Справа №480/2449/16-к 22.12.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Провадження № 11-кп/784/950/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1

Категорія: умовно-дострокове звільнення Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2

від відбування покарання

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2016 року, якою відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, раніше судимого, востаннє - вироком Болградського районного суду Одеської області від 09.10.2013 року за ст.185 ч.2, ст.395, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки,

- відмовлено у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_7

Засуджений ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.12.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи апелянта:

Засуджений ОСОБА_6 вказує, що висновки суду ґрунтуються на документах його особової справи, які сфабриковані адміністрацією установи, де він відбуває покарання, тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Вважає, що адміністрація ВК №53 спотворила дані про його поведінку, стан здоров`я та відношення до праці.

Стверджує, що на протязі строку відбування покарання був працевлаштований автослюсарем у гаражі колонії, однак за станом здоров`я припинив працювати. Довідка медсанчастини, що він працездатний не відповідає дійсності і спростовується довідкою Болградської ЦРЛ, де він проходив обстеження. Зазначена довідка є в матеріалах його особової справи, однак адміністрація ВК № 53 не надала її суду.

Зазначає, що оскаржував до районної та обласної прокуратури Миколаївської області попередні дисциплінарні стягнення, застосовані до нього на протязі всього строку відбування покарання, які залишилися без розгляду.

Звертає увагу, що протягом року він не мав жодного порушення режиму, відбув значну частину призначеного покарання, тому підлягає умовно-достроковому звільненню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Згідно ухвали суду ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Болградського районного суду Одеської області від 09.10.2013 року за ст.ст.185 ч.2, 395, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд зазначив, що за місцем відбуванням покарання засуджений ОСОБА_6 характеризується негативно, не працевлаштований на виробництві в зв`язку з відсутністю бажання працювати, при цьому відповідно до медичного висновку є працездатним. Відбутий сток покарання складає 3 роки 8 місяців 24 дні, але за весь час відбування покарання з 2013 року не має жодного заохочення. Мав сім стягнень, які у встановленому законом порядку погашені.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною й обґрунтованою та просив залишити її без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим за злочини проти власності, відбуває покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 09.10.2013 року за ст.ст.185 ч.2, 395, 70, 71 КК України в виді позбавлення волі строком 4 роки. З 07.02.2014 року відбуває покарання в Ольшанській ВК № 53.

На момент розгляду клопотання засуджений відбув 3 роки 8 місяців 24 дні, не відбутий строк складає 3 місяця 7 днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.

Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання.

Однак, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 характеризується негативно, не працевлаштований на виробництві в зв`язку з відсутністю бажання працювати, не має бажання навчатися, за весь період відбування покарання він не мав жодного заохочення та мав 8 стягнень, які погашені згідно п.14 ст.134 КВК України. Вказані у характеристиці обставини засуджений не заперечував.

З характеристики засудженого також вбачається, що зазначені стягнення він отримав за вчинення порушень в різних виправних установах, в числі яких не лише ОСОБА_8 -№53, а й СІЗО м. Ізмаїл. Вказаний факт свідчить про негативну поведінку засудженого та спростовує твердження його апеляційної скарги про упереджене ставлення до нього саме адміністрації Ольшанської ВК-№53.

Твердження апелянта про залишення без розгляду його скарг до районної та обласної прокуратури Миколаївської області на застосовані до нього дисциплінарні стягнення не ґрунтуються на матеріалах провадження. Не додав жодних даних на підтвердження цього засуджений і до апеляційної скарги.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для умовно дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_6 в порядку ст.81 КК України й обґрунтовано відмовив у задоволенні такого його клопотання.

Підстави для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_6 відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 532, 537, 539 КПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.11.2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді:

У Х В А Л И Л А :