОСОБА_8 . На теперішній час ОСОБА_5 з ОСОБА_12 , наскільки їй відомо, не спілкується. ЇЇ чоловік є порядною особою та не вміє писати СМС, а тому не міг посилати СМС романтичного змісту. Так як у сина в 2014 році були проблеми з алкоголем, вони з чоловіком дуже контролювали його дії, а інколи , навіть, закривали в квартирі. Особистих грошових коштів у сина не було, а також йому було заборонено виносити мобільний телефон чоловіка з квартири

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , пояснив, що він вітчим обвинуваченого ОСОБА_5 , його син 19.09.2014 року прокинувся рано пішов у свою квартиру яка знаходиться за адресою АДРЕСА_6 та повернувся додому з посудом. О 9 годині 30 хвилин він був дома і нікуди із квартири в цей день не виходив, писав SMS повідомлення своїй дівчині ОСОБА_8 з його телефону. Він особисто, писати повідомлення не вміє. В цей день він виходив з квартири, але вдома залишалась дружина яка стверджує, що син нікуди не виходив, а в нього немає підстав не довіряти дружині.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста МТС Україна ОСОБА_13 пояснив, що згідно роздруківки дзвінків умовні позначення такі: mtc-вхідний дзвінок, moc-вихідний дзвінок, mtcSMS-вхідне SMS повідомлення, mocSMS-вихідне SMS повідомлення, CallDate-дата події, Durтривалість у секундах, 0 секунда подія є, але часу немає, 0 секунд по дзвінку це спроба дзвінка, ТВ з ким була подія, ТА хто вчинив подію, AZM базова станція, AZM 300 базова станція по вул.Леніна, буд.7. У АДРЕСА_2 9 робочих базових станцій. Місце знаходження абоненту у зоні покриття AZM 300. Коли абонент наближається до границі AZM 300 може хватати AZM 400. Прокреслити границю на землі не можливо, так як це залежить від різних факторів, наприклад кількості високоповерхових будівель в цій зоні. Дуже важко сказати де саме знаходився абонент у цей момент, видно тільки зону покриття AZM 300 плюс мінус 1 2 км.. Червона смужка на карті це границі зони покриття AZM 300 - базова станція по вул.Леніна, буд.7, за межами червоної смужки прийом повинен здійснюватись суміжною базовою станцією, але не відомо що було з цією станцією у 2014 році, чи працювала вона, судячи з того що далі будівель немає зона покриття AZM 300 дістає далі. В даному випадку і місце скоєння злочину і місце проживання обвинуваченого знаходяться в радіусі зони покриття однієї станції, яка розташована по вул. Леніна,7, і в даному випадку не можливо встановити точне місце перебування обвинуваченого (мобільного телефону) в момент скоєння злочину.

Прокурор, захисник та обвинувачений не вбачали необхідності в допиті свідка ОСОБА_14 , тому допит свідка ОСОБА_14 , зазначеного в реєстрі матеріалів досудового розслідування, судом не проводився.

У судовому засіданні були досліджені також інші докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення, а саме:

- витяг з кримінального провадження № 0000830 від 19.09.2014 року про те, що 19 вересня 2014 року близько 12 години 30 хвилин до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_5 , який представився працівником карного розшуку, після чого почав обшукувати ОСОБА_6 та знайшов у нього в джинсових штанях, в задньому кармані грошові кошти в сумі 370 гривень, потім невідомий забрав вищезазначені кошти собі, тобто відкрито заволодів чужим майном та пішов у невідомому напрямку, спричинивши ОСОБА_6 матеріального збитку. Даний витяг зроблено слідчим 22.09.2014 року ( Т-1, а.с.3);

- рапорт чергового міліції ОСОБА_15 від 19.09.2014 року відповідно до якого на телефон «02» надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що невідома особа, шляхом вільного доступу викрала у нього гроші в сумі 370 гривень (Т-1, а.с.7);

- протокол пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 29 жовтня 2014 року, згідно якого ОСОБА_6 впізнав на фотознімку ОСОБА_5 , як особу яка 19 вересня 2014 року о 12 годині 30 хвилин підходила до нього за будинком АДРЕСА_2 та представилась працівником міліції ( Т-1,а.с.17-19);

- протокол обшуку від 06 листопада 2014 року, відповідно до якого в квартирі АДРЕСА_7 , де зареєстрований ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено дві футболки, одна з яких рожевого кольору, друга в полоски по горизонталі рожевого кольору, кросівки синього кольору з трьома білими полосами ( Т-1, а.с.29-32);

- два протоколи пред`явлення речей для впізнання від 07 листопада 2014 року, відповідно до яких ОСОБА_6 не впізнав футболку та кросівки в які була одягнена особа, що скоїла злочин 19 вересня 2014 року, в речах , які були вилучені при ошуці 06 листопада 2014 року у ОСОБА_5 ( Т-1, а.с.34-44);

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 слідчим суддею Першотравенського міського суду від 14 листопада 2014 року , згідно якого потерплий пояснював, що 19 вересня 2014 року приблизно з 12 години 30 хвилин до 13 години 00 хвилин знаходився біля управління праці та соціального захисту, де займався переоформленням пенсії. Коли він зайшов за будівлю управління до нього підійшов невідомийй чоловік, який відрекомендувався йому працівником карного розшуку та почав обшукувати його кишені. Дана особо викрала у нього з кишені 370 гривень, перескочила через паркан та побігла по вул. Театральній у бік центрального ринку.Особа, яка скоїла злочин знаходилась в стані чи наркотичного чи алкогольного сп`яніння. У зв`язку з зазначеними подіями він звернувся до міліції, де в нього відібрали заяву. В цей же день 19 вересня 2014 року йому на комп`ютері показали фоторобот, який він впізнав, і йому повідомили, що злочин скоїв ОСОБА_16 . Пізніше з ним слідчий при понятих провів впізнання особи за фотознімками(Т-1, а.67-68);

- матеріали роботи мобільного терміналу imei НОМЕР_3 в якому знаходилась сім-карта з номером НОМЕР_1 , відповідно до яких з зазначеного терміналу 19 вересня 2014 року в період часу з 11 години 52 хвилин до 14 години 00 хвилин на номер було відправлено 12смс повідомлень, а саме об 11:52; 11:54; 12:09; 12:11; 12:18; 12:24; 12:27; 12:32; 12:40; 13:06; 13:21; 13:53 (Т-1,а.с.105-106);

- протокол огляду від 06 лютого 2015 року, згідно якого було оглянуто мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору imei5493/6 з сім-картою № НОМЕР_1 , який добровільно для огляду надав ОСОБА_7 (Т-1, а.с.153-155);

-копію журналу єдиного обліку №1176 заяв та повідомлень про вчинені кримінальні порушення та інші події в Першотравенському МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області інвентарний номер 1176, який розпочато 14 вересня 2014 року та закінчено 26 жовтня 2014 року, де під №1504 19 вересня 2014 року о 13 годині 10 хвилин зареєстровано рапорт чергового МВ ОСОБА_15 про повідомлення ОСОБА_6 про скоєння відносно нього злочину (Т-2, а.с.156-157);

-протокол проведення слідчого експерименту від 03 листопада 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 в присутності слідчого ОСОБА_17 , обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 , спеціаліста ОСОБА_18 , прокурора ОСОБА_3 та понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 показав, як до нього 19 вересня 2014 року в обідній час біля будинку АДРЕСА_2 підійшов ОСОБА_5 , та з карману його штанів викрав грошові кошти в сумі 370 гривень. Потім перестрибнув через паркан та побіг в сторону центрального ринку (Т-2, а.с.178-183).

Крім того судом було переглянуто відеофайл слідчого експерименту від 03 листопада 2016 року та оглянуто мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору imei НОМЕР_4 з сім-картою № НОМЕР_1 , який є речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Дослідивши всі наведені вище докази як окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.

Пунктом 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Принцип презумпції невинуватості закріплено статтею 62 Конституції України, як нормою прямої дії та нормами Кримінального процесуального Кодексу України.

Частинами 4,5 статті 22 КПК України в межах принципу змагальності сторін, визначено, що повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Відповідно до ч.2, 4 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.

Суд же відповідно до ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення грошових коштів, належних ОСОБА_6 , сторона обвинувачення посилається на покази потерпілого, як на єдиний прямий доказ скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_6 19 вересня 2014 року звернувся до Першотравенського МВ на телефонний номер «02» та повідомив про те, що невідома особа шляхом вільного доступу викрала в нього гроші в сумі 370 гривень.

З письмовою заявою до міліції ОСОБА_6 не звертався.

Як було встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_21 з ОСОБА_6 до 19 вересня 2014 року знайомі не були.

Впізнання ж ОСОБА_6 в ОСОБА_5 особи, яка скоїла злочин відносно нього відбулося лише 29 жовтня 2014 року, про що свідчить протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в той же час слідчий ОСОБА_22 вже 22 вересня 2014 року вніс до ЄРДР відомості про те, що саме ОСОБА_5 19 вересня 2014 року відкрито заволодів чужим майном, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 370 гривень.

У ході досудового розслідування та на початку судового провадження потерпілий ОСОБА_6 стверджував, що саме ОСОБА_5 19 вересня 2014 року таємно викрав належні йому грошові кошти в сумі 370 гривень, але потім змінив свої покази, та в судових засіданнях 05 грудня 2016 року та 27 квітня 2017 року стверджував, що він впевнений на 70-90 відсотків, що це не ОСОБА_5 таємно викрав належні йому грошові кошти 19 вересня 2014 року та прохав суд виправдати обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд, залишаючись безстороннім при оцінці наданих сторонами доказів, у межах дії норм КПК України позбавлений повноважень здобуття доказів за власною ініціативою, з чого випливає, що суд, оцінивши докази, надані сторонами, вичерпав можливість отримання інших доказів.

Отже, виходячи з конституційного принципу презумпції невинуватості, закріпленого також і у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статті 17 КПК України, згідно яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому суд констатує відсутність неспростовних і беззаперечних доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищевикладене та те, що обвинувачення ґрунтується на сумнівних доказах, що суперечить Конституції України та Європейській конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України слід виправдати - за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Samsung»GT-S5610 чорного кольору,imei: НОМЕР_4 та сім карту мобільного оператору МТС № НОМЕР_1 , передані на зберігання ОСОБА_7 залишити за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 по обвинуваченню його в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Samsung» GT-S5610 чорного кольору,imei: НОМЕР_4 та сім карту мобільного оператору МТС № НОМЕР_1 , передані на зберігання ОСОБА_7 залишити за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1