Справа № 283/506/17-к
провадження №1-кп/283/84/2017
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
18 липня 2017 року

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
його представника ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині кримінальне провадження № 0000008 від 06.01.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, не судимого,

в скоєнні злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 02 січня 2017 року близько 19 години 40 хвилин, з метою з`ясування обставин побиття його доньки, перебуваючи в вітальній квартири АДРЕСА_3 під час розмови з ОСОБА_5 правою ногою наніс удар в праву ногу потерпілого, спричинивши йому перелом зовнішнього виростку правого гомілкового/ступеневого суглобу.

Цього ж дня, близько 20-ї години обвинувачений піднявшись до квартири АДРЕСА_4 та зайшовши до неї, в одній із кімнат правим кулаком наніс три удари в голову та обличчю ОСОБА_4 та правою ногою по лівій нозі потерпілого, завдавши ушкодження у вигляді синців завушної правої ділянки в проекції пипковидного відростку, лівого колінного суглобу.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Показав, що 02 січня 2017 року близько 19-ї години, коли він перебував вдома, йому зателефонувала донька ОСОБА_9 , повідомивши що її тільки що побили двоє чоловіків. Він відразу разом з співмешканкою приїхали до будинку АДРЕСА_5 де біля під`їзду чекала донька, та яка розказала, що її побив ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 . Він будучи обуреним від почутого, піднявся спочатку до квартири ОСОБА_5 , з яким розмовляв майже на порозі квартири, та ногою вдарив останнього по нозі. Відразу ж після цього піднявся декілька поверхів вище в квартиру ОСОБА_4 , де розбудивши потерпілого наніс декілька ударів кулаком по обличчю та правою ногою по нозі. Кількість ударів не пам`ятає, але не виключає зазначену в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини удару обвинуваченим 02 січня 2017 року за обставин викладених вище, однак зазначив, що відпочиваючи в себе в квартирі спільно з ОСОБА_4 , його дружиною ОСОБА_10 до них завітали донька ОСОБА_11 та її подруга ОСОБА_9 , яка відразу почала вести себе агресивно, висловлюючи невдоволення собакою потерпілого. Після того, як він зробив їй зауваження, ОСОБА_12 вдарила його мобільним телефоном по обличчю, відштовхнула дружину іншого потерпілого. Через деякий час, коли він залишився один вдома, та в двері подзвонили, відчинивши їх відразу отримав удар ногою від обвинуваченого в районі щиколотки. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду, просить задовольнити цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 1200 грн., оскільки він й досі перебуває на лікуванні з переломом щиколотки.

Потерпілий ОСОБА_4 пам`ятає, що повернувшись після інциденту з ОСОБА_13 до себе додому, ліг спати. Прокинувся від того, що його розбудив обвинувачений, та наніс один удар від якого він знепритомнів та подальших подій не пам`ятає.

Вина ОСОБА_8 в вчиненні інкримінованих йому суспільно небезпечних діяннях стверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

висновком судово-медичної експертизи №42 від 16.03.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 малися тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, кінцівки, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості; перелому зовнішнього виростка правого гомілково/ ступневого суглобу, яке по своїй категорії відноситься до середнього ступеню важкості, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я. Покази ОСОБА_5 відповідають механізму спричинення йому тілесних ушкоджень в тій частині, де він вказує як йому було нанесено удар по зовнішній поверхні його правого гомілково-ступневого суглобу, про що свідчить наявність синцю по зовнішній поверхні правої стопи та гомілково-ступневого суглобу, закритого перелому зовнішнього виростку правого гомілково-ступневого суглобу.

висновком судово-медичної експертизи №43 від 16.03.2017 року про те, що у ОСОБА_4 маються тілесні ушкодження у вигляді синців завушної правої ділянки в проекції пипковидного відростку, лівого колінного суглобу, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості.

під час проведення слідчих експериментів з потерпілими 09 березня 2017 року та обвинуваченим 12 березня 2017 року, всі учасники послідовно та логічно відтворили механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та ОСОБА_4

показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в частині тих подій, що передували нанесенню тілесних ушкоджень потерпілим.

З урахуванням приведених доказів, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких доказів упередженості потерпілих до обвинуваченого, а тому виходячи з викладеного, розглянувши справу в межах обвинувачення, суд визнає винуватим ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченні та кваліфікує ці його діяння за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_5 , які не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та за ч.1 ст. 125 КК України умисному легкому тілесному ушкодженні ОСОБА_4 .

Як особа, ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, його дії були викликані, як він вважав, неправомірними діями потерпілих по побиттю його доньки, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось в тому, що під час судового слідства ним визнавались обставини вчиненого ним діяння, він добровільно та послідовно давав покази по справі.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Тому, виходячи з наявності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з звільненням від його відбування з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів та соціальної реабілітації.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд керується статтями 23, 1166 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний відповідач визнали в суді позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1200 грн., що в силу вимог ст. 174 ЦПК України, є підставою для задоволення позову, оскільки не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Доказів на обґрунтування завданої моральної шкоди в 10 000 грн. цивільним позивачем не надано, а тому виходячи із доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, враховуючи обставини справи, глибину душевних, психічних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_5 від злочинних дій обвинуваченого, потребу в подальшому лікуванні та пов`язані з цим психологічні незручності, з засад розумності та справедливості, суд вважає визначити моральну шкоду на користь потерпілого в сумі 7 000 грн.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ст.122 ч. 1 та ст.125 ч.1 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 125 КК України у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

за ч.1 ст. 122 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначати ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, поклавши на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України такі обов`язки:

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином 7 000 грн. та 1200 грн. матеріальної шкоди, а всього 8200 грн.

В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: