г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/898/17
Номер провадження 1-кс/213/127/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371 від 24.03.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
24.03.2017 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням та просить накласти арешт на автомобіль «ІЖ-2715» бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а також ключів від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , металеві вироби з чорного металу, які знаходяться в зазначеному автомобілі, та буди вилучені під час огляду місця події, посилаючись на те, що 23.03.2017 біля МОДП «Укрзалізниця» було зупинено автомобіль «ІЖ-2715» бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , в якому на момент зупинки знаходились металеві вироби без дозвільних документів. Із пояснень ОСОБА_5 встановлено, що на вказаному автомобілі він їхав до себе додому, щоб його відремонтувати, оскільки працює автослюсарем, а металобрухт в автомобіль завантажили три невідомі особи, які винесли його з території ПАТ «АМКР», та домовилися, що він перевезе металобрухт.

Судом було встановлено, що за даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000371 від 24.03.2017.
Як зазначає слідчий, 24.03.2017 під час проведення огляду місця події, встановлено що, на території місцевості на відстані близько 30 метрів від будівлі МОДП «Укрзалізниця», по вул. Каховська, 113 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, на відстані близько 50 метрів від залізничного мосту, який розмежовує територію Інгулецького та Металургійного районів м. Кривого Рогу, знаходиться «ІЖ-2715» бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовувався ОСОБА_5 як знаряддя для перевезення металобрухту, а металеві предмети - є об`єктом протиправних дій. Після вилучення зазначеного автомобіля, ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, з`ясувалося, що автомобіль належить ОСОБА_4 , тому виникла необхідність в арешті автомобілю та вилучених із нього речей.
Арешт майна на думку слідчого необхідно провести з метою проведення ряду слідчих дій та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вищезазначеного автомобіля та майна, вилучених під час огляду місця події, тобто необхідно вжити заходів щодо його збереження.
Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається судом без виклику власника та користувачів автомобіля «ІЖ-2715», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Перевіривши доводи клопотання, дослідивши надані суду матеріали, вислухавши слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, до клопотання долучено докази належності автомобіля ОСОБА_4 , але, як вбачається з клопотання, користувалися автомобілем під час скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 . Чи з`ясовано органом досудового розслідування будь-яку причетність ОСОБА_4 (крім того, що він є власником автомобіля) до скоєння правопорушення, в клопотанні не зазначено. Крім того, як вбачається із клопотання слідчого, ОСОБА_5 автомобіль було передано його власником для здійснення ремонту, а отже накладення арешту на автомобіль, який належить іншій особі, порушуватиме її права, як власника автомобіля, тобто матиме для нього негативні наслідки.
Що стосується арешту ключів від автомобіля та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу, то слідчий суддя вважає, що слідчим не доведено, що останні можуть бути речовими доказами в даному кримінальному провадженні.
До того ж, за умови задоволення клопотання в цій частині не буде дотримано принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що кримінальне провадження порушено за ознаками замаху на таємне викрадення чужого майна, зокрема металевих предметів, які були вилучені працівниками поліції.
Слідчий суддя вважає, що слідчим не доведена також необхідність арешту металевих предметів, які було виявлено в автомобілі, оскільки підозри у вчиненні даного кримінального правопорушення не пред`явлено, потерпілого у кримінальному провадженні не встановлено.
Окрім того, слідчий не наводить підстав і доказів, що зазначені речові докази можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, використані, перетворені, тощо.
З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що клопотання не містить належного обґрунтування вищезазначених обставин для арешту майна та ризиків, визначених ч.2 ст. 170 КПК України. При цьому слідчий суддя вважає, що мета, з якою слідчий звернувся до суду, може бути досягнута у менш обтяжливий спосіб, ніж арешт цього майна.
З врахування викладеного підстави для задоволення клопотання відсутні.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 24.03.2017 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному № 0000371 від 24.03.2017, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1