Номер провадження: 11-сс/785/961/17
Головуючий у першій інстанції Пислар
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
19.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

слідчого: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2017 року.

Вказаною ухвалою в відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горіхівка Болградського району Одеської області, громадянина України, болгарина, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та проживаючого у АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

встановила:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволені клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області, погодженого з прокурором відділу прокуратури Одеської області про застосування до ОСОБА_8 , якому оголошено про підозру у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. 177, 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, прокурором не доведені обставини щодо неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою та що вказаний запобіжний захід є відповідним тяжкості покарання та тяжкості кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею було прийнято до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання та реєстрації, а також те, що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та непрацездатна мати.

Прокурор у апеляційній скарзі зазначив, що ухвала слідчого судді має бути скасована.

На його думку, судом не взято до уваги, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, офіційно не працює та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також те, що ОСОБА_8 жодним чином не надав допомоги родичам потерпілих.

Крім того, на думку прокурора, слідчий суддя не обґрунтував достатність застосування до підозрюваного м`якшого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

За таких обставин, прокурор просив ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без права внесення застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та слідчого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вислухав адвоката та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як слідує з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя, при здійсненні розгляду клопотання слідчого, дійшов висновку про відмову у його задоволенні та застосував щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, що послугувало перегляду ухвали слідчого судді за скаргою прокурора в апеляційному порядку.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Слідчому судді при розгляді клопотань про застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні слід враховувати, що вони обмежують права особи на особисту недоторканість, гарантовані зазначеною статтею Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зі змісту ст. 178 КПК України слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини, тощо.

Зазначені положення діючого законодавства слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали були дотримані.

При цьому слідчим суддею належним чином прийнято до уваги, наявність у підозрюваного постійного місця проживання та реєстрації, а також що на його на утриманні двоє неповнолітніх дітей та непрацездатна мати.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора стосовно порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції не знайшли своє підтвердження під час здійснення апеляційного розгляду, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді має бути залишена без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_8 є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, беручи до уваги правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного, та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги прокурора та про наявність достатніх підстав у застосуванні у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.

Керуючись ст. 181, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3