22.05.2017 Справа № 756/6607/17
Унікальний номер № 756/6607/17-к
Провадження № 1-кс/756/940/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2017 року, слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000863, -

В С Т А Н О В И В:
16.05.2017, до Оболонського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000863.

У судовому засіданні ОСОБА_4 подав доповнення до скарги, зокрема у зв`язку із накладенням арешту на майно, яке зазначено у вказаній скарзі як тимчасово вилучене накладено арешт, просив скасувати накладений арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема думку скаржника, який підтримала скаргу з урахуванням уточнень з тих підстав, що в ній викладені, думку прокурора, який частково підтримав скаргу з урахуванням уточнень, зокрема просив залишити раніше накладений арешт у вигляді заборони розпорядження, слідчий суддя встановив наступне.

Як убачається із протоколу обшуку від 22.05.2013, в ході проведення обшуку за адресою: м. Київ, вул. Л. Гавро, 9-к, вилучено автомобіль «БМВ», чорного кольору з д.н.з. « НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль серії НОМЕР_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2013 на вказаний автомобіль було накладено арешт.

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 вказаний автомобіль визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Також, однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
З урахуванням вищевикладеного, зокрема враховуючи, що потреби у проведенні процесуальних дій з вказаним транспортним засобом не убачається, однак оскільки вказаний автомобіль визнаний речовим доказом, з метою його збереження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, зокрема вважає за необхідне залишити раніше накладений арешт в частині заборони розпорядження вказаним транспортним засобом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000863 задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2013, на автомобіль «БМВ», чорного кольору з д.н.з. « НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль серії НОМЕР_2 в частині заборони користування.

В задоволені решти вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1