Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/138/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 356 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 00000488 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року, яким відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, такого, що не має судимості;

затверджено угоду від 27 жовтня 2016 року про примирення між потерпілою ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_7 .

Визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.

Призначено ОСОБА_7 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати по справі в сумі 351 гривню 84 копійки за проведення судово-товарознавчої експертизи в дохід держави.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні самоправства, тобто самовільному, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна шкода інтересам громадянина, за таких обставин.

На початку вересня 2016 року, більш точна дата слідством не встановлена, близько 11 години, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 прийшли до квартири, в якій мешкає громадянин ОСОБА_10 та яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час уже перебувала ОСОБА_8 . Постукали у двері, проте ОСОБА_10 відмовився відчиняти їм двері.

В цей час, між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 тривала сварка, яка розпочалась ще до приходу ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , в ході якої ОСОБА_10 викинув через вікно належний ОСОБА_8 мобільний телефон.

Почувши, що біля дверей квартири знаходяться ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , через зачинені двері, ОСОБА_8 попросила останніх, щоб вони пішли за будинок та підняли належний їй телефон, а в подальшому вона його забере. Після чого, ОСОБА_9 підняла телефон ОСОБА_8 та віддала його ОСОБА_7 та удвох вони направилися до останнього додому.

По дорозі у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на таємне заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_8 , який знаходився у нього, з метою його подальшого продажу.

Реалізовуючи його та не дотримуючись умов усної домовленості між ним та ОСОБА_8 , з метою отримання власного прибутку за рахунок продажу вказаного телефону, який йому не належить, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, продав ОСОБА_11 , якого про свої злочинні наміри не поінформував, мобільний телефон марки «BRAVIS» моделі «Major», вартість якого відповідно до висновку експерта №349 від 28.09.2016 року складає 642 гривні 03 копійки.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 на суму 642 гривні 03 копійки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок районного суду та закрити провадження відносно нього.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що лише після ухвалення вироку йому стало відомо, що його притягнуто до кримінальної відповідальності, а провадження відносно нього не закрито.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Враховуючи, що ніяких претензій потерпіла ОСОБА_8 до нього не має, неодноразово слідчому зазначила, що не бажає його притягнення до кримінальної відповідальності, на думку апелянта, провадження має бути закрито.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 скасувати вирок районного суду а провадження відносно ОСОБА_7 закрити у зв`язку з її відмовою від обвинувачення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ніяких претензій вона до ОСОБА_12 не має. Притягнення його до кримінальної відповідальності вона не бажає.

Будучи особою не обізнаною та не маючи адвоката вона погодилась на укладення мирової угоди між нею та обвинуваченим.

Районним судом не було їй роз`яснено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення закривається за заявою про відмову від обвинувачення, а не на підставі угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим.

Крім того, потерпіла ОСОБА_8 подала до апеляційного суду заяву про відмову від обвинувачення, у якій вона відмовляється від обвинувачення ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційні скарги слід задовольнити, з таких підстав.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 в своїх апеляційних скаргах просили провести розгляд без їх участі, колегія суддів вбачає можливим розглянути апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 без їх участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суду апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до положень п.7 ч. 1 ст. 284 КПК України однією з умов закриття кримінального провадження є відмова потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Статтею 477 КПК України визначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство щодо дій, якими заподіяно шкоду правам та інтересам окремих громадян або інтересам власника).

Таким чином, відмова потерпілого від обвинувачення на підставі положень ч.4 ст. 26 КПК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 разом із своєю апеляційною скаргою подала заяву про відмову від обвинувачення, у якій вона просить закрити провадження відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню його за ст. 356 КК України у зв`язку з її відмовою від обвинувачення (а.с. 27-28)

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 за ст. 356 КК України підлягає безумовному скасуванню, а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК України, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 ст. 356 КК України скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4