справа № 488/3092/16-к
провадження № 1-кп/488/51/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.03.2017 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю
прокурорівОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченихОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника потерпілогоОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Беркакит міста Нерюнгрі Якутської області Російської Федерації, громадянин України, українець, освіта середня спеціальна, фізична особа підприємець, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-20.04.2010 року Центральним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1.020,00 гривень;

-23.09.2010 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки;

-23.11.2010 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 71 КК України до 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 20.01.2011 року вирок змінено та засуджено за частиною 2 статті 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі частини 4 статті 70 КК України вирок Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23.09.2010 року виконується окремо;

-26.12.2011 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186, частиною 4 статті 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 06.03.2012 року вирок змінено та засуджено за частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, звільнився 18.06.2014 року на підставі пункту «б» статті 4 ЗУ «Про амністію»;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, українець, має середню освіту, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-27.01.2011 року Заводським районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 185, статтею 71 КК України до 3 (трьох) років 1 (один) місяць позбавлення волі;

-17.06.2011 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185, частиною 4 статті 70, статтею 71 КК України до 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;

-05.10.2011 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 3 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі, звільнений 15.02.2016 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15, частини 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
04.06.2016 року, приблизно о 16 годині 25 хвилин обвинувачені ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, перелізши через паркан, проникли на територію за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись на вказаній території, обвинувачені, шляхом зриву замка проникли у сховище, звідки викрали належне ТОВ «ЦЕНТР ТЕХНОЛОГІЙ «ВІК» майно, а саме:

-фланець ДУ200 розточений пофарбований, 1 одиниця, вартістю 469,15 гривень;

-фланець ДУ300 ГОСТ 12820, 1 одиниця, вартістю 805,17 гривень;

-фланець ДУ350 ГОСТ 12820, 3 одиниця, вартістю 1.283,27 гривень за одиницю, загальною вартістю 3.849,82 гривень;

-фланець приварний ДУ 150, 1 одиниця, вартістю 110,74 гривень;

-фланець глухий ДУ 300, 1 одиниця, вартістю 331,93 гривень;

-перехід сталевий ДУ200*100, 1 одиниця, вартістю 1.492,80 гривень;

-клапан каналізаційний фланцевий ДУ 50, 1 одиниця, вартістю 1.331,00 гривень;

-засувка шиберна Hawle Д 80, 1 одиниця, вартістю 15.200,00 гривень

після чого зникли з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, спричинивши тим самим ТОВ «ЦЕНТР ТЕХНОЛОГІЙ «ВІК» матеріальну шкоду в сумі 23.590,61 гривень.

Окрім того, 20.07.2016 року обвинувачений ОСОБА_11 , знаходячись у торгівельному залі ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», що розташований за адресою: місто Миколаїв, проспект Богоявленський, 234-В, керуючись корисливим умислом, спрямованим на викрадення чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу викрав належні ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» кросівки чоловічі «Bonote», вартістю 450,00 гривень, після чого скрився з місця вчинення кримінального правопорушення із вказаним майном, спричинивши таким чином ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Окрім того, 23.07.2016 року обвинувачений ОСОБА_11 , знаходячись у торгівельному залі ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», що розташований за адресою: місто Миколаїв, проспект Богоявленський, 234-В, керуючись корисливим умислом, спрямованим на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу заволодів майном, належним ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС», а саме:

-шампунем «Syoss», об`ємом 500 мл, вартістю 57,92 гривень;

-дезодорант спрій «Невидима сила» Nivea 150 мл, вартістю 38,15 гривень;

-сироваткою для волосся «Повне відновлення» «Elseve», 15 мл, вартістю 80,80 гривень;

-дезодорантом антиперспірантом «Adidas», 150 мл, «Ice effect», вартістю 52,27 гривень;

-дезодорантом антиперспірантом «Adidas», 150 мл, «Clima cool», вартістю 53,60 гривень;

та намагався покинути магазин, не оплативши вказаний товар на загальну суму 282,75 гривень, однак був затриманий співробітниками охорони магазину, таким чином злочин не був завершений з причин, що не залежали від волі обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно, влітку 2016 року, в денний час, точніше не пам`ятає, він разом із ОСОБА_12 викрали металеві деталі зі сховища за адресою: АДРЕСА_3 , попередньо потрапивши до сховища шляхом зривання замку з нього. У вчиненому кається.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно, влітку 2016 року, в денний час, точніше не пам`ятає, він разом із ОСОБА_13 викрали металеві деталі зі сховища за адресою: АДРЕСА_3 , попередньо потрапивши до сховища шляхом зривання замку з нього. Окрім того, приблизно через місяць, вже самостійно, обвинувачений викрав кросівки з приміщення магазину «Таврія» за адресою: АДРЕСА_4 , а через декілька днів з цього ж магазину намагався викрасти вказані вище косметичні вироби, однак був затриманий охоронцями. У вчиненому кається.

З показань представника потерпілого ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» ОСОБА_7 вбачається, що 20.07.2016 року з приміщення магазину були викрадені кросівки чоловічі «Bonote», вартістю 450,00 гривень, а 23.07.2016 року обвинуваченого було затримано співробітниками охорони магазину у зв`язку зі спробою викрадення зазачених косметичних виробів, які було повернуто співробітниками поліції.

З заяви представника потерпілого ТОВ «ЦЕНТР ТЕХНОЛОГІЙ «ВІК» ОСОБА_14 (т. 2, а.п. 20) вбачається, що майно, що стало предметом кримінального правопорушення, потерпілому повернуте, претензій до обвинувачених ТОВ «ЦЕНТР ТЕХНОЛОГІЙ «ВІК» не має, просить розглянути кримінальне провадження без участі представника потерпілого.

Вартість майна, що стало предметом кримінального правопорушення не заперечується учасниками кримінального провадження та підтверджується інформацією, що викладена у актах ревізії (т. 2, а.п. 22, 27), інвентаризаційному описі, видаткових накладних та товарному чекові (т. 2, а.п. 23-24, 25, 26, 28).

У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників провадження, судом прийняте рішення про недослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто усіх вищевикладених обставин. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, сумніві щодо добровільності їх позиції відсутні. Судом також роз`яснено учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину ОСОБА_15 , ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень (злочинів). Дії обвинувачених за епізодом від 04.06.2016 року, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, суд кваліфікує за частиною 3 статті 185 КК України. Окрім того, дії обвинуваченого ОСОБА_16 за епізодом від 20.07.2016 року, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, суд кваліфікує за частиною 2 статті 185 КК України, а за епізодом від 23.07.2016 року, тобто закінчений замах на таємне, повторневикрадення чужого майна (крадіжку) за частиною 2 статті 15, частини 2 статті 185 КК України.
Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_15 встановлено, що він повнолітній (т. 1, а.п. 9), раніше неодноразово судимий, у тому числі, за вчинення корисливих злочинів (т. 2, а.п. 29-30), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 2, а.п. 31), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «зловживання опіоїдами» (т. 2, а.п. 32), за місцем проживання дільничним інспектором поліції характеризується посередньо (т. 2, а.п. 33).

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_16 встановлено, що він повнолітній (т. 2, а.п. 11), раніше неодноразово судимий, у тому числі, за вчинення корисливих злочинів (т. 2, а.п. 34-36), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 2, а.п. 37), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «зловживання опіоїдами» (т. 2, а.п. 38) за місцем проживання дільничним інспектором поліції характеризується посередньо (т. 2, а.п. 39).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень (злочинів), які відносяться до категорії тяжких злочинів (частина 3 статті 185 КК України), злочинів середньої тяжкості (частина 2 статті 185, частина 2 статті 15, частини 2 статті 185 КК України), сукупність усіх обставин, що характеризують дані злочини, які є умисними, корисливими, особистість обвинувачених, про що детально вказано вище.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає визнання обвинуваченими вини, їх каяття.

Таким чином, суд доходить до висновку про те, що виправлення обвинувачених можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та про призначення їм покарання у вигляді позбавлення волі на строк, що буде достатній для їх виправлення та недопущення в подальшому вчинення нових злочинів як ними, так і іншими особами. Окрім того, з урахуванням встановлених судом відомостей щодо особистості обвинувачених, зокрема, наявності у них судимостей, що не погашені та не зняті, суд вважає неможливим звільнення їх від відбування покарання з випробуванням.

В ході судового розгляду з`ясовано, що після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_10 був засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.09.2016 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17.11.2016 року за частиною 2 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки (т. 2, а.п. 91-92, 93-95). За таких обставин даний вирок підлягає окремому виконанню.

До обвинуваченого ОСОБА_15 запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.11.2016 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 28.02.2017 року обвинувачений ОСОБА_11 засуджений за частиною 2 статті 289, частиною 4 статті 70, статтею 71 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна (т. 2, а.п. 84, 85-87), тому остаточне покарання суд визначає за правилами частини 4 статті 70 КК України.

15.12.2016 року обвинувачений ОСОБА_11 був затриманий (взятий під варту) на виконання вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.11.2016 року (т. 2, а.п. 88-89), у зв`язку з чим ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 21.12.2016 року у кримінальному провадженні № 1-кп/488/291/16 р. був залишений в СІЗО міста Миколаєва до розгляду даного кримінального провадження (т. 2, а.п. 96). Строк тримання під вартою судом зараховується у строк відбування покарання за правилами, встановленими статтею 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття ОСОБА_13 призначеного покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.09.2016 року, змінений ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17.11.2016 року, яким ОСОБА_10 засуджений за частиною 2 статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки виконувати окремо.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 2 статті 15, частини 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання:

-частиною 2 статті 15, частини 2 статті 185 КК України позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за частиною 2 статті 185 КК України позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;

-за частиною 3 статті 185 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_17 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, з урахуванням вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.11.2016 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 28.02.2017 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_17 остаточне покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування ОСОБА_12 покарання рахувати з дати взяття під варту (затримання на виконання вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.11.2016 року) 15.12.2016 року, зарахувавши у даний строк на підставі статті 72 КК України період знаходження обвинуваченого під вартою по даному кримінальному провадженню з 15.12.2016 року по день, що передує дню набрання вироком законної сили включно із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) за 2 (два) дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1