АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/89/17 Справа № 191/3206/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 24.04.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 24.04.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд послався на те, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, відбув 1/2 частину призначеного судом покарання станом на 15.05.2016 року. Перебуваючи у СІЗО м. Кривого Рогу характеризувався незадовільно, мав два стягнення. До СВК-94 прибув 15.07.2015 року та за час відбування покарання в СВК-94 ОСОБА_7 заохочень та стягнень не мав. Згідно характеристики, наданої начальником відділення СПС №4 СВК-94, за час відбування покарання засуджений не виявив готовності до самокерованої правослухняної поведінки, будь-яких позитивних змін в поведінці засудженого, які б свідчили про його виправлення, не відбулося. У взаємовідносинах з адміністрацією буває грубий, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як необґрунтовану і незаконну, посилаючись на те, що на момент подачі клопотання він відбув 2/3 частини строку, а не 1/2, як вказано в оскаржуваній ухвалі, 2 стягнення у нього були під час перебування у СІЗО № 3 м. Дніпро, а не в СІЗО м. Кривого Рогу. Вважає, що характеристика написана за шаблоном для особи, яка порушує режим утримання. Крім того вважає, що судом не взято до уваги його стан здоров`я та помилково зазначено про його негативне ставлення до праці.

Відповідно до ст. 402 КПК України інші сторони судового провадження заперечення на апеляційну скаргу не подали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляції, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на час звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відбув 1/2 строку призначеного покарання, заохочень та стягнень не мав. В теперішній час він вже фактично відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Згідно вимог ст. 81 КК України, крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправній установі, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину і його особу в цілому. Відповідно до ст.12 КК України, засуджений скоїв тяжкий злочин, не одноразово був судимим за інші злочини, що свідчить про те, що ОСОБА_7 схильний до антисоціальної поведінки.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції стосовно того, що поведінка ОСОБА_7 свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки за весь період відбування покарання заохочення до засудженого не застосовувалися, на виробництві в установі він не працює, готовності до позитивної поведінки в умовах обмеженого нагляду та ізоляції не висловлює і не проявляє, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Ствердження засудженого, що він твердо став на шлях виправлення, а характеристика на нього складена невірно суперечить даним, які маються в наданих матеріалах.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_7 в задоволенні клопотання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого. Доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення не відповідають дійсності.

У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для зміни чи скасування судового рішення, не вбачаються.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України - залишити без змін.

Судді: