ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/722/17
Провадження № 1-кс/210/370/17

"20" лютого 2017 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003613 від 07 грудня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України

особи, які беруть участь у розгляді клопотання: прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_5 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого, погоджене прокурором, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово засудженим, останній раз 20.05.2013 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 21.01.2016 року по відбуттю строку покарання. Маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні нового умисного особливо тяжкого злочину.
Під час досудовим розслідуванням встановлено, що 22.12.2016 року, у вечірній час доби, приблизно о 22:00, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із раніше знайомими ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходячи по вул. Нахімова в Металургійному районі м. Кривого Рогу, вступили між собою у попередню змову на вчинення розбійного нападу. При цьому ОСОБА_5 , повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що йому відомо про чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , який мешкає по АДРЕСА_2 , на якого можна здійснити напад, з метою заволодіння його грошима та речами. Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вступили між собою в злочину змову, розподіливши між собою злочинні ролі.
У подальшому, 23.12.2016 року, в нічний час доби, приблизно о 01:00, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, після спільного вживання алкогольного напою кустарного виробництва самогону, обговорюючи умови злочинної змови, в пішому порядку направились до будинку АДРЕСА_2 , в якій проживають ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно до розподілу злочинних ролей, ОСОБА_5 повинен активними діями, який виражались у нанесенні ударів руками подавати волю до супротиву потерпілого та спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_5 викрасти майно потерпілого.
Цього ж дня, приблизно о 01.30 год., знаходячись у четвертому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 для того щоб не залишити слідів на місці вчинення злочину одягнули заздалегідь приготовлені перчатки. Підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , вказаного будинку, відповідно до розподілу злочинних ролей, ОСОБА_7 постукала у двері, та неправдиво повідомила, вводячи в оману ОСОБА_10 , про пошук жінки на ім`я ОСОБА_12 . Після цього, з метою уточнення даних про жінку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 самостійно відчинив вхідні двері, а ОСОБА_7 , із застосуванням фізичного насильства відносно потерпілого, яке виразилось у наступальних поштовхах руками ОСОБА_10 в груди, проникли до цієї квартири. Після проникнення до квартири ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , користуючись моментом, що вхідні двері до вказаної квартири залишились відкриті, шляхом вільного доступу проникли до приміщення квартири. ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, почала шукати коштовності та гроші у помешканні, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виконуючи умови злочинної змови, з метою придушення опору з боку ОСОБА_13 , напали на останнього, повалив його на підлогу, та почали наносити удари руками (кулаками) в голову. Потерпілий ОСОБА_10 , з метою відбиття нападу незнайомих йому нападників, взяв в руки господарський топірець, та погрожуючи ним вимагав від нападників покинути приміщення його квартири. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з метою подолання опору потерпілого, виявивши у його руках топірець, повалили на підлогу ОСОБА_10 , та ОСОБА_5 вихопив із його рук топірець, та тупою його частиною почав наносити удари потерпілому по верхніх та нижніх кінцівках. Крім того, ОСОБА_5 , з метою подолання опору потерпілого, наніс один удар тупою частиною дерев`яного стільця по потиличній частині голови потерпілого. Таким чином, ОСОБА_5 подавив волю потерпілого до опору, та продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, висунув вимогу негайної передачі грошових коштів, які є у будинку. Потерпілий ОСОБА_10 , реально сприймаючи погрозу застосування насильства, небезпечного для свого життя та здоров`я, усвідомлюючи небезпеку ситуації, повідомив нападникам паролі від банківських карток. У цей час ОСОБА_8 , знаходячись в кімнаті квартири, відкрито викрав три мобільні телефони, два із яких марки «Samsung» та один марки «Nokia», та плазмовий телевізор «LG 32LF2510». Після чого, утримуючи зазначене вище викрадене майно, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з місця злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток, та спричинили тілесні ушкодження.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 спливає 22 лютого 2017 року, однак завершити досудове слідство у зазначений строк не видається за можливе, оскільки для закінчення досудового розслідування, з метою неупередженого виконання вимог чинного кримінального процесуального кодексу України необхідно провести ряд слідчих дій, які мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані під час судового розгляду, однак їх отримання потребує додаткового часу.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені у п. 1 , 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, тому як ОСОБА_5 офіційно ніде не працевлаштований, а з цього немає джерела доходів, після вчинення даного кримінального правопорушення не повідомив про цей факт до органів внутрішніх справ, зник з місця вчинення злочину, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності (п.1), незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п.3), вчинити інше кримінальне правопорушення, тому як ОСОБА_5 раніше судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, востаннє засуджений 20.05.2013 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 21.06.2016 року по відбуттю строку покарання, має не погашену у встановленому порядку судимість (п. 5).

Орган досудового розслідуваннязазначає, що є достатні підстави вважати, що запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали.

Підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що не визнає себе винуватим у пред`явленій підозрі, просив обрати більш м`який запобіжний захід. Крім цьому, пояснив, що після його затримання до нього прийшов адвокат, який не знав його імені, тому вважає, що порушено його право на захист. Зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду не має, та вважає, ризики, які вказані у клопотанні слідчого, не доведеними.

Захисник підозрюваного заперечував в судовому засіданні проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, недоведеність підозри, просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0003613 від 07.12.2016 року, розпочате за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. ст.185, ч.3 ст. 187 КК України.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру 26.12.2016 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 3 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападк (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

Ухвалою слідчого судді від 25 грудня 2016 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням застави.

У подальшому, 17 лютого 2017 року постановою керівника Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_14 про продовження строку досудового розслідування, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003613 від 07 грудня 2016 року продовжено до 24 березня 2017 року.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 187 КК України.

Слідчий суддя вважає встановленими та доведеними слідчим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним: переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, тому як ОСОБА_5 офіційно ніде не працевлаштований, а з цього немає джерела доходів, після вчинення даного кримінального правопорушення не повідомив про цей факт до органів внутрішніх справ, зник з місця вчинення злочину, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому як ОСОБА_5 раніше судимий за скоєння умисних корисливих злочинів, востаннє засуджений 20.05.2013 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 21.06.2016 року по відбуттю строку покарання, має не погашену у встановленому порядку судимість .

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, враховуючи також, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень вчинених проти власності, а також той факт, що ОСОБА_5 офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку, не має постійного місця мешкання та стійких соціальних зв`язків, раніше судимий, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, під час досудового розслідування може, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Висновок слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

З вказаних підстав, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 квітня 2017 року.

Що стосується оцінки доводів захисника щодо відсутності ризиків у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов наступних висновків:

Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 умисних тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень проти власності свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.3 ст.17 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до 12 років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Особлива тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи можливість перешкоджання кримінальному провадженню, спростовує доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України, та можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 199 КПК України слідчим та прокурором доведена наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та доведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою., зокрема необхідність проведення слідчих дій, без яких неможливо завершити досудове розслідування, скласти обвинувальний акт та скерувати кримінальне провадження до суду(проведення слідчих експериментів, одночасних допитів, проведення пред"явлення особи для впізнання, тощо).

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що строк досудового розслідування продовжено, клопотання підлягає задоволенню, та підозрюваному ОСОБА_5 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно в Криворізькому слідчому ізоляторі - до 24 березня 2017 року до 16 год. 50 хв.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003613 від 07 грудня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Криворізькому слідчому ізоляторі - до 10 квітня 2017 року до 16 год. 50 хв.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження. Копії ухвали вручити прокурору, підозрюваній, захиснику, уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 23 лютого 2017 року о 16 год. 10хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1