АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1489/16 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 29 січня 2017 р. відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України, -
встановила:
Відповідно до наданих матеріалів, органами досудового розслідування Фортун підозрюється у тому, що 19 жовтня 2015 року, перебуваючи на посаді оперуповноваженого СКР Довгинцівського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, разом з о/у СКР ОСОБА_8 та заступником начальника СКР вказаного РВ, безпідставно затримали ОСОБА_9 та його співмешканку ОСОБА_10 і в подальшому, за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 насильно позбавляли волі потерпілих з 19.10.2015 р. по 15.11.2015 р., утримуючи їх п`ять діб в приміщені Довгинцівського РВ КМУ розташованому за адресою м. Кривий Ріг, вул. Л.Бородича, буд. 5, та 23 доби в кв. АДРЕСА_2 , та в кв. АДРЕСА_3 . Вказані працівники поліції вимагали передачі права на майно, а саме на двокімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_9 , через що останній 22 жовтня 2015 р. під тиском вказаних осіб надав довіреність на продаж власної квартири.

Після чого, 11 листопада 2015 року внаслідок злочинних дій зазначених працівників поліції квартира була продана за довіреністю стороннім особам, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 спричинено матеріальні збитки на суму 195 098 грн.

За даним фактом органом досудового розслідування внесені відомості до ЄРДР за №00001014 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 365 КК України.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. В ідносно підозрюваного ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 строком до 29 січня 2017 року включно, з покладання на останнього відповідних процесуальних обов`язків.

Суд своє рішення вмотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено підстав для застосування виняткового запобіжного заходу.
Слідчим суддею враховано, що ОСОБА_14 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, які є тяжкими, також взято до уваги існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків і інших підозрюваних.
Також суд прийшов до висновку про недоведеність ризику перешкоджання кримінальному провадження, оскільки підозрюваного відсторонено від посади.

З урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, має позитивну службову характеристику, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
Прокурор не згоден з рішенням суду. В апеляції просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх доводів вказує на незаконність оскаржуваного рішення та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що слідчим суддею не надано належної оцінки обставинам вчиненого злочину, під час якого потерпілих було піддано фізичним стражданням та позбавлено вільного пересування і харчування.

Висновки слідчого судді, щодо не підтвердження ризику перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого злочину вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки прокурором надані заяви потерпілого щодо здійснення відносно нього неодноразового тиску з боку працівників поліції та невідомих осіб.

Також вказує на те, що судом не враховано, що виконання ухвали про застосування домашнього арешту покладено на Довгинцівське ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, де підозрюваний обіймав посаду, що на думку прокурора не забезпечить належне виконання останнім покладених процесуальних обов`язків.

Зазначає про те, що ОСОБА_14 перебуваючи на волі може мати можливість знищити, сховати речові докази та через інших співучасників злочину перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи апеляції та просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та захисник просили ухвалу залишити без змін, а апеляцію без задоволення.

В судових дебатах учасники підтримали такі ж позиції.

Заслухав доповідь судді, думки учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.

В силу ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, як того вимагає ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Висновок слідчого судді про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора та застосування щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обґрунтований та базується на вимогах ст.ст. 176-178, 194 КПК, якими врегульовано порядок, мету і підстави застосування запобіжних заходів.

З представлених матеріалів вбачається, що ОСОБА_14 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, дані про які містяться у:

-показах потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які вказали, що їх разом незаконно утримували працівники поліції, з метою примушування ОСОБА_16 до наданням довіреності на продаж квартири, після чого діючи під фізичним та психологічним тиском останній надав довіреність третім особам;

-протоколом слідчого експерименту за участю за участю ОСОБА_16 , під час якого останній показав місця утримання;

-протоколом слідчого експерименту за участю за участю ОСОБА_17 під час якого потерпіла показала на всі місця де останню разом з чоловіком утримували працівники поліції та треті особи.

Колегія вважає, що представлені докази на даній стадії досудового розслідування є достатніми та необхідними для підтвердження огрунтованості пред`явленої підозри.

Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_14 який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.3 ст.189, ч.3ст.357, ч.2 ст.365 КК, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивну службову характеристику, офіційно працевлаштований, а тому недостатньо підстав для законності тримання особи під вартою.

З огляду на наведене слідчий суддя, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється Фортун, у відповідності з вимогами ч.4 ст. 194 КПК, застосував відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Також колегія слушно звертає увагу на правову позицію ЄСПЛ висловлену в рішенні «Адам`як проти Польщі» (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року в якій зазначено, що наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

З наданих матеріалів, а також особистих пояснень слідчого та прокурора суду апеляційної інстанції вбачається, що підозрюваний Фортун належним чином виконує покладені на нього процесуальні обов`язки, за викликом з`являється, від слідства не переховується.
Примусові заходи процесуального характеру, пов`язані з порушенням обов`язків до ОСОБА_14 не застосовувались. До кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, у зв`язку з чим доводи апеляції щодо ризику переховування та невиконання покладених обов`язків спростовані сукупністю вказаних даних.
На думку колегії, суд застосовуючи до Фортун домашній арешт, дотримав принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладеного у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії».
Доводи прокурора щодо існування ризику незаконного впливу на потерпілих є необґрунтованими, оскільки постановою заступника начальника СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області від 14 липня 2016 року до потерпілого та членів його родини на період проведення досудового розслідування застосовані заходи безпеки.
В судовому засіданні прокурором не надано інших даних щодо здійснення впливу на потерпілих, також органом слідства не перевірено достовірність даних щодо заявлених методів впливу.
Твердження прокурора про те, що ОСОБА_14 перебуваючи на волі може мати можливість знищити, сховати речові докази та впливати на інших учасників процесу, є безпідставним, оскільки останнє не підтверджено належними доказами та спростовано показами прокурора, який в суді апеляційної інстанції вказав про належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Беручи до уваги дані про особу підозрюваного, що він раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, даних про те, що останній схильний до антисоціальної поведінки стороною обвинувачення не представлено, у зв`язку з чим, доводи про існування ризику продовження злочинної діяльності та вчинення іншого правопорушення не підтверджені.
Відповідно до вимог ч.3 ст.181КПК ухала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Так слідчим суддею з дотриманням вимог вищенаведеної норми закону виконання ухвали покладено на Довгинцівське ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим доводи прокурора є безпідставними.

Приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчинені тяжкого злочину, існування ризиків передбачених ст.177 КПК, колегія суддів вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є необхідним, достатнім, і таким, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
На підставі вищезазначеного, враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість скоєного злочину, посилання органа слідства про належну процесуальну поведінку підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав задля застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
апеляцію прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 29 січня 2017 р. відносно ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2