Єдиний унікальний № 500/4154/14-к
Провадження № 1/500/3/17
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

про задоволення заяви про відвід судді

18 січня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої та

цивільного позивача ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
представника цивільного

відповідача

АРК «Придунайська Нива» ОСОБА_9 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про відвід судді у кримінальній справі за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Багате Ізмаїльського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України,

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Матково Курганської області Варгашинського району Росії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 органами досудового слідства обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України.

У судовому засіданні потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_7 заявила відвід судді ОСОБА_1 , пославшись на те, що є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності судді. Так, потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що сумнів в об`єктивності судді викликають строки розгляду цієї справи, оскільки після розподілу справи судді 19.05.2016 р. за вісім місяців судовий розгляд так і не розпочатий. Суддя двічі безпідставно відкладав судові засідання. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 послалася на те, що в березні 2017 року у судді закінчуються повноваження, і очевидно, що розгляд справи цим складом суду завершений не буде та будуть втрачені як мінімум два місяців строків, строк притягнення обвинувачених спливає в червні місяці, тобто, на думку потерпілої ОСОБА_7 , продовження розгляду справи суддею ОСОБА_10 буде повністю на користь обвинувачених, які таким чином не будуть притягнуті до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілої ОСОБА_8 підтримав заяву про відвід судді, прокурор ОСОБА_3 послалася на розсуд суду, підсудні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 та представник цивільного відповідача ОСОБА_9 заперечували проти задоволення заяви про відвід судді, при цьому захисник ОСОБА_6 зазначив, що розгляд справи завжди відкладався з поважних причин, у зв`язку з хворобою підсудного, неявкою захисників, а також у зв`язку з неявкою самої потерпілої, тому відкладення судового розгляду з поважних причин не може викликати сумнів в об`єктивності судді, такий сумнів також не може викликати і закінчення повноважень судді.

Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилися, звернулися з клопотаннями про початок судового розгляду за їх відсутності, інші потерпілі також до суду не з`явилися.

Суд, розглянувши заяву про відвід, заслухавши думки учасників процесу, що з`явились до суду, дійшов до такого.

Так, підстави для відводу судді передбачені ст. ст. 54, 55 КПК 1960 р., за правилами якого здійснюється розгляд цієї кримінальної справи. Пунктом 4 ч. 1 ст. 54 КПК 1960 р. встановлено, що суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді.

Посилання потерпілої ОСОБА_7 на те, що є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності судді з тих підстав, що за вісім місяців судовий розгляд так і не було розпочато є безпідставними з огляду на таке.

Так, ця справа для розгляду була розподілена судді ОСОБА_1 19.05.2016 р. після закінчення повноважень у судді ОСОБА_13 . При цьому слід зазначити, що наявна справа була передана судді ОСОБА_1 із зупиненим провадженням, у зв`язку з хворобою підсудного ОСОБА_5 , згідно ухвали суду від 29.03.2016 р. У період до 08.08.2016р. судом вживалися заходи щодо перевірки та встановлення обставин хвороби підсудного з метою вирішення питання про відновлення провадження у справі. За наслідками цих дій 11.08.2016 р. судом була отримана повна інформація з КУ «Ізмаїльський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» про стан здоров`я підсудного ОСОБА_5 , але з 08.08.2016 р. до 12.09.2016 р. суддя ОСОБА_1 перебував у черговій щорічній відпустці, тому відразу ж по виходу з неї, на підставі отриманої інформації про стан здоров`я підсудного 13.09.2016 р. була винесена постанова про відновлення провадження у цій кримінальній справі, судове засідання було призначене на 03.10.2016 р. Однак 03.10.2016 р. судове засідання не відбулося, у зв`язку з хворобою судді. Далі, 31.10.2016 р. та 21.11.2016 р. судові засідання були відкладені, у зв`язку з хворобою підсудного ОСОБА_5 , що було підтверджено відповідними медичними довідками, 16.12.2016 р. судове засідання було відкладено за заявою захисника ОСОБА_6 , який просив відкласти судове засідання, у зв`язку з хворобою. Після цього судовий розгляд справи було призначено на 18.01.2017 р., коли було вирішено почати судовий розгляд у відсутності захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які звернулися до суду із заявами про початок судового розгляду за їх відсутності, про що не заперечували їх підзахисні.

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, підстави відкладення судових засідань були поважними, оскільки судовий розгляд у відсутності підсудного чи його захисника, як учасника судового процесу, який при цьому повідомив про поважну причину своєї неявки та який просив відкласти судове засідання з цих підстав, за правилами ст. ст. 288, 289 КПК 1960 р. є недопустимим. Тому посилання потерпілої ОСОБА_7 на обставини тривалого часу не початку судового розгляду без поважних причин є безпідставними та вони не можуть свідчити про наявність обставин, що викликають сумнів в об`єктивності судді, оскільки, як було вище наведено, судовий розгляд відкладався виключно з об`єктивних причин, які не залежали від волі та бажання судді.

Суд, оцінюючи посилання потерпілої ОСОБА_7 як на підставу для відводу судді закінчення повноважень останнього у березні 2017 року, звертає увагу, що прямою підставою для відводу судді, згідно ст. ст. 54, 55 КПК 1960 р., вони безперечно не є.

Але разом з цим, з обережністю підходячи до вирішення цього питання, приймаючи до уваги мотиви, з яких саме заявлений відвід та цілі, що ставляться при цьому, слід звернути уваги на таке.

Згідно ст. 2 КПК 1960 р. завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Відповідно до ст. 5 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р., незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду.

А згідно до цінності 1 принципу «Незалежність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді.

Крім того, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. №3477-IV, в даному випадку слід також застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та усталену практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв незалежності: суб`єктивний та об`єктивний.

Так, згідно п. 1 ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ЄСПЛ у рішенні у справі ««Агрокомплекс» проти України» (п. 126., рішення від 06.10.2011 р., заява № 23465/03) зазначив таке: «Що стосується питання «незалежності» для цілей п. 1 статті 6, то судовою практикою Суду вже давно було встановлено, що у цієї вимоги є два аспекти суб`єктивний та об`єктивний. По-перше, суд має бути суб`єктивно незалежним, тобто у жодного із членів трибуналу не має бути персональних упереджень або необ`єктивності. Персональна неупередженість презюмується, якщо немає доказів протилежного. По-друге, трибунал має також бути неупередженим з об`єктивної точки зору, тобто ним мають надаватися достатні гарантії відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у цьому відношенні (див. рішення у справі «Кііскінен проти Фінляндії» (Kiiskinen v. Finland) (dec.), заява № 26323/95, ECHR 1999/V (витяги)). Згідно з об`єктивним критерієм, особливо необхідно визначити, поза межами особистої поведінки суддів, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості суддів (див. рішення у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands) [GC], заяви №№ 39343/98 et seq., § 191, ECHR 2003-VІ)».

Далі у цьому ж рішенні ЄСПЛ зазначив: «137. … незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним від неналежного впливу, причому не тільки зовнішнього, але й з боку самої судової системи…».

Повертаючись до справи, що розглядається, слід зазначити, що, враховуючи норми національного та міжнародного права, а також того, що на даний час в України втілюється судова реформа, під час якої невідомо на який час затягнеться розгляд питання про продовження повноважень суддів, у яких найближчим часом закінчуються повноваження, то конкретно в цьому випадку у потерпілої ОСОБА_7 є об`єктивні підстави побоюватися, що судовий розгляд не буде проведено швидко, до закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тому у ситуації, яка склалась, суд, залишаючись незалежним та неупередженим у суб`єктивному аспекті, з точки зору стороннього спостерігача не буде незалежним у об`єктивному аспекті, оскільки менш ніж за два місяці у судді закінчуються повноваження та до вирішення питання про їх продовження він об`єктивно буде позбавлений можливості здійснювати судовий розгляд, а, на думку потерпілої ОСОБА_7 , об`єктивно судовий розгляд не може бути завершений у найближчі два місяці, тому ці два місяці будуть марно витрачені.

Таким чином, зазначене дає підстави вважати, що вказані об`єктивні обставини перешкоджають судді бути незалежним від ситуації, що склалась. А, за усталено практикою ЄСПЛ, критерії «незалежність» та «неупередженість (безсторонність)» нерозривно пов`язані між собою, а тому, якщо з точки зору стороннього спостерігача є сумніви у незалежності судді у об`єктивному аспекті, то суд погоджується з потерпілою ОСОБА_7 , що у неї є об`єктивні підстави сумніватися і в неупередженості судді, а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 54 КПК 1960 р. з урахуванням ситуації, що склалася, її заява про відвід судді підлягає задоволенню в цій частині.

Керуючись п. 11 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України,
ст. ст. 54 57, 273 КПК України 1960 р., суд
постановив:
Заяву потерпілої ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_1 задовольнити.

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 271 КК України направити до канцелярії Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для визначення іншого судді в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 16-2 КПК 1960 р.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1