Справа № 357/1125/17
1-кп/357/472/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.03.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, з середньою спеціальною освітою, має сім`ю без реєстрації шлюбу, зі слів працюючого без офіційного оформлення трудових відносин пакувальником на підприємстві з виготовлення меблів, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)10.11.2011 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 1 рік;
2)11.12.2012 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185, із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. 25.10.2013 року звільненого з Ізяславської ВК Хмельницької області № 31 в зв`язку з відбуттям строку покарання
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
11.09.2016 року близько 13 години 47 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Спорт-Мікс», що по вул. Леваневського, 57 в м. Біла Церква Київської області, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав із полиці торгового залу вказаного магазину одну пару чоловічих капців марки «Тіто» вартістю 380 грн., належних ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 380 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам. Зазначив, що скоїв крадіжку у зв`язку з тим, що за місцем його неофіційного працевлаштування затримали заробітну плату, а йому потрібні були кошти на утримання дитини участь у вихованні якої він бере так як має сім`ю без реєстрації шлюбу. Умисел на викрадення капців у нього виник коли зайшов у магазин по вул. Леваневського, в м. Біла Церква, з цією метою він взяв капці з полиці заховав під футболку та вийшов за магазину. Капці продав на ринку по дорозі додому за 200 грн. Кошти переслав на картку дружині. Щиро розкаюється у скоєному.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вчинив закінчений умисний злочин середньої тяжкості проти власності, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді матеріальної шкоди, яка на час розгляду справи не відшкодована, невеликий розмір завданої шкоди.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 втретє притягується до кримінальної відповідальності, за місцем реєстрації дільничним офіцером поліції станом на 31.01.2017 року характеризується посередньо, однак судом вказана характеристика не може братися до уваги, оскільки вона містить лише загальні висновки та у ній не наведено конкретних обставин, які свідчать про вказані дані. Крім того дана характеристика об`єктивно не розкриває особу обвинуваченого, який тривалий час фактично проживає в м. Фастові, Київської області, де і був затриманий правоохоронними органами. Крім того обвинувачений зі слів працює пакувальником на підприємстві з виготовлення меблів. Даних про схильність ОСОБА_4 до порушень громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності стороною обвинувачення суду не надано, а обвинувачений вказану обставину заперечує. Обвинувачений з його слів має сім`ю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 та бере участь у вихованні її дитини. Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення намагається вести соціальний спосіб життя. Обвинувачений перебуває під профілактичним наглядом лікаря - нарколога з 2016 року з приводу вживання наркотичного засобу. Даних, які б свідчили, що обвинувачений становить підвищену суспільну небезпеку для оточуючих суду стороною обвинувачення не надано.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який на час розгляду справи попросив вибачення у потерпілого за вчинене, негативне та критичне ставлення до своїх протиправних дій, суд визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, суд визнає як пом`якшуючу покарання обставину відповідно до ст.. 66 КК України - визнання вини.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд також враховує ставлення потерпілого ОСОБА_5 до вчиненого, який надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, претензій матеріального та морального характеру не має.

З огляду на викладене, наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_4 необхідно і достатньо призначити покарання у виді арешту в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України у мінімальному розмірі.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати до покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення у зв`язку з розглядом даної справи з 27.01.2017 року по 15.03.2017 рік що складає 48 днів , з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно у зв`язку фактичним відбуттям покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази у справі СД диск з відеозаписом з камер спостереження магазину «Спорт- мікс» зберігати при матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1