Справа № 606/659/15-к
І м е н е м У к р а ї н и
08 червня 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд
Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовлі кримінальне провадження про обвинувачення :
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та житель АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого :
1) 03.06.2011 року Теребовлянським районним судом за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді виправних робіт на строк 2 роки із відрахуванням 20% від суми заробітної плати в дохід держави;
2) 09.04.2013 року Теребовлянським районним судом за ч. 1 ст. 122 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3000 грн. штрафу. На підставі ст. 71 КК України за сукупності вироків остаточно призначене покарання у виді 2-х років виправних робіт із відрахуванням 20% заробітку в дохід держави та штрафу в розмірі 3000 грн., який виконувати самостійно.
3) 24.09.2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного Теребовлянським районним судом від 09.04.2013 року, який виконаний, більш суворим, призначеним даним вироком визначено остаточне покарання на строк 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,
за ч. 3 ст. 296 КК України,
В С Т А Н О В И В :
07 грудня 2014 року, приблизно о 03.00 год., обвинувачений ОСОБА_6 з метою придбання алкогольних напоїв, прибув на територію АЗК «WOG» №18-24, що в смт. Дружба, Теребовлянського району та зайшов в приміщення магазину автозаправки і підійшов до прикасової зони, де на своєму робочому місці знаходився потерпілий ОСОБА_7 , який працює на вказаній автозаправці оператором. У вказаний час ОСОБА_6 сказав до ОСОБА_7 , щоб він продав йому алкогольні напої, однак останній через заборону продавати в нічний час алкогольні напої, відмовив ОСОБА_6 у продажі алкоголю. Через те, що ОСОБА_7 відмовився продати алкоголь ОСОБА_6 , ігноруючи елементарні правила та норми поведінки, моральності і добропристойності, розпочав нецензурно виражатись в сторону ОСОБА_7 , вимагаючи в останнього продати йому спиртне.
Далі ОСОБА_6 протягом тривалого часу діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, що відзначалось нахабністю та грубістю, бажаючи показати свою зневагу до існуючих у суспільстві елементарних правил та норм поведінки, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, безпричинно, маючи на меті принизити ОСОБА_7 , став грубо та принизливо чіплятись та знущатись над ним, виражаючись в його сторону нецензурними словами та брутальною лайкою, ображаючи його честь та гідність. В ході вчинення хуліганських дій ОСОБА_6 неодноразово ловив ОСОБА_7 руками за галстук, верхній одяг, шию та тягнув потерпілого до себе, погрожував фізичною розправою, бажаючи показати свою зверхність, плюнув в сторону ОСОБА_7 та пальцем руки дав два щигля в голову останнього, заважав клієнтам купляти товар, декілька разів замахувався руками, намагаючись вдарити ОСОБА_7 в обличчя, однак потерпілий відхилявся від ударів.
В результаті вказаних хуліганський дій зі сторони ОСОБА_6 , які тривалий час вперто не припинялись з 03.20 год. по 03.40 год. 07.12.2014 року, було тимчасово припинено нормальну роботу автозаправки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та дав показання, що 7 грудня 2014 року, близько 03.00 год. знаходячився на автозаправці «WOG» смт.Дружба де побачив невідому особу, яка тримала у руках пляшку горілки. Після цього, зробивши висновок, що в магазині автозавправки можна придбати алкоголь зайшов в середину та звернувся до касира ОСОБА_7 , з яким особисто не був знайомий та стосунків ніяких не підтримував, щоб продав йому пляшку горілки, на що останній йому відмовив. Після цього, близько 20-30 хв. розмовляв з касирорм з метою переконати його продати алкоголь. Під час розмови схопив ОСОБА_8 за одяг та притягував до себе, чи завдав ударів ОСОБА_8 та плювася в його сторону не пригадує. Також з його слів під час даної розмови нецензурними словами не виражався та роботу автозаправки не зривав.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 суд оцінює критично, так як вони не відповідають дійсності, є не правдивими та даними з метою уникнення відповідальності, що свідчить про його небажання допомогти суду у встановленні істини по справі, оскільки вони спростовуюся зібраними у справі доказами та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 дав показання, що він працює оператором автозаправного комплексу «WOG», що в смт. Дружба з 18.11.2014 року. В зимі 2014 року, коли він перебував на роботі на автозаправному комплексі, в нічний час, приблизно 3 година, він вийшов з приміщення на вулицю покурити. В цей час на територію АЗК приїхав автомобіль (бус), з вікна якого хлопці почали запитувати чи продає оператор алкоголь та що б продав їм алкоголю. На що ОСОБА_7 відповів, що не продасть, оскільки у нічний час продаж алкоголю заборонений. З автомобіля вийшли хлопці, один підійшов до ОСОБА_7 та прижав його до стіни АЗК, почав погрожувати оператору, що руки поламає. Як пізніше оператору стало відомо, що це був ОСОБА_6 . В той час ОСОБА_7 вирвався від ОСОБА_6 та забіг всередину автозаправного комплексу. ОСОБА_6 забіг всередину за ним та зайшов за прикасову зону, на робоче місце оператора та говорив до оператора щоб той вийшов з ним поговорити, нащо оператор відмовив. В приміщення АЗК також зайшли хлопці, які приїхали разом з ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_6 вийшов з-за прикасову зону та почав шарпати оператора за верхній одяг, за галстук, за жилетку, плював на оператора, давав йому щиглі. Був випадок, що обвинувачений заважав клієнту купляти товар - не давав можливості забрати клієнту решту грошей від оператора. Також, коли ОСОБА_6 намагався витягнути оператора з-за прилавка, то пошкодив пластикову поличку та товар - дві шоколадки, які на ній знаходились. Під час вчинення ОСОБА_6 таких дій йому робили зауваження та намагалися його забрати від оператора хлопці, які з ним приїхали. Зазначені дії ОСОБА_6 тривали приблизно на протязі півгодини. Зазначеними діями оператор ОСОБА_7 зазнав приниження та завдано моральної шкоди його здоров`ю.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала показання, що вона є директором АЗК №18-24 «WOG» в смт. Дружба Теребовлянського району, і що одного дня, в понеділок, в грудні 2014 року вона прийшла на роботу на зазначену автозаправку. Працівники їй повідомили, що пошкоджені таблиці, і що напередодні на заправку завітав ОСОБА_10 , в якого виник конфлікт з оператором заправки ОСОБА_7 . Директор заправки провела внутрішнє службове розслідування між працівниками заправки, а також оглянула відеозапис із приміщення АЗК, після чого їй стало відомо про конфлікт ОСОБА_6 з оператором. Також поспілкувалась особисто з ОСОБА_7 , який їй повідомив всі обставини конфлікту, та його наслідки. Зокрема, про дії ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_7 та про пошкодження ОСОБА_6 пластикової полички та 2 шоколадок, які на ній знаходились.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав показання, що в 2014 році він працював помічником оператора на АЗК «WOG», що в смт. Дружба Теребовлянського району. Одного разу, зимою 2014 року, на АЗК приїхав ОСОБА_6 з друзями, разом зайшли всередину приміщення АЗК. ОСОБА_6 звернувся до оператора автозаправки ОСОБА_7 щоб той продав йому алкоголь, однак оператор відмовив, сказав що в нічний час продавати алкоголю не можна. ОСОБА_6 зловив оператора ОСОБА_7 за галстук і сказав оператору, щоб він «не хамив». З показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що під словом «хамив» він розуміє те, що оператор відмовляв продати алкоголь в заборонений час і просив ОСОБА_6 покинути приміщення АЗК. Інших дій стосовно ОСОБА_6 оператор ОСОБА_7 не вчиняв. Під час конфлікту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в приміщення АЗК заходили клієнти.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав показання, якими підтверджується факт перебування обвинуваченого ОСОБА_6 07 грудня 2014 року, близько 3-ої години на АЗК «WOG» в смт. Дружба Теребовлянського району та факт конфлікту між обвинуваченим та оператором згаданого АЗК ОСОБА_7 . Зокрема, свідок ОСОБА_12 дав показання, що 07 грудня 2014 року, близько 3-ої години, він разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 приїхали на заправку «WOG» в смт. Дружба, щоб купити хот-доги, шампанське. Потім зявився ОСОБА_16 , який приїхав з товаришем, якого свідок ОСОБА_12 не знає. Із ОСОБА_6 свідок ОСОБА_12 знайомий з дитинства. В приміщення автозаправного комплексу ОСОБА_12 зайшов разом з друзями, з якими приїхав, а також в той час зайшов і обвинувачений ОСОБА_6 . В приміщенні автозаправки ОСОБА_6 звернувся до оператора заправки, щоб останній продав йому горілку. Однак, оператор обвинуваченому відмовив, зіславшись на заборону продажу алкоголю в нічний час. Відмова ОСОБА_6 обурила, оскільки приїхавши на заправку, бачили, як з приміщення автозаправного комплексу виходив чоловік з пляшкою горілки, тобто чоловіку оператор продав горілку, а ОСОБА_17 відмовив. Як показав свідок ОСОБА_12 він не бачив самого факту продажу, тобто передачі оператором пляшки горілки такому чоловіку. З-за відмови в продажу горілки між ОСОБА_6 та оператором заправки виник конфлікт, в ході якого, як показав свідок ОСОБА_12 , оператор заправки погрожував ОСОБА_6 , що викличе міліцію та начальника заправки. Також з показань свідка ОСОБА_12 даних у судовому засіданні вбачається, що свідок ОСОБА_12 , будучи присутнім в приміщенні АЗК, бачив як ОСОБА_6 тягнув потерпілого руками за шию.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дав показання, що 07 грудня 2014 року він разом із ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , були на дискотеці. На дискотеці також був і ОСОБА_6 . Після дискотеки біля 3-ої години свідок разом ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 приїхали машиною на заправку «WOG» в смт. Дружба Теребовлянського району, щоб купити алкоголь. Через декілька секунд на заправку під`їхав на іншій машині ОСОБА_6 . Про таку поїздку, перебуваючи на дискотеці, домовились всі вище перелічені свідком ОСОБА_23 особи. В приміщення автозаправного комплексу ОСОБА_18 зайшов разом з друзями, з якими приїхав, а також в той час зайшов і обвинувачений ОСОБА_6 . В приміщенні хтось з компанії звернувся до оператора заправки, щоб останній продав йому горілку. Однак, оператор відмовив, пославшись на заборону продажу алкоголю в нічний час. Відмова обурила компанію, оскільки приїхавши на заправку, бачили, як оператор продав пляшку горілки невідомому чоловіку, а їхній компанії відмовив. Із-за відмови в продажу горілки між ОСОБА_6 та оператором заправки виник конфлікт, а саме словесна перепалка.
Свідок ОСОБА_18 не бачив, щоб ОСОБА_6 застосовував насильство щодо потерпілого, щоб наносив йому щиглі. Як показав свідок ОСОБА_18 , з приміщення автозаправного комплексу він не виходив, проте безперервно не спостерігав за конфліктом між ОСОБА_17 та потерпілим, оскільки відволікався в сторону щоб купити води, міг відійти в сторону.
Суд оціню критично показання свідка ОСОБА_18 щодо продажу оператором горілки невідомій особі, бо вказаний факт спростовують показання свідка ОСОБА_12 . Також, суд вважає, що свідок свідомо приховує обставини конфлікту, який відбувся на АЗК «WOG», хоча був свідком вказаної події протягом усього часу безпосередньо.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 дав показання, що 07 грудня 2014 року він разом із ОСОБА_25 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 їхали в смт. Дружба Теребовлянського району на заправку «WOG». До приїзду на заправку усі вони були на дискотеці в «Шторм» в с. Струсів. На дискотеці також був і ОСОБА_6 . З ОСОБА_6 свідок ОСОБА_24 знайомий приблизно 10 років. Всі були в тверезому стані, алкоголю не вживали. Приїхали на заправку, після чого зайшли всі разом в приміщення автозаправного комплексу. ОСОБА_6 звернувся до оператора заправки, щоб останній продав йому горілку. Однак, оператор відмовив, пославшись на заборону продажу алкоголю в нічний час. Відмова обурила компанію, оскільки приїхавши на заправку, бачили, як оператор продав пляшку горілки невідомому чоловіку, а їхній компанії відмовив. Із-за відмови в продажу горілки між ОСОБА_6 та оператором заправки виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_17 зловив потерпілого за футболку, за галстук. Вказані показання свідка ОСОБА_24 ставлять під сумнів та спростовують показання свідка ОСОБА_12 в тій частині, що ОСОБА_6 не тягнув потерпілого за галстук. Також, свідок ОСОБА_24 дав показання, що нецензурними словами потерпілий - оператор автозаправки не висловлювався. У зв`язку з цим суд ставить під сумнів та критично оцінює показання свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_18 в тій частині, що потерпілий виражався нецензурною лайкою в бік обвинуваченого ОСОБА_6 .
Також, є численні протиріччя та розбіжності у показах свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_24 та ОСОБА_18 .
Так, з показань свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_24 слідує, що з проханням купити алкоголь звернувся до оператора заправки ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_6 , тоді як свідок ОСОБА_18 показав, що з таким проханням звернувся хтось з їхньої компанії. Із показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що приїхавши на АЗК він з друзями бачив, як з приміщення автозаправного комплексу виходив чоловік з пляшкою горілкою, тобто чоловіку оператор продав горілку, а ОСОБА_17 відмовив. Однак, не бачив самого факту продажу, тобто передачі оператором пляшки горілки такому чоловіку. Тоді як свідок ОСОБА_18 та ОСОБА_24 показав, що бачив факт продажу пляшки горілки такому чоловіку.
За вказаних обставин, суд не приймає до уваги, та оцінює критично показання обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_24 щодо продажу потерпілим ОСОБА_7 алкоголю невстановленій особі у приміщенні АЗК №18-24 «WOG» в смт Дружба Теребовлянського району та нецензурної лайки зі сторони потерпілого, що виключає можливість виникнення інших мотивів у діях обвинуваченого ОСОБА_6 окрім мотиву вказаного у обвинувальному акті.
Крім вказаного вище, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України доводиться й іншими доказами, а саме :
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.12.2014 року, відібраної в ОСОБА_7 , згідно якої останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , 1990 р.н., жителя с. Воля, який 07.12.2014 року, біля 04 години зайшов в приміщення АЗС, що в смт. Дружба і вчиняв хуліганські дії, порушив роботу АЗК;
-рапортом від 15 грудня 2014 року дільничного інспектора міліції Теребовлянського РВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_27 , винесеного на ім`я начальника Теребовлянського РВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_28 про те, що ним разом з старшим дільничним інспектором міліції Теребовлянського РВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_29 в під час операції «Нічне місто» було виявлено факт хуліганських дій на АЗК«WOG», що в смт. Дружба Теребовлянського району, вул. Лесі Українки зі сторони ОСОБА_6 , 1990 року народження, жителя с. Воля Теребовлянського району;
- відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження в приміщенні АЗК«WOG» №18-24 в смт.Дружба, здійсненим 07.12.2014 року, на якому зафіксовано подію вчинення хуліганських дій зі сторони ОСОБА_6 . Вказаний відеозапис відтворено та досліджено в судовому засіданні;
- протоколом огляду відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження в приміщенні АЗК«WOG» №18-24 в смт.Дружба, здійсненим 07.12.2014 року, на якому зафіксовано подію вчинення хуліганських дій зі сторони ОСОБА_6 ;
Так, беззаперечним доказом винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину є відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження в приміщенні АЗК«WOG» № НОМЕР_1 в смт.Дружба, здійснений 07.12.2014 року, на якому зафіксовано подію вчинення хуліганських дій зі сторони ОСОБА_6 . Як вже згадувалося вказаний відеозапис досліджено в судовому засіданні.
Оглядом відеозапису встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово ловив ОСОБА_7 руками за галстук, верхній одяг, шию та тягнув потерпілого до себе (періоди часу 04:34:11; 04:38:26; 04:39:05), бажаючи показати свою зверхність, плюнув в сторону ОСОБА_7 (період часу 04:33:59) та пальцем руки дав два щигля в голову останнього (періоди часу 04:30:34 та 04:34:12 ), заважав клієнтам купляти товар більше 3 хвилин перешкоджав покупцю забрати решту грошей в оператора (період часу з 04:36:05 по 04:39:32), декілька разів замахувався руками, намагаючись вдарити ОСОБА_7 в обличчя (періоди часу 04:32:12; 04:33:38; 04:38:48), однак потерпілий відхилявся від ударів.
На відеозаписі (час 04:23:58) видно як ОСОБА_6 , на голові якого накинутий капюшон червоного кольору в смуги білого кольору, знаходиться за прилавком зі сторони робочого місця оператора АЗК ОСОБА_7 та спілкується з оператором, жестикулюючи при цьому руками. Потім, (час 04:24:27 год.), оператор направляється до свого робочого місця (комп`ютера), при цьому обома руками поправляє свій галстук. Як видно з відеозапису, галстук у послабленому (напіврозв`язаному) стані, що підтверджує показання оператора ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 тягнув його за галстук, а також заходив за прилавок біля його робочого місця.
Також, на початку відеозапису, (час 04:22:57), видно як біля прилавка навпроти робочого місця оператора АЗК, стоїть чоловік, одітий в кофту темного кольору в білі смуги, на голові якого темна спортивна шапка. Це свідчить про те, що вказаний чоловік очікував на оператора, для замовлення-купівлі певних послуг. Оскільки (в час 04:24:00) за прилавком з`являється оператор та ОСОБА_6 , між якими триває конфлікт, то чоловік виходить з приміщення автозаправного комплексу, не скориставшись відповідними послугами. Це свідчить про ще один факт перешкоджання, зі сторони ОСОБА_6 , клієнтам користуватись послугами АЗК.
Об`єктивна сторона хуліганства, тобто злочину, передбаченого ст. 296 КК України, полягає в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Як вбачається з відеозапису, вчинені ОСОБА_6 дії стосовно потерпілого ОСОБА_7 підпадають саме під таку ознаку грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства як особлива зухвалість.
Зокрема дії обвинуваченого з нанесення щиглів в голову потерпілого, а також хапання руками потерпілого за галстук, верхній одяг, шию та тягання потерпілого до себе, свідчать про насильство із завданням потерпілому побоїв, знущанням над ним.
Також, бажаючи показати свою зверхність, обвинувачений плюнув в сторону ОСОБА_7 , чим проявив знущання над потерпілим, та проявив таким чином свою зверхність над ним.
Такі дії ОСОБА_6 , пов`язані із знущанням та нанесенням потерпілому побоїв, тривали на протязі 13 хвилин (період часу з 04:26:31 по 04:39:32 ), що вказує на те, що обвинувачений тривалий час уперто не припиняв таких дій, що є характеристикою особливої зухвалості.
В результаті вчинення ОСОБА_6 таких хуліганських дій відносно ОСОБА_7 , в тому числі перешкоджання клієнтам купувати товар, було тимчасово припинено нормальну роботу оператора щодо обслуговування клієнтів автозаправного комплексу, а відповідно нормальну діяльність АЗК вцілому. Зокрема, яка вбачається із дослідженого відеозапису, більше 15-ти хвилин (04:23:58 по 04:39:32) ОСОБА_6 уперто перешкоджав виконувати оператору АЗК ОСОБА_7 свої обов`язки на робочому місці. Також, з показань потерпілого ОСОБА_7 , конфлікт обвинувачений розпочав ще на вулиці території АЗК, при вході в приміщення АЗК, після чого продовжив конфлікт в приміщенні. Це вказує на те, що нормальна робота автозаправного комплексу була припинена ще упродовж більшого проміжку часу, з моменту початку конфлікту між оператором ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на вулиці території АЗК.
Такі дії ОСОБА_6 вчинив в приміщенні на території автозаправного комплексу, тобто в місці яке є призначене для відвідування його людьми, яке є доступним для широкого кола людей. Хуліганські дії ОСОБА_6 вчинено в присутності клієнтів, які заходили на АЗК, а також свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_31 . Тобто, обвинуваченим хуліганські дії вчинено у громадському місці, в результаті чого було грубо порушеного громадський порядок.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , зіславшись на положення ч.3 ст. 99 КПК України, звернувся до суду з клопотанням про визнання вказаного відеозапису недопустимим доказом, оскільки як він зазначив, відеозапис не є оригіналом, а відповідно до вказаної статті сторона кримінального провадження, потерпілий зобов`язана надати суду оригінал документа. Таке твердження суд вважаю безпідставним та необґрунтованим, а сам відеозапис визнає належним та допустимим доказом винуватості ОСОБА_6 , оскільки він отриманий у встановленому законом порядку. Свою позицію суд обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 3 ст.99 КПК України оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. Відеозапис за своєю природою є електронним документом. З огляду на це, досліджений в судовому засіданні відеозапис є відображенням відеозапису, здійсненого камерами спостереження в приміщенні АЗК, тобто є оригіналом електронного документа. Також, судом встановлено, що на відеозаписі з приміщення АЗК, під час дослідження у судовому засіданні, відсутній звукозапис, а відображено візуальне відображення дії (рухи) ОСОБА_6 , при відтворенні яких відсутні будь-які сумніви щодо вчинення дій саме обвинуваченим. Та й, у судовому засіданні, при огляді відображення, зафіксованого камерами відеоспостереження в приміщенні АЗК«WOG» №18-24 в смт. Дружба, здійсненого 07.12.2014 року допитаний судом обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив та підтвердив саме своє відображення та відображення саме тих подій, що мали місце за обставин, що досліджуються судом.
В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту допитано слідчого ОСОБА_32 , який здійснював досудове розслідування кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 . Показання слідчого підтвердили законність отримання відеозапису із приміщення АЗК, на якому зафіксовано хуліганські дії ОСОБА_6 , які останній вчиняв 07.12.2014 року. Зокрема, слідчий показав, що в ході досудового слідства у кримінальному провадженні він звернувся із письмовою заявою на ім`я керівництва АЗК з проханням видати відеозапис вчинення хуліганський дій ОСОБА_6 . Такий відеозапис слідчому надала директор АЗК ОСОБА_9 . Виданий відеозапис містився на оптичному диску. Про надання відеозапису ОСОБА_9 написала письмову заяву, яку теж надала слідчому.
Також, в судовому засіданні додатково допитано свідка ОСОБА_9 , яка є начальником АЗК, показання якої підтверджують законність надання відеозапису органам досудового слідства. Зокрема, із показань останньої вбачається, що вказаний відеозапис вона надала за вказівкою її керівництва, яке отримало офіційний запит від слідчого з проханням надати відеозапис вчинення ОСОБА_6 хуліганських дій на АЗК. Такий відеозапис вона передала чи то дільничним інспекторам, чи слідчому, точно пригадати не може. Про надання відео вона написала також письмову заяву, яку надала органам слідства разом із диском, на якому знаходився відеозапис. Також, ОСОБА_9 показала, що відео із камери спостереження в приміщенні АЗК зберігається на окремому сервері. ОСОБА_9 здійснила запис такого відео на оптичний диск, який в подальшому і передала органам досудового слідства. Також, як показала свідок ОСОБА_9 , що вона перебуваючи у відділі міліції на допиті в слідчого, даний відеозапис переглядала разом із слідчим.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого, заявивши клопотання про визнання дослідженого відеозапису недопустимим доказом, зіслався на норми законодавства, з яких зробив висновок проте, що єдиним законним шляхом отримання органом слідства згаданого відеозапису міг бути тимчасовий доступ до речей і документів, здійснений на підставі відповідного рішення суду.
Однак, суд не може погодитися з таким твердженням сторони захисту, так як на думку суду воно є помилковим, оскільки спростовується відповідними нормами КПК України, і залишається, насправді, тільки суб`єктивним висновком захисника.
Так, згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб, речей документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок. Тобто одним із способів збирання стороною обвинувачення доказів є витребування та отримання їх у відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб.
Законність отримання органами досудового слідства згаданого відеозапису підтверджується також запитом слідчого СВ Теребовлянського РВ ОСОБА_33 директору Волинської регіональної дирекції ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» а також письмовою заявою, написаною власноручно директором АЗК №18-24 ОСОБА_9 про видачу відеозапису на оптичному диску CD-R, на ім`я начальника Теребовлянського РВ ОСОБА_28 .Факт відсутності на заяві ОСОБА_9 про видачу відеозапису дати складення такої заяви, на що послалась сторона захисту, на думку суду, не відіграє жодного значення при вирішенні питання законності одержання вказаного відеозапису, оскільки додатково допитана свідок ОСОБА_9 підтвердила факт написання нею такої заяви власноручно та надання її органам досудового слідства. Такими показаннями свідка ОСОБА_9 спростовуються також доводи захисника обвинуваченого про незаконність такої заяви з посиланням на те, що вона не зареєстрована в канцелярії відділу міліції та на ній відсутня резолюція начальника райвідділу міліції та інші реквізити, необхідні для визнання вказаної заяви офіційним документом.
Також, визнання вказаного відеозапису із камер відео спостереження речовим доказом у кримінальному провадженні підтверджується протоколом огляду речових доказів від 04.02.2015 року та постановою про долучення до кримінального провадження вказаного відеозапису, як речового доказу, який знаходиться на оптичному диску CD-R та зберігається при матеріалах кримінального провадження.
Під час судового дослідження зазначених протоколу та постанови захисником обвинуваченого заявлялось клопотання про недотримання вимог КПК України при їх складанні. Зокрема, що при проведенні слідчим огляду відеозапису, який знаходився на оптичному диску CD-R, не залучались поняті, у протоколі огляду не вказано назви комп`ютера, на якому здійснювався перегляд відеозапису, що диск не визнано додатком до постанови про визнання відео запису речовим доказом, та що диск опечатаний неналежним чином.
Такі твердження захисника суд вважає необґрунтованими. Так, відповідно до ч. 7 ст. 223 КПК України встановлено виключний перелік слідчих дій, які проводяться за обов`язкової участі понятих. Однак, участь понятих при огляді речових доказів не є обов`язковою.
Твердження захисника про те, що диск, на якому міститься відеозапис, не опечатаний належним чином та не визнано додатком до постанови про визнання речовим доказом, також є безпідставним та необґрунтованим. Так, жодною нормою КПК України таких вимог не передбачено. Зокрема, в ст. 105 КПК України міститься перелік додатків до протоколу (ними можуть бути стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дій, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу). Однак диск, на якому міститься відеозапис, не фіксує процесуальну дію та не пояснює змісту протоколу. Відповідно вимоги щодо визнання такого диска додатком до протоколу не передбачено.
Також, що стосується належного упакування такого диску, то захисник обвинуваченого послався на ч. 2 ст.106 КПК України згідно якої, до складу слідчої дії входять також дії щодо належного упакування речей і документів. Однак, як вбачається з дослідженого судом у судовому засіданні диску CD-R, він був упакований в конверт та належно опечатаний. На думку суду, факт упакування такого диска будь-яким чином не вливає на зміст відображеної інформації, яка на ньому міститься.
Твердження захисника проте, що у протоколі огляду необхідно вказувати назву пристрою (комп`ютера), на якому слідчим здійснювався перегляд відео, є необґрунтованим, не підтвердженим жодною правовою нормою.
Одночасно суд зауважує, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, що свідчать про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, тому дана обставина не приймається судом, як обтяжуюча вину обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України.
Також, підчас судового розгляду судом встановлено, що не може бути визнано обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_6 обставиною, згідно ст. 67 КК України вчинення злочину особою повторно, так як на думку суду вказана обставина є кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 296 КК України.
Не найшли свого підтвердження у судовому засіданні також обставини, за яких обвинувачений ОСОБА_6 під час конфлікту із ОСОБА_7 пошкодив дві пластмасові полиці, на яких знаходився товар, загальною вартістю 140 грн., дві шоколадки «Лайн Кінг», одна шоколадка «Лайн Стандарт», дві шоколадки «Натс», загальною вартістю 41,40 грн., внаслідок чого пошкодження поличок та товару ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» завдано матеріальну шкоду на загальну суму 181,40 грн.
Тому, вказані обставини вважаються судом недоведеними, так як докази на їх підтвердження визнані судом неналежними.
За таких обставин, із врахуванням усього вище переліченого, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України і, що його дії кваліфіковано вірно як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо вони були вчинені особою, раніше судимою за хуліганство.
При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його посередню характеристику, те, що він раніше судимий, злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, він вчинив в період іспитового строку, будучи судимим 24 вересня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 296 КК України, відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання за ч. 3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі.
Враховуючи те, що вказане кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 вчинив протягом іспитового строку, встановленого вироком Тернопільського міськрайонного суду від 24 вересня 2013 року, яким ОСОБА_6 був засуджений до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, згідно ч. 1 ст. 71 КК України, йому необхідно призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тернопільського міськрайонного суду від 24 вересня 2013 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, і остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без змін та продовжити його строк дії до набрання вироку законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 07 серпня 2017 року.
Речові докази по справі:
Відеозапис із камер зовнішнього відеоспостереження АЗК «WOG» від 07.12.2014 року, який міститься на оптичному диску CD-R, зберігати при матеріалах кримінального провадження (Т.1 а.с. 252).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_34