Справа № 357/5034/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючий суддя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Білоцерківської ВК № 35 щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше неодноразово засуджувався, до засудження не працював, у теперішній час відбуває покарання у Білоцерківській ВК № 35 за вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, початок строку покарання 29 жовтня 2014 р., кінець строку покарання 12 серпня 2018 р.

В С Т А Н О В И В:
Із Білоцерківської виправної колонії надійшло клопотання начальника Білоцерківської ВК № 35 щодо умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 ., мотивоване тим, що згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване після фактичного відбуття не менше 2/3 строку покарання. Відбута частина покарання на 28.04.2017 р. становить 2 роки 8 місяці 17 днів. Відбуваючи покарання ОСОБА_4 зарекомендував себе з позитивної сторони. До роботи відношення добре, має 7 заохочень. Мав 1 стягнення, яке знято у встановленому законом порядку. Заходи виховного характеру відвідує, робить для себе позитивні висновки. Приймає участь в самодіяльних організаціях засуджених, є членом ради активу відділення. Засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд, заслухавши ОСОБА_4 , який просить задовольнити клопотання, потім змінивши своє відношення просить прийняти рішення на розсуд суду, прокурора, який вважає клопотання підлягає задоволенню, дослідивши документи надані разом із клопотанням, вважає клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді … позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Із наданих документів на засудженого вбачається, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно довідки стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_4 має 7 заохочень, мав одне стягнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 протягом 1994 2015 р.р. шість разів засуджувався за умисні злочини. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Так, 14.07.1998 р. засуджений Радянським районним судом м. Києва за ст. 17-141 ч. 2,140 ч.2,42 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 26.05.1999 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 9 днів. Незважаючи на це ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та через нетривалий час знову вчинив умисний злочин.

20.11.2000 р. засуджений Радянським районним судом м. Києва за ст. 196-1 ч.1 КК України до 1 року випраних робіт з утриманням 10% заробітної плати. Постановою Радянського районного суду м. Києва від 16.07.2001 р. направлений у місця позбавлення волі на 1 рік. Звільнений 26.09.2001 р. Незважаючи на це ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та через нетривалий час знову вчинив умисний злочин.

18.03.2003 р. засуджений Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Незважаючи на це ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та через нетривалий час знову вчинив умисний злочин.

7.06.2004 р. засуджений Печерським районним судом м. Києва за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 23.03.2005 р. по відбуттю покарання. Незважаючи на це ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та через нетривалий час знову вчинив умисний корисливий злочин.

27.03.2007 р. засуджений Деснянським районним судом м. Києва за ст.ст. 186 ч.1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 6.09.2008 р. умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 23 дні. Незважаючи на це ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та через нетривалий час, у період умовно-дострокового звільнення знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин.

7.05.2009 р. засуджений Деснянським районним судом м. Києва за ст.186 ч.2, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 11.05.2013 р. по відбуттю покарання. Незважаючи на це ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та через нетривалий час, знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин.

15.12.2014 р. засуджений Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він розлучений, має сина з яким хоче бачитися. Свого житла до засудження не мав і не має у теперішній час. До засудження проживав у кімнаті гуртожитку (гостінки) у знайомої, куди планує вернутися проживати у разі звільнення. У теперішній час хворіє, у нього виявлено ВІЧ., туберкульоз, гепатит.

Оцінюючи вищевказане у сукупності суд вважає що ОСОБА_4 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки кожного разу після звільнення, у т.ч. умовно-достроково, він вчиняв нові умисні злочини, не має постійного місця проживання- житла, реєстрації, що певною мірою може вплинути на лікування (можливість отримання препаратів), а у послідуючому стан його здоров`я.

Дії засудженого ОСОБА_4 протягом тривалого часу, на переконання суду, свідчать про його злочинну спрямованість поведінки, вперте небажання стати на шлях виправлення, він представляє небезпеку для суспільства, оскільки кожного разу після звільнення з місць позбавлення волі, знову вчиняє злочини.

У суду відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення, тобто підстави, які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 371 ч.3, ст. 539 ч.5 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали щодо умовно-дострового звільнення від відбування покарання зупиняє її виконання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,74,81 КК України, керуючись ст.ст. 371,537,539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені клопотання Білоцерківської ВК № 35 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області