1-кп/381/343/16
381/4961/16-к
УХВАЛА

«21» лютого 2016 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0002087 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Подоляни Старосинявського району Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , вказаного обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_5 , -

У С Т А Н О В И В:
До Фастівського міськрайонного суду Київської області 19 грудня 2016 року надійшов указаний обвинувальний акт, а також угода про визнання винуватості.

ОСОБА_6 обвинувачується прокурором ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, за таких обставин.

Так, 10.11.2016 року до чергової частини Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що знайомі її цивільного чоловіка ОСОБА_8 привезли викрадені речі, які зберігаються за їх спільним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Після отримання даного повідомлення, 10.11.2016 року о 22 год. 10 хв. при проведенні огляду помешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 працівниками поліції Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області були виявлені та вилучені речі, а саме: стремянка, вартістю 300 грн., електропила марки «ЗЕНІТ», вартістю 1500 грн., електрична плита марки «VALORE», вартістю 2600 грн., DVD - плеєр марки «LG», вартістю 600 грн., кавоварка марки «CITRONIK», вартістю 300 грн. та тюнер марки «OPTIKUM», вартістю 500 грн., які ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_9 .

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 08.11.2016 року близько 22 год. з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зайшов на територію дачного домоволодіння по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_11 .

Перебуваючи на території вказаного подвір`я по АДРЕСА_3 , з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів ОСОБА_12 за допомогою ріжкового ключа, який завчасно взяв з собою для вчинення злочину, відкрутив металевий кут від основи вхідних дверей господарського приміщення, що знаходиться на території даного дачного домоволодіння, що дало змогу вільно відчинити двері без пошкодження навісного замка та проникнути всередину даного господарського приміщення.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_12 проник всередину господарського приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно від оточуючих викрав: бетономішалку вартістю 3000 грн., господарський візок вартістю 300 грн. та стремянку вартістю 300 грн.

В подальшому ОСОБА_12 , після вчинення злочину 08.11.2016 року близько 23 год. з метою збуту викрадених речей, а саме: бетономішалки вартістю 3000 грн., господарського візка вартістю 300 грн. та стремянки вартістю 300 грн. та отримання коштів за їх продаж, привіз дані речі на викраденому візку до місця проживання знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 та запропонував останньому придбати у нього викрадені речі за значно нижчою ціною ринкової, зважаючи на їх злочинне походження.

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що речі, які йому запропонував придбати ОСОБА_12 за 500 грн., а саме: бетономішалку вартістю 3000 грн., господарський візок вартістю 300 грн. та стремянку вартістю 300 грн., здобуті злочинним шляхом і їх загальна вартість складає 3600 грн., що значно перевищує ціну визначену ОСОБА_13 у сумі 500 грн., він з метою збагачення за рахунок чужого майна, діючи свідомо, погодився на пропозицію ОСОБА_14 придбати бетономішалку вартістю 3000 грн., господарський візок вартістю 300 грн. та стремянку вартістю 300 грн. здобуті злочинним шляхом, загальною вартістю 3600 грн. на суму 500 грн.

Також в ході досудового слідства встановлено, що ОСОБА_12 продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, 09.11.2016 року о 04 год. 00 хв., з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зайшов на територію дачного домоволодіння по АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_11 .

Надалі з метою проникнення у житло та подальшого викрадення чужого майна, з корисливих мотивів він піднявся на дах будинку та зняв з даху декілька листів черепиці, після чого через утворений в даху отвір проник на горище будинку по АДРЕСА_3 .

Перебуваючи на горищі вказаного будинку, ОСОБА_12 , продовжуючи свої протиправні умисні дії, направлені на викрадення чужого майна, ногою вибив декілька дощок стелі та через утворений отвір проник всередину будинку. Перебуваючи у будинку по АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 таємно від оточуючих викрав: електропилу марки «ЗЕНІТ» вартістю 1500 грн., електричну плиту марки «VALORE», вартістю 2600 грн., DVD-плеєр марки «LG» вартістю 600 грн., кавоварку марки «CITRONIK» вартістю 300 грн., кавоварку марки «DELONGI» вартістю 1000 грн. та тюнер марки «OPTIKUM» вартістю 500 грн. Частину викрадених речей ОСОБА_12 перекинув через вікно вказаного будинку, відчинивши його зсередини, а іншу частину речей виніс з будинку через утворений в даху отвір. В подальшому викрадені речі ОСОБА_12 перевіз за допомогою автомобіля марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору до свого знайомого ОСОБА_8 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та запропонував ОСОБА_15 придбати у нього викрадені речі за значно нижчу ціну ринкової, зважаючи на їх злочинне походження.

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що речі, які йому запропонував придбати ОСОБА_12 за 1500 грн., а саме: електропилу марки «ЗЕНІТ» вартістю 1500 грн., електричну плиту марки «VALORE» вартістю 2600 грн., DVD - плеєр марки «LG» вартістю 600 грн., кавоварку марки «CITRONIK» вартістю 300 грн., кавоварку марки «DELONGI» вартістю 1000 грн. та тюнер марки «OPTIKUM» вартістю 500 грн., здобуті злочинним шляхом і їх загальна вартість у розмірі 6500 грн. значно перевищує ціну визначену ОСОБА_13 у сумі 1500 грн., він, з метою збагачення за чужий рахунок, діючи свідомо, придбав у ОСОБА_14 електропилу марки «ЗЕНІТ» вартістю 1500 грн., електричну плиту марки «VALORE» вартістю 2600 грн., DVD - плеєр марки «EG» вартістю 600 грн., кавоварку марки «CITRONIK» вартістю 300 грн., кавоварку марки «DELONGI» вартістю 1000 грн. та тюнер марки «OPTIKUM» вартістю 500 грн., здобуті злочинним шляхом, загальною вартістю 6500 грн. за суму 1500 грн.

В подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на зберігання та збут майна, завідомо здобутим злочинним шляхом, з корисливих мотивів, через інтернет-сайт «OLX» збув придбану у ОСОБА_14 бетономішалку вартістю 3000 грн. слідством невстановленій особі за суму 2000 грн.

05 грудня 2016 року під час досудового розслідування між прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , яка здійснювала повноваження, а також обвинуваченим ОСОБА_16 , після повідомлення останньому про підозру, в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, за участю захисника адвоката ОСОБА_5 з моменту її ініціювання, укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений, в судовому засіданні, просив вказану угоду з прокурором, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Прокурор в судовому засіданні також вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені заходи.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, угоду про визнання винуватості, суд вважає, що у затверджені угоди слід відмовити, а обвинувальний акт повернути прокурору з таких правових підстав.
Згідно до вимог ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Разом з тим, всупереч наведених вимог КПК України дана угода не підписана однією з її сторін, а саме, прокурором ОСОБА_4 .

При тому, що п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України покладає на суд обов`язок відмовляти в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону (КК України).

Отже, перевіривши відповідність угоди вимогам КПК та КК України, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що у затвердженні угоди про визнання винуватості від 05 грудня 2016 року між прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_16 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , слід відмовити з підстав п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, оскільки умови цієї угоди суперечать вимогам КПК України.

До того ж згідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону прокурором також виконані.

Так, згідно до тексту, який містить затверджений прокурором ОСОБА_4 обвинувальний акт, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, за ознаками заздалегідь не обіцяного придбання, зберігання та збуту майна, завідомо здобутого злочинним шляхом.
Разом з тим, така кримінально правова кваліфікація злочину, яку визначив в обвинувальному акті прокурор суперечить диспозиції ст. 198 КК України, яка передбачає кримінальність відповідальність за ознаками заздалегідь не обіцяного придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
За таких обставин прокурором ОСОБА_4 не висунуто ОСОБА_15 обґрунтоване та зрозуміле обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки правова кваліфікація не дублює слово в слово посилання на положення закону про кримінальну відповідальність, а отже є неповною та суперечливою.

Водночас, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав осіб на захист.
Враховуючи викладене, суд, керуючись ст.ст. 314, 369 372, 474 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в затверджені угоди про визнання винуватості від 05 грудня 2016 року між прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_16 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України.

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні (внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002087) з додатками стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, - повернути прокурору Фастівської місцевої прокуратури Київської області молодшому раднику юстиції ОСОБА_4 - внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДЯ: ОСОБА_17 БОНЧЕВ