Провадження № 1-в/317/137/2017
Справа № 317/1054/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з державною установою «Біленьківська виправна колонія (№99)» в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Василівка Запорізької області, українця, громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 30.12.2005 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 296, ст. 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

2) 12.09.2006 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до штрафу 510,00 грн.

3) 13.11.2012 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 389, ст. 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

засуджений 05.12.2013 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 156, ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , мотивоване тим, що ОСОБА_5 засуджений 05.12.2013 р. Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 156, ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі (початок строку 10.07.2013 р.; кінець строку 04.05.2019 р.). Станом на 16.03.2017 р. відбув більш як 2/3 строку покарання. Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.07.2013 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі допустив одне порушення вимог режиму тримання, заохочень не мав. В Біленьківській виправній колонії № 99 відбуває покарання з 07.04.2014 р. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допустив, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має 4 заохочення правами начальника установи та 1 заохочення правами начальника відділення СПС. 10.11.2016 р. переведений на дільницю соціальної реабілітації, де він отримав ще 1 заохочення правами начальника відділення СПС. Працевлаштований різноробочим на дільниці соціальної реабілітації, до роботи ставиться сумлінно. За вироком суду має цивільний позов на суму 20000,00 грн., але в бухгалтерії установи виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги, приймає участь у суспільному житті відділення, роботах по благоустрою місця позбавлення волі, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, дотримується вимог особистої санітарії та гігієни, суспільно-корисні зв`язки з рідними підтримує, провину у скоєному злочині визнає.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 ОСОБА_4 підтримав подання, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у поданні. Також зазначив, що засуджений ОСОБА_5 лише з березня 2017 року приймає участь у програмі «Підготовка до звільнення».

Засуджений ОСОБА_5 також підтримав подання, зазначив, що він працює з часу прибуття до колонії, нічого не порушував. На дільниці соціальної реабілітації продовжує працювати. За час відбування покарання усвідомив ступінь покарання, розкаюється. В рахунок відшкодування шкоди він залишив у будинку, де проживає потерпіла меблі. Його мати ходила до виконавчої служби, але там виконавчих листів щодо цивільного позову не було. Має намір відшкодовувати шкоду після звільнення. Гроші які він заробляє у колонії не передавав потерпілій, оскільки допомагає дітям його матір. Приймає участі у програмі «Підготовка до звільнення» та санітарно-побутовій секції, але в чому саме полягає його участь у цих програмах зазначити не зміг. Також засуджений зазначив, що не визнавав своєї провини у вчиненні злочину під час розгляду справи у суді, адже його обвинувачували в тому, чого він не вчиняв. Апеляційну скаргу писав, оскільки не погоджувався з тим, в чому його визнали винним. В подальшому засуджений вказав, що написав апеляцію, оскільки був під впливом інших осіб, які знаходились в установі. На теперішній час він розкаюється у вчиненому, але в чому саме розкаюється сказати не може, оскільки вже не пам`ятає в чому його обвинувачували.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про необхідність відмови у задоволенні подання, оскільки засуджений не довів своє виправлення. Прокурор зазначив, що засуджений не зміг пояснити в яких програмах та гуртках він приймає участь, не розкаявся у вчиненому, не відшкодував шкоду потерпілій, маючи таку можливість.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , представника адміністрації колонії, прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно характеристики на засудженого він в місцях позбавлення волі знаходиться з 19.07.2013 р. Під час тримання Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області характеризувався наступним чином: допустив одне порушення вимог режиму тримання, яке виразилось у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятору, стягнення накладене до набуття вироком чинності, заохочень не мав. З 07.04.2014 р. відбуває покарання у Біленьківській виправній колонії № 99. За час відбування покарання характеризується позитивно, порушень режиму відбування не допускає, стягнень не має, за сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався чотири рази правами начальника установи та один раз правами начальника відділення СПС . На виробництві установи був працевлаштований на дільниці «Лісопилка» різноробочим, до виконання своїх обов`язків ставився сумлінно, завдання виконував вчасно. Приймав участь у проведенні ремонтних робіт в приміщеннях виробництва установи, також приймав участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі. З 10.11.2016 р. відбуває покарання на дільниці соціальної реабілітації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)», характеризується позитивно, порушень режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має, за сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався один раз правами начальника відділення СПС. Працевлаштований на дільниці соціальної реабілітації різноробочим, до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно, завдання виконує вчасно. Приймає участь у проведенні ремонтних робіт в приміщеннях дільниці соціальної реабілітації, також приймає участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у програмах диференційованого-виховного впливу «Підготовка до звільнення». Приймає участь у самодіяльній організації засуджених, а саме санітарно-побутова секція. На заходи індивідуально-виховного характеру реагує позитивно.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. У скоєному злочині засуджений вину визнає повністю, розкаюється. За вироком суду має позов на суму 20000,00 грн., але виконавчі листи на стягнення боргу відсутні. Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває, підстав для постановки на профілактичний облік не було.

21.10.2015 р. за заявою засудженого комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтями 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

06.05.2016 р. Запорізьким районним судом Запорізької області відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким.

10.11.2016 р. комісія установи повторно розглянувши заяву засудженого ОСОБА_5 застосувала заохочувальну норму, передбачену статтями 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, так як він стає на шлях виправлення.

У даній характеристиці адміністрація установи висловлює думку, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього можливо застосувати заохочувальну норму, передбачену ст. 81 Кримінального кодексу України, а саме умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має шість заохочень, мав одне стягнення під час перебування у слідчому ізоляторі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно працює, сумлінно ставиться до праці, додержується встановлених вимог відбування покарання.

Разом з тим, суд не може не врахувати ставлення засудженого до вчиненого, його наслідків. Так, у судовому засіданні ОСОБА_5 хоча й зазначив, що він розкаявся, однак не зміг пояснити в чому саме він розкаюється. Засуджений пояснив, що на теперішній час він вже не пам`ятає в чому його обвинувачували. У цьому контексті суд не може не врахувати, що ОСОБА_5 вчинено статевий злочин відносно малолітнього члена родини. Він не розкаювався на час розгляду справи в суді, оскаржував вирок вважаючи себе невинним, відсутнє розкаяння та критична оцінка подій і на теперішній час. Висновки адміністрації щодо визнання своєї вини та розкаянні ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Також суд враховує, що засуджений, працюючи майже увесь період відбування покарання, отримуючи заробітну плату, не відшкодовував та не намагався відшкодовувати 20000,00 грн., стягнуті з нього вироком в рахунок відшкодування моральної шкоди малолітній потерпілій. До необхідності виконання даного обов`язку засуджений ставиться безвідповідально. Посилаючись на відсутність виконавчих листів, він не доклав жодних зусиль до виконання свого обов`язку та не звертався до адміністрації установи з метою сприянню йому в цьому.

Суд не може не врахувати, що з заявою про зарахування до самодіяльної організації засуджених, а саме санітарно-побутової секції засуджений звернувся безпосередньо перед зверненням з поданням про умовно-дострокове звільнення 30.12.2016 р., а з заявою про участь в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», якої в матеріалах особової справи на час розгляду справи у суді не було, засуджений звернувся за твердженням представника адміністрації лише в березні 2017 року, тобто також безпосередньо перед зверненням з поданням про умовно-дострокове звільнення.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1