Справа №490/3360/17 05.05.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, Варюшине, Веселинівського району, Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, по кримінальному провадженню № 0000377 від 07.12.2016р.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
підозрюваний ОСОБА_6
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , строком на 60 діб, визначивши заставу в розмірі 250 000грн.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовлено.
Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, покладено обов`язок з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду, а також на строк до 19.06.2017р. покладено обов`язок: не залишати без дозволу слідчого, прокурора та суду місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, вказує, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років.
Зазначає, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, що являється ризиком того, що останній в подальшому, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що унеможливлюватиме виконання процесуальних рішень по кримінальному провадженню.

Вважає, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, які на теперішній час не допитані, інших учасників кримінального правопорушення, які перебувають на волі, може продовжити злочинну діяльність та вчинити нові кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим шляхом, в тому числі розголошувати дані досудового розслідування співучасникам кримінального правопорушення, які перебувають на волі, які можуть впливати на подальший хід досудового розслідування.

Вказує, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, вік та стан здоров`я не перешкоджають утриманню його під вартою.

На думку, прокурора, обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно ухвали суду вбачається, що в провадженні СУ ГУ НП в Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000377. У вказаному кримінальному провадженні 20.04.2017р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Згідно вказаного повідомлення ОСОБА_6 за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 під час проведення контролю за вчиненням злочину незаконно збули ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою 89,298гр., отримавши винагороду в сумі 2500грн.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування вказав про наявність ризику впливу на свідків та інших підозрюваних, переховування від слідства, продовження вчинення злочину, перешкоджання шляхом розголошення даних досудового розслідування іншим співучасникам злочину.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не є значним, також зазначив, що ризик щодо продовження вчинення злочинів пов`язаних зі збутом наркотичних засобів є малоймовірним.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.
Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Не доведено цих обставин і прокурором в судовому засіданні апеляційного суду. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`янення особи.
Згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваній ухвалі слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що існує певна ймовірність ризику переховування підозрюваного з огляду на те покарання, що йому загрожує. Разом з тим, з урахуванням того, що підозрюваний раніше не судимий, має дружину та дитину 2013 року народження, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, а також враховуючи той факт що в нього відсутні можливості до тривалого переховування поза межами Миколаївської області, такий ризик є незначним.

З урахуванням пояснень підозрюваного в суді першої інстанції, що він особисто вирощував коноплю, є ризик щодо продовження вчинення злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів. Разом з тим він також є незначним, з огляду на те , що підозрюваний визнав обставини інкримінованого йому злочину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, одружений та виховує малолітню дитину, тобто він має міцні родинні та соціальні зв`язки, що дає підстави суду вважати, що вказані обставини забезпечать його належну процесуальну поведінку та зможуть запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для досягнення мети запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді