Справа № 179/748/16-к
№ 1-кп/183/187/17

У Х В А Л А
14 лютого 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, -
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачених за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України.
Прокурор вважає необхідним призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки кримінальне провадження підсудне Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам закону, а тому просив призначити кримінальне провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинувачених, їх захисника, потерпілого, свідків, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Думку прокурора також підтримали обвинувачені, кожен окремо, їх захисник ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 .
Однак, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що не відповідає вимогам КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, якою встановлюється обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.
Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюється не лише на випадки коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли відомості, викладені в обвинувальному акті відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, суперечать вимогам КПК України до встановлення цих відомостей.
Той факт, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках передбачених КПК України, підтверджується і висновком викладеним у постанові Верховного Суду України № 5-111кс15 від 25.06.2015 р.
Відповідно до ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування вид заходу забезпечення кримінального провадження.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, долучений до обвинувального акту, містить відомості про такі процесуальні рішення, як призначення та допуск захисника (Розділ II, п.п. 7-10), однак в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутній номер та найменування процесуальної дії, яка б визначала відкриття захиснику матеріалів досудового розслідування, а є відомості лише про відкриття матеріалів досудового розслідування обвинуваченим та потерпілому. Як не зазначені і відомості по особу захисника та кому саме, і який саме захисник призначався.
До обвинувального акту додані розписки обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також розписка захисника ОСОБА_6 про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, однак у вищезазначених розписках не зазначена кількість аркушів, ані обвинувального акту, про отримання якого надана зазначена розписка, ані реєстру матеріалів досудового розслідування.
Крім того, відповідно до п.5,6 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність.
Як видно з обвинувального акту, він містить дані про вчинення декількох епізодів злочинів, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, групою осіб та крадіжка, вчинена повторно групою осіб.
Складом злочину є сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних та суб`єктивних), які визначають скоєне суспільно небезпечне діяння, як злочин.
Елементами складу злочину є об`єкт, суб`єкт, об`єктивна сторона та суб`єктивна сторона.
Об`єктивна сторона, в свою чергу, характеризується суспільно небезпечним діянням (дією або бездіяльністю), суспільно-небезпечними наслідками, причинним зв`язком між діянням та наслідками, місцем, часом, обстановкою, способом, а також засобами вчинення злочину.
Однак, як видно з викладу фактичних обставин обох епізодів злочинів, вони вчинені в один і той самий день і в один і той самий час (12.07.2016 року о 24.00 годині), тобто одночасно.
На переконання суду дана обставина свідчить про невизначеність фактичних обставин, встановлених прокурором, оскільки одномоментне заволодіння транспортним засобом та викрадення майна з приміщення є неможливим, а послідовність дій обвинувачених (якщо така мала місце) в обвинувальному акті не описана.
При цьому до такого висновку суд прийшов не вдаючись в оцінку доказів і не висловлюючи наперед сформованої думки щодо обвинувачення, оскільки саме фактичне висловлювання наперед сформованої думки щодо обвинувачення є неприпустимим на стадії підготовчого судового засідання і є предметом судового розгляду.
Зазначаючи про невизначеність фактичних обставин, суд вважає за необхідне зазначити про те, виклад фактичних обставин та кваліфікація не є доказами, а відповідно до ст.91 КПК України є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а відтак зазначаючи про її невизначеність, суд не вдається до оцінки доказів, не визначає їх належність чи допустимість.
Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначені процесуальні рішення, які не містять реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, а саме зазначено: п.5 «постанова про призначення експертизи», але не зазначено якої; зазначено: п.п. 7, 8 «постанова по призначення захисника», але не зазначено якого і кому саме з обвинувачених; зазначено: п.9,10 «постанова про допуск захисника», але не зазначено якого і кому саме; зазначено: п.11, 12 «постанова про недоцільність обрання запобіжного заходу», але не зазначено якого і кому саме.
Згідно зі ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.
Таким чином, вирішуючи на стадії підготовчого судового засідання питання щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд не може покладатися на імовірність використання чи невикористання прокурором свого процесуального права, визначеного ст.ст. 338-340 КПК України.
До такого висновку суд прийшов у зв`язку з тим, що, перш за все, на сторону обвинувачення покладається процесуальний обов`язок не лише у доказуванні обставин, передбачених ст.91 КПК України, як осіб, на яких така функція покладена державою, а так само як і додержуватись вимог процесуального законодавства під час прийняття процесуальних рішень та затвердження процесуальних документів.
Зазначені обставини в сукупності є такими, що вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, а відтак на переконання суду даний обвинувальний акт має бути повернутий прокурору.
На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1