Код суду 233 Справа № 233/2511/17
Вирок
Іменем України
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Жорнище Іллінецького району Вінницької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , обіймає посаду навідника 3 відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти, солдата, учасника бойових дій, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України
ВСТАНОВИВ:
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 607/2014 від 21липня 2014 року, відповідно до ст.4 ч.8, ст.5 ч.1, ст.10,11, ст.22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , був призваний на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період.
ОСОБА_4 , після закінчення фахової бойової підготовки у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , з дислокацією у АДРЕСА_2 (Яворівський загальновійськовий полігон) в період з 06 вересня 2014 року по 20 вересня 2014 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 по стройовій службі № 8 від 20 вересня 2014 року був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 3відділення 3 аеромобільно - десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_3 , у військовому званні «солдат».
Згідно до положень ч.1 п.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у війську частину з районного (міського) військового комісаріату.
Відтак, з моменту відправлення у військову частину районного (міського) військового комісаріату, тобто з 05 вересня 2014 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно Директиви Міністерства оборони України та Генерального Штабу Збройних Сил України від 14 лютого 2015 року №№ Д-322/1/5, Д-322/1/8 дск від 13 березня 2015 року 3 окремий аеромобільно-десантний батальйон 80 окремої аеромобільно-десантної бригади (військова частина НОМЕР_4 (польова пошта НОМЕР_3 )) Високомобільних десантних військ (військова частина польова пошта НОМЕР_5 ) Збройних Сил України з пунктом постійної дислокації у АДРЕСА_3 , та з 01 квітня 2015 року залучений до виконання завдань за призначенням у складі сил та засобів, які задіяні у антитерористичній операції у Донецькій та Луганській областях.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 по стройовій частині №1 від 31 березня 2015 року солдат ОСОБА_4 був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_5 , яка на той час дислокувалася у АДРЕСА_3 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника 3 відділення 3 аеромобільно-десантного взводу 2 аеромобільно-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_5 у військовому званні «солдат».
Відповідно до п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України; військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань; визначає види військової служб, що включають в себе військову службу відповідно за призивом під час мобілізації на особливий період.
Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-Х11 зі змінами: особливий період період , що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, з 17 березня 2014 року (з моменту оголошення часткової мобілізації), згідно Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» №303/2014 по теперішній час на території України діє особливий період.
Являючись військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст.9,11,14,16,127,128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України , а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
10 лютого 2015 року солдат ОСОБА_4 був направлений у частину щорічної основної відпустки терміном 10 діб, та був зобов`язаний 20 лютого 2015 року повернутися у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_5 ), яка на той час дислокувалась у місті Костянтинівка Донецької області.
12 лютого 2015 року солдат ОСОБА_4 звернувся за медичною допомогою до Вінницького військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, де стаціонарно лікувався в період часу з 12 лютого 2015 року по 12 березня 2015 року, та був повинен по завершенню лікування з`явитися до розташування військової частини і приступити до несення обов`язків військової служби.
Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
13 березня 2015 року, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вищезазначеного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_5 , яка на той час дислокувалась у АДРЕСА_3 , та будучи незаконно відсутнім у військовій часині до 24 березня 2017 року перебував за місцем реєстрації та проживання а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час вільно на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків несення військової служби, не вживаючи заходів для повернення до військової частини - польова пошта НОМЕР_5 .
24 березня 2017 року ОСОБА_4 , усвідомивши власну протиправну поведінку повернувся до розташування військової части польова пошта НОМЕР_5 та приступив до виконання обов`язків військової служби, доручених йому за посадою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і пояснив, що він проходить військову службу за мобілізацією з 05 вересня 2014 року на підставі указу Президента України. Останній час проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_5 , яка нині перейменована на військову частину польова пошта НОМЕР_1 . Був направлений до АДРЕСА_4 та в район Донецького аеропорту. З 10 лютого 2015 року по 20 лютого 2015 року він перебув у відпустці. Перебуваючи у відпустці, 12 лютого 2015 року звернувся за медичною допомогою до Вінницького військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, де стаціонарно лікувався в період часу з 12 лютого 2015 року по 12 березня 2015 року. Після виписки з госпіталю він повинен був повернутися до військової частини, але у нього захворіла мати і він не мав можливість це зробити, оскільки її доглядав. Повідомити про це своє командування він не міг, оскільки втратив телефон і не мав засобів зв`язку. Про своє місцезнаходження своє командування не повідомляв. ОСОБА_4 був ознайомлений з нормативними актами, які регламентують порядок проходження військової служби. Також йому було відомо про наслідки неприбуття до військової частини. В березні 2017 року він звернувся до ВСП у м. Вінниці, а 24 березня 2017 року він добровільно повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_5 , яка нині перейменована на А НОМЕР_6 та приступив до виконання обов`язків військової служби, доручених йому за посадою. Зараз він щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язується такого більше не вчиняти. Пояснює свій вчинок збігом тяжких сімейних обставин внаслідок хвороби матері. Наразі вдома у нього знаходиться хвора мати та вагітна дружина, тому просить не позбавляти його волі.
Встановивши, правильність розуміння обвинуваченим і іншими учасниками судового провадження суті обставин скоєння кримінального правопорушення, відсутність сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, за відсутності заперечень учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, який раніше не судимий, є учасником бойових дій, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має вагітну дружину та хвору мати, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Тож, суд, з урахуванням особи винного, а саме: обвинувачений раніше не судимий, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, є учасником бойових дій, має вагітну дружину та хвору мати, які потребують підтримки та піклування з боку обвинуваченого та враховуючи не настання тяжких наслідків в результаті вчинення ним кримінального правопорушення та відсутність завдання суттєвої шкоди державі, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, буде призначення покарання останньому у вигляді позбавленні волі в межах санкції ч. 4 ст.407 КК України із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням з застосуванням ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Крім того, враховуючи обставини кримінального правопорушення, відношення ОСОБА_4 до вчиненого, характеризуючі дані останнього, який є учасником бойових дій, суд вважає за недоцільне позбавляти обвинуваченого військового звання.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Судових витрат не має.
Відомості про речові докази в обвинувальному акті не зазначені.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, повідомляти командира військової частини про зміну місця служби. В разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1