Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/819/16-к
ВИРОК
04 травня 2017 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Маркопіль, Бродівського району, Львівської області, громадянин України, українець, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,
ОСОБА_3 умисно спричинив середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.
Злочини вчинено за наступних обставин.
21 квітня 2016 року, близько 13 години, ОСОБА_3 , перебуваючи, у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території свого господарства в с. Маркопіль Бродівського району, під час конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин із братом ОСОБА_6 , умисно кинув у його сторону наполовину заповнену пляшку з-під пива, скерувавши її у голову. ОСОБА_6 з метою захисту підняв праву руку та прикрив обличчя, в результаті чого пляшка поцілила йому у праву руку, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 закритий перелом п`ятої п`ясткової кістки правої кисті, який згідно висновку експерта №70/2016 від 24.05.2016 року утворився від дії тупого предмету та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 21 квітня 2016 року він із братом ОСОБА_8 їздили автомобілем Віктора в м. Зборів, Тернопільської області в суд, з метою переоформлення спадщини. З ними їздили ще двоє осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Повертаючись назад вони усі, окрім ОСОБА_11 вживали алкоголь 0,5 літра горілки. А він ОСОБА_12 також випив пляшку пива. Дорогою до с. Маркопіль ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вийшли, а він та брат ОСОБА_15 заїхали автомобілем на подвір?я будинку в с. Маркопіль, де проживає обвинувачений ОСОБА_12 разом із своєю сім?єю жінкою, трьома дітьми та матір?ю. Обвинувачений разом із жінкою ОСОБА_16 відразу підводою поїхали у поле. Обвинувачений заперечив, що між ним та братом ОСОБА_15 цього дня був взагалі якийсь конфлікт, а тим більше, що він наносив йому якісь тілесні ушкодження. Вважає, що брат йому мститься за те, що він ОСОБА_17 не віддав йому ОСОБА_18 гроші (компенсацію) за успадкований ОСОБА_19 будинок. Хоча розмова за гроші між ними відбулась пізніше, а не цього дня.
Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показаннями потерпілого, свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих та процесуальних дій та іншими документами, дослідженими під час судового розгляду справи, які суд вважає належними та допустимими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 21 квітня 2016 року він із рідним братом ОСОБА_3 їздили його автомобілем в м. Зборів, Тернопільської області в суд, з метою переоформлення спадщини. З ними їздили ще двоє осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Повертаючись назад вони усі, окрім потерпілого вживали алкоголь 1 літр горілки. ОСОБА_12 також дорогою пив пиво. Дорогою до с. Маркопіль ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вийшли, а він та брат ОСОБА_20 заїхали автомобілем на подвір?я будинку в с. Маркопіль, де проживає обвинувачений ОСОБА_21 . Потерпілий поставив автомобіль на подвір?ї біля будинку та зайшов до житлового будинку, де між ним та обвинуваченим виник словесний конфлікт з приводу поділу земельної ділянки, під час якого брат почав вимагати негайно їхати і провести заміри земельної ділянки, на що він відмовився і почав виходити із будинку на двір. Виходячи через вхідні двері потерпілий почув як позаду нього у двері вдарилась скляна банка, яка розбилась. Коли він вийшов на вулицю то побачив, як ОСОБА_22 замахнувся та кинув у нього скляною напвіпорожньою пляшкою з-під пива ємністю 0,5л. Захищаючись він підняв праву руку та відчув удар у кисть правої руки. Після чого він одразу сів у автомобіль та поїхав. В цей час він вже не міг їхати, оскільки права рука у нього набрякла і дуже боліла. А тому він заїхав у сільську раду, однак там нікого не було. У с. Маркопіль він зустрів ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , яких попросив, щоб його завезли у лікарню, бо йому тяжко було самому керувати автомобілем. Після чого ОСОБА_25 завіз його у лікарню. Згодом йому зробили оперативне втручання у лікарні у м. Рівне. Близько 3 місяів він був позбавлений можливості працювати правою рукою.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснила, що обіймає посаду Маркопільського сільського голови. 21.04.2016 вона в село повернулась близько 17 години, де працівники сільської ради їй повідомили, що її шукав ОСОБА_17 , який хотів зустрітись із нею, а також працівниками сільської ради, однак в той час була обідня перерва і у приміщенні сільської ради нікого не було.
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що проживає в с. Маркопіль. 21.04.2016 у с. Маркопіль близько обіду він зустрів односільчанина ОСОБА_24 , який попросив його завезти ОСОБА_28 у лікарню, на що він погодився. Автомобілем він відвіз ОСОБА_6 у смт. Підкамінь у амбулаторію, однак там нікого не було, а тому він повіз його у лікарню в м. Броди. Дорогою йому ОСОБА_17 повідомив, що його вдарив пляшкою брат ОСОБА_22 , а він, захищаючись підставив руку і отримав удар по руці. Права рука ОСОБА_6 набрякла та посиніла.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого та потерпілого знає, оскільки доводяться йому односільчанами. 21.04.2016 він разом із ОСОБА_29 та ОСОБА_8 та ще одним чоловіком, якого він знав погано їхали у м. Зборів Тернопільської області в суд, де мало відбутись судове засідання щодо поділу спадщини між ОСОБА_29 та ОСОБА_8 . Дорогою назад вони вживали алкоголь горілку. ОСОБА_15 дорогою жалівся, що у нього боліла рука. А згодом розповів, що його брат ОСОБА_22 зламав йому руку. Дорогою жодних конфліктів між братами не було. Чи була у ОСОБА_3 в руках пляшка з-під пива він не бачив і чи пив він дорогою пиво він не пам?ятає. На подвір?я біля будинку ОСОБА_3 він разом із братами не заїжджав, оскільки вийшов раніше, а тому, що відбувалось між братами на подвір?ї він не бачив.
Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що є односільчанином ОСОБА_3 та ОСОБА_28 , який проживав у с. Маркопіль, однак зараз там не проживає. 21.04.2016 в обідню пору він йшов дорогою у с. Маркопіль, де зустрів ОСОБА_28 , який їхав автомобілем та попросив його, щоб він завіз його у лікарню, бо його дуже боліла рука. Однак, свідок відмовив ОСОБА_15 , оскільки вживав алкоголь, а тому він попросив ОСОБА_23 , щоб він виконав прохання ОСОБА_15 , після чого пішов у своїх справах.
Згідно із висновком експерта №70/2016 від 24 травня 2016р., у гр. ОСОБА_6 при звертанні за медичною допомогою 21 квітня 2016 року в Бродівську ЦРЛ було діагностовано закритий перелом п?ятої п?ясткової кістки правої кисті, який утворився від дії тупого предмету, міг бути спричиненим 21 квітня 2016 року за обставин зазначених в постанові та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я (а.с. 87-88).
Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 26 травня 2016 року, який розпочато о 12 год. 20 хв. та закінчено о 13 год. 00 хв., потерпілий ОСОБА_6 показав, яким чином його брат ОСОБА_22 замахнувся правою рукою в котрій тримав пляшку з-під пива ємністю 0,5л, наполовину заповнену, яку кинув у його сторону. З метою, щоб захистити обличчя він прикрив лице правою рукою і пляшка ребром влучила у кисть правої руки (а.с. 89-92).
Згідно із висновком експерта №81/2016 від 30 травня 2016р., у гр. ОСОБА_6 при звертанні за медичною допомогою 21 квітня 2016 року в Бродівську ЦРЛ було діагностовано закритий перелом п?ятої п?ясткової кістки правої кисті, який утворився від дії тупого предмету, міг бути спричиненим 21 квітня 2016 року за обставин зазначених в постанові та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я. Ушкодження, які були виявлені в гр. ОСОБА_6 при звертанні його за медичною допомогою 21 квітня 2016 року, а саме закритий перелом п?ятої п?ясткової кістки правої кисті міг утворитись за обставин вказаних потерпілим під час проведення слідчого експерименту 26 травня 2016 року, тобто в результаті нанесення удару скляною пляшкою з рідиною по правій кисті (а.с. 94-95).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 22 червня 2016 року, місцем події є господарство, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку, вхід у який здійснюється через дерев?яні двері (а.с. 97-100).
Судово-медичний експерт ОСОБА_31 в судовому засіданні пояснив, що він проводив судово-медичну експертизу гр. ОСОБА_6 та складав 24.05.2016 висновок №70/2016, а також проводив судово-медичну експертизу по матеріалах досудового розслідування та складав висновок №82/2016 від 30.05.2016. Також експерт пояснив, що був присутній під час проведення слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_6 показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень. Експерт зазначив, що характер тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_6 , а саме перелом п?ятої п?ясткової кістки правої кисті міг утворитись при рефлекторному захисті потерпілого (рефлекторному піднятті руки) від удару в голову тупим предметом (в тому числі і ребром пляшки). Показання потерпілого щодо механізму отримання ним тілесних ушкоджень, які він давав під час слідчого експерименту, відповідають характеру тілесних ушкодження, які були виявлені під час експертизи. Характер тілесних ушкоджень, виявлених у гр. ОСОБА_6 не характерний для тілесних ушкоджень, які утворюються від падіння з висоти власного росту.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи показання потерпілого, свідків, експерта, суд надає їм віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.
Враховуючи, що обвинувачений та потерпілий до 21.04.2016 не перебували у неприязних стосунках, неприязні стосунки виникли після подій 21.04.2016, суд виключає можливість наклепу на ОСОБА_3 зі сторони потерпілого та дачу ним неправдивих показів щодо обставин події, з метою звинуватити ОСОБА_3 у скоєнні злочину, якого він не вчиняв.
Показання потерпілого щодо механізму отримання ним тілесних ушкоджень знаходяться у взаємозв?язку із висновками судово-медичних експертиз, що зазначені вище. Фактичний час отримання тілесних ушкоджень потерпілим співпадає за часом із подіями, на які вказував потерпілий у своїх показаннях. Вищевказане виключає можливість отримання потерпілим тілесних ушкоджень у інший спосіб, в інший час та іншому місці, ніж про це вказував потерпілий у своїх показаннях.
Таким чином, дослідивши всі подані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він умисно спричинив середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Невизнання вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину суд розцінює як таке, що спрямоване на уникнення від відповідальності. Надані у судовому засіданні покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо обставин інкримінованого злочину суд оцінює критично як такі, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовані дослідженими у судовому засіданні доказами.
Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_22 є її чоловіком, з яким перебуває у фактичних шлюбних стосунках, однак шлюб не зареєстрований. Проживають вони разом у с. Маркопіль, Бродівського району, Львівської області. 21.04.2016 ОСОБА_22 із братом ОСОБА_8 поїхали у м. Зборів Тернопільської області. Коли вони приїхали близько 12 години, то вона із ОСОБА_20 одразу підводою поїхали на поле. Перед тим як їхати на поле, вона не бачила жодної суперечки чи бійки між братами. Не бачила, щоб брати залишались на одинці між собою. Суперечка між братами виникла лише після 21.04.2016 року, оскільки ОСОБА_33 не бажає повертати ОСОБА_18 гроші, а тому свідок вважає, що потерпілий звернувся із заявою про злочин до поліції лише для того, щоб не віддавати кошти.
Суд, критично оцінює показання такого свідка - ОСОБА_34 , оскільки як слідує із її показань, хоч така і заперечує, що обвинувачений і потерпілий залишались на одинці, однак не завжди була присутня поряд із ними, зокрема у житловому будинку, де відбувались події з участю обвинуваченого та потерпілого, а тому могла і не бути очевидцем подій. Окрім того, свідок перебуває у фактичних шлюбних стосунках із обвинуваченим, що ставить під сумнів достовірність її показань.
При визначенні виду і розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які б пом?якшували покарання обвинуваченого, немає.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп?яніння
Враховуючи наведене, а також особу обвинуваченого, а саме те, що він негативно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.
Однак, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він не судимий, позицію потерпілого, який просив суд не судити суворо обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування призначеного покарання шляхом звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України.
Таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.
У справі потерпілим ОСОБА_6 пред?явлено цивільний позов до ОСОБА_3 , у якому потерпілий просить суд стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 7164 гривні 34 коп., а також 15 000 гривень на відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Свої позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що в результаті спричинення йому тілесного ушкодження середньої тяжкості він перебував на лікуванні, на що ним було витрачено на придбання медпрепаратів 7164 грн. 34 коп.
Також, ОСОБА_6 вказує, що неправомірними діями ОСОБА_3 йому спричинено моральну шкоду, яка полягала у фізичному болі та стражданнях, яких він зазнав у зв?язку із ушкодженням його здоров?я; стражданнях, пов?язаних з проходженням тривалого лікування, під час якого ним було перенесено оперативне втручання.
ОСОБА_3 цивільний позов не визнав, оскільки не спричиняв шкоди потерпілому ОСОБА_6 .
Дослідивши докази у їхній сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.
Факт понесення ОСОБА_6 матеріальних витрат на купівлю медикаментів стверджується дослідженими в судовому засіданні чеками на придбання медикаментів та медичних засобів на загальну суму 7164 грн. 34 коп. (а.с. 112-119).
Судом встановлено, що протиправними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено моральну шкоду, яка полягала у фізичному болі та стражданнях, яких особа зазнала у зв?язку із ушкодженням її здоров?я; втрати психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, наслідків у вигляді порушення здоров`я; стражданнях, пов?язаних з необхідністю лікування та оперативного втручання.
Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_6 , враховуючи можливість ОСОБА_3 відшкодувати таку шкоду, беручи до уваги вимоги розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що розмір відшкодування за спричинення моральної шкоди слід визначити у розмірі трьох мінімальних заробітних плат, що становить 9 600 гривень.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Речові докази у справі відсутні.
Запобіжні заходи у кримінальному проваджені не застосовано
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
В силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити часткового.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 7164 (сім тисяч сто шістдесят чотири) гривні 34 коп. майнової шкоди, заподіяної злочином, а також 9600 (дев?ять тисяч шістсот) гривень на відшкодування моральної шкоди. Всього стягнути 16 764 (шістнадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні 34 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 понесені останнім судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 551 (п?ятсот п?ятдесят одна) гривня 20 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1