Провадження № 1-кп/642/30/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2017 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 0000422 від 16.02.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Скородне, Губського району, Бєлгородської області, Російської Федерації, циганки, громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючій, не заміжньої, маючій на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, раніше не судимій , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
05 квітня 2014 р., близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , який за даний злочин засуджений вироком суду, знаходячись в м. Харкові на перехресті вулиць Псковська та Дніпропетровська, біля будинку № 96, маючи намір, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, скориставшись моментом, коли потерпілий ОСОБА_8 справляв свою природну потребу під деревом, ОСОБА_7 зайшов до нього із заду, та застосовуючи насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область лівої щоки, спричинивши тим самим потерпілому умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді поперечного перелому кута нижньої щелепи зліва, з невеликим розходженням обломків. Від удару потерпілий ОСОБА_8 сідницями впав на землю. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії та реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою в групі осіб підійшла до сидячого на землі потерпілому та витягла з правого внутрішнього карману куртки портмоне, яке не представляє для потерпілого матеріальної цінності, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 400 гр., а також студентський квиток, візитки адвоката, дві банківські картки «Сбербанк Росії», які не представляли для потерпілого матеріальної цінності. Після цього співучасники з місця скоєння злочину зникли, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 400 гр..
У судовому засіданні обвинувачена свою вину не визнала і пояснив, що 5 квітня 2014 р., приблизно, о 21 годині вона з ОСОБА_7 який був її співмешканцем, та знайомим ОСОБА_9 їхали на автомобілі ВАЗ 2106 в районі вул.. Клочківської. Автомобіль зупинив раніше не знайомий потерпілий ОСОБА_8 , і попросив підвезти його в район Новоселівки. Потім вони по вул.. Ленінградській доїхали до круга тролейбусів. Там потерпілий попросив зупинитися, а сам пішов до торгового кіоску. В кіоску потерпілий купив три банки напою «Рева» і цигарки. Коли сіли в машину, ОСОБА_9 був на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_7 , був за кермом, на задньому сидінні сиділа вона та потерпілий. ОСОБА_9 попросив підвезти його на вул. Робєспєра. Під час руху потерпілий почав до неї залицятися. Вона неодноразова робила йому зауваження. На прохання ОСОБА_9 в районі перехрестя вул.. Псковська і Дніпропетровська ОСОБА_7 зупинив автомобіль. ОСОБА_9 вийшов з автомобіля. Потім вийшов потерпілий і вона. Потерпілий став справляти природну нужду. ОСОБА_7 підійшов до потерпілого з заду і наніс йому удар кулаком в область обличчя. Від удару потерпілий впав, а ОСОБА_7 повернувся до автомобіля. Вони всі сіли в автомобіль і уїхали, залишивши потерпілого на вулиці. Портмоне вона у потерпілого не брала. Попередньої змови з ОСОБА_7 у неї не було і він вдарив потерпілого оскільки він приревнував її до нього.
Вина обвинуваченої у скоєнні злочину під час судового розгляду знайшла своє підтвердження наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_5 про те, що у вечірній час 05 травня 2014 р. він зупинив автомобіль ВАЗ з метою доїхати в район Новоселівки. Він був у нетверезому стані. За кермом автомобіля знаходився чоловік циганської зовнішності віком 20 - 25 років, як йому стало відомо пізніше ОСОБА_7 .. На передньому сидінні сиділа раніше не відома йому жінка циганської зовнішності ОСОБА_6 , а на задньому - раніше невідомий йому ОСОБА_9 .. Під час поїздки він розмовляв з ОСОБА_6 , вони шуткували. Йому було потрібно розміняти гроші, що б розплатитися за поїздку і він попросив ОСОБА_7 зупинитися біля торгового кіоску «Кисет» по вул. Н. Побут. У кіоску він придбав 3 банки напою «Рева», пачку цигарок і пляшку води. До кіоску з ним виходила ОСОБА_6 , яка бачила, що він поклав гроші до кишені куртки. Підійшовши до автомобіля, він розрахувався з водієм. ОСОБА_6 пересіла на заднє сидіння поруч з ним, а ОСОБА_9 сів на переднє пасажирське сидіння. Вони заїхали до приватного сектору. Водій зупинив автомобіль. Спочатку з автомобіля вийшов ОСОБА_9 потім він і ОСОБА_6 .. Він відійшов на декілька метрів від автомобіля до дерева і став справляти нужду. У цей час ОСОБА_6 сказала: « Ну що Ви стоїте, починайте». Він повернув голову до них і почув удар у ліву щелепу, при цьому побачив, що удар йому наніс ОСОБА_7 .. Від удару він впав на землю. Тоді ж ОСОБА_6 залізла до нього в кишеню куртки і забрала портмоне з грошима в сумі 400 гр.. Він не міг оказати опору, оскільки знаходився у шоковому стані. Після чого, вони сіли в автомобіль ї уїхали.
В портмоне, яке не представляє для потерпілого матеріальної цінності, знаходились грошові кошти в сумі 400 гр., а також студентський квиток, візитки адвоката, дві банківські картки «Сбербанк Росії». Цивільний позов потерпілим не заявлений. Потерпілий просив обвинувачену строго не наказувати.
Фактом впізнання потерпілим за фотознімками ОСОБА_6 , як жінки, яка 5 квітня 2014 р. витягнула у нього з внутрішньої кишені курки портмоне.
Протоколами слідчих експериментів від 05.05.2014 року та 08 травня 2014 р. в ході яких потерпілий ОСОБА_5 розказав і показав про обставини скоєння стосовно нього злочину, як 5 квітня 2014 р. в районі вул. Дніпропетровській ОСОБА_7 наніс йому удар кулаком в обличчя, від чого він впав на землю, а також потерпілий показав як ОСОБА_6 забрала у нього з кишені портмоне з грошима в сумі 400 гр.. Потім ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і ОСОБА_9 сіли в автомобіль і уїхали, а він залишився на вулиці.
Висновками судово-медичних експертиз ХОБСМЕ №1485-ая/ 14 та №1491-ая/14 р. від 12.06.2014 р., згідно яких у ОСОБА_5 мав місце поперечний перелом кута нижньої щелепи зліва, з невеликим розходженням обломків, який відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я та міг бути спричинений у строк і у спосіб, який вказаний у протоколі слідчого експерименту.
В судовому засіданні допитаний свідок, засуджений ОСОБА_7 пояснив суду, що дійсно 5 квітня 2014 р. він наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , але попередньої змови з ОСОБА_6 на заволодіння грошовими коштами потерпілого у нього не було. Він вдарив потерпілого з особистих мотивів, оскільки ОСОБА_6 була його коханкою і він приревнував її до потерпілого. Він після удару того, як вдарив потерпілого сів в машину і не бачив, що робила ОСОБА_6 яка була позаду нього.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Крім того, відповідно до ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Даний обов`язок закону стороною обвинувачення належним чином не був виконаний. Свідок ОСОБА_9 неодноразово викликався в судове засідання, до нього було застосовано примусові приводи, які виконані не були. Судом було вжито всі можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання вказаного свідка. З метою дотримання розумних строків розгляду, суд визнав неможливим його допит в судовому засіданні, і не посилається на них у своєму вироку.
Враховуючи повноту та несуперечність досліджених в судовому засіданні доказів, суд знаходить їх допустимими, належними, достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою для прийняття обвинувального вироку у справі, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої у скоєнні вказаного злочину.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями вчинила напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, суд її дії кваліфікує за ч.2 ст. 187 КК України.
Не визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 суд розцінює, як її бажання уникнути покарання за скоєний злочин, оскільки згідно з обставинам справи потерпілого
завезли до приватного сектору, і після фрази ОСОБА_6 : «Що Ви стоїте, починайте», ОСОБА_7 ударом кулака в обличчя збив потерпілого з ніг, а ОСОБА_6 забрала з кишені у потерпілого портмоне з грошима в сумі 400 гр., після чого вони уїхали на автомобілі, залишивши потерпілого на вулиці.
Все свідчить про узгодженість дій співучасників з метою заволодіння грошима потерпілого і спростовують доводи обвинуваченої ОСОБА_6 , що вона тільки була присутня при події, і не знала, що ОСОБА_7 нанесе тілесне ушкодження потерпілому.
Також доводи ОСОБА_6 , що вона не брала портмоне, спростовуються показами потерпілого, який підтверджує той факт, що саме ОСОБА_6 витягла з його карману портмоне, а потім сіла в машину з ОСОБА_7 .
При цьому, не довіряти показам потерпілого ОСОБА_5 у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено об`єктивних та переконливих доводів, з яких би потерпілий давав неправдиві покази або обмовляв обвинувачену ОСОБА_6 .
Таким чином, покази потерпілого визнані судом достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються із сукупністю досліджених судом доказів, в т.ч. судово-медичних даних, та інших доказах на підставі яких судом встановлені обставини кримінального правопорушення.
Також суд не бере до уваги покази допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , розцінює їх такими, що протирічять фактичним обставинам справи.
Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, не заміжня, має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання в м. Харкові, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, характеризується позитивно.
У відповідності до ст. 66 КК України у якості обставин, що пом`якшують покарання, суд визнає наявність у обвинуваченої на утриманні шістьох неповнолітніх дітей.
Обставин, які б обтяжували покарання на досудовому слідстві не встановлено.
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наявність тяжких наслідків, у сукупності із даними, що характеризують особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину суд вважає, що покарання обвинуваченої ОСОБА_6 потрібно призначити у виді позбавлення волі, з конфіскацією всього належного обвинуваченої майна.
Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.
Приймаючи до уваги, що у обвинуваченої шість дітей, п`ять з котрих є малолітніми, а також відсутність претензій з боку потерпілого, той факт, що до кримінальної відповідальності вона притягується вперше, що суттєво знижують ступінь тяжкості здійсненого злочину, суд, керуючись ст.69 КК України, вважає можливим призначити обвинуваченої покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.187 КК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлений.
Судові витрати і речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити їй покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 187 ч.2 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з поміщенням до кримінально - виконавчої установи закритого типу з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.
Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.
Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілому негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1