АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/610/16 Справа № 697/1165/14-к Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

представника обвинуваченого ОСОБА_11

представника цивільного відповідача ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.04.2016 р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на п`ять років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

На підставі п. «г» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р. ОСОБА_7 звільнено від відбування основного та додаткового покарання.

Стягнуто з ТзОВ «Науково-виробнича фірма «УРОЖАЙ» на користь потерпілого ОСОБА_9 :

- матеріальні збитки в сумі 25 581,57 грн., що складає вартість придбаних ліків, матеріалів медичного призначення, поховання, ритуальних обідів та спорудження пам`ятника та 42 204,60 грн. матеріальних збитків, як заподіяних в результаті пошкодження транспортного засобу, а всього 67 786Є, 17 грн.;

- моральну шкоду в сумі 334854 грн.;

- судові витрати в сумі 50306,83 грн.;

- судові витрати, понесені потерпілим на проведення судово-психологічної експертизи в сумі 3285,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи в сумі 1201,92 грн. та 2448 грн. за проведення судово-автотехнічної експертизи.

Вирішена доля речових доказів по справі.

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 08.08.2009р., близько 07.30 год., керуючи автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині автодороги сполученням с. Ліпляве - с. Софіївка, на території Канівського району Черкаської області, в напрямку від с. Ліпляве, на перехрещуваній ділянці дороги, яка веде до бригади № 4 «Миронівська Птахофабрика», в порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.1 та 16.12 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався зправа і скоїв зіткнення із автомобілем «ЛУАЗ-969-М», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_13 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЛУАЗ-969-М», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в Канівській ЦРЛ.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 03.12.2009 р. № 731/23, причиною смерті ОСОБА_13 є перелом кісток тазу, що ускладнився тромбоемболією легеневої артерії. Судячи з даних медичної карти, смерть ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 03 год. 05 хв.

При дослідженні трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: перелом кісток тазу в ділянці симфізу; розрив сечового міхура; садно на лівому кульшовому суглобі; синець на правому крилі тазу. Перелом кісток тазу та розрив сечового міхура виникли від дії твердих тупих предметів та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Садно та синець на тілі виникли від дії твердих тупих предметів та носять ознаки легких тілесних ушкоджень. Всі вищевказані ушкодження, виходячи з їх властивостей, могли виникнути в строк та при обставинах ДТП, що вказані в постанові про призначення експертизи. Перелом кісток тазу перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 , а саме вимог п.п. 2.3 б), 12.1 та 16.12 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті ОСОБА_13 .

Не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому у вину злочину, прокурор в апеляційній скарзі питання про його зміну у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України.

При цьому вказує, що відповідно до ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку суд викладає своє рішення про стягнення процесуальних витрат.

Рішенням суду першої інстанції з ОСОБА_7 стягнуто процесуальні витрати за проведення транспортно-трасологічної експертизи 1201,92 грн. та 2448 грн. за проведення судово-автотехнічної експертизи. Натомість, згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні від 30.04.2014 р., реєстром матеріалів досудового розслідування та у зміненому прокурором обвинувальному акті від 03.06.2015 р., як докази прокурорами наводилися висновки 6 судових експертиз.

Таким чином, твердження суду першої інстанції, викладене в мотивувальній частині щодо того, що висновки судової автотехнічної експертизи №4/343 від 28.10.2009, додаткової судової автотехнічної експертизи №726-АТ від 27.08.2010, комісійної судової автотехнічної експертизи №1453-АТ від 21.08.2012 та комплексної комісійної судової автотехнічної експертизи №1352 від 18.03.2014 не заявлялися прокурором як доказ, а тому витрати на їх проведення не підлягають стягненню з обвинуваченого, є необгрунтованим. І вказане твердження перешкодило винесенню законного та обґрунтованого вироку в частині стягнення процесуальних витрат.

Просить вирок змінити, стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення

експертиз у загальній сумі 8802,06 грн., а саме, за проведення:

транспортно-трасологічної експертизи №4/303 від 24.09.2009 - 1201,92 грн.;

судової автотехнічної експертизи №4/343 від 28.10.2009 - 300, 48 грн.;

додаткової судової автотехнічної експертизи №726-АТ від 27.08.2010 - 1546,56 грн.;

комісійної судової автотехнічної експертизи №1453-АТ від 21.08.2012 - 1767, 60 грн.;

комісійної судової автотехнічної експертизи №5413/1352 від 28.10.2013 - 2448 грн.;

комплексної комісійної судової автотехнічної експертизи №1352 від 18.03.2014- 1537,50 грн.

У решті вирок суду просить залишити без змін.

Представник цивільного відповідача ТзОВ «Науково-виробнича фірма «УРОЖАЙ» в апеляційній скарзі просить скасувати повністю вирок в частині задоволення цивільного позову про стягнення з ТОВ «НВФ «Урожай» матеріальної і моральної шкоди і прийняти у цій частині нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з цивільного відповідача матеріальної і моральної шкоди.

Посилається на те, що ОСОБА_7 не є винуватцем ДТП і воно сталося з вини потерпілого ОСОБА_13 , який порушив п. 10.2 ПДР, свідомо виїхавши на автодорогу з території підприємства і його невідповідність дій знаходиться в причинному зв`язку з ДТП.

При цьому не надано оцінки висновкам проведених експертиз, які підтверджують правомірність дій водія ОСОБА_7 .

Крім того, позивачем ОСОБА_14 не був обґрунтований цивільний позов. Вказує на збільшення суми моральної шкоди. Судом не обґрунтовані суми стягнутих збитків.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Посилається на те, що суд не врахував, що ОСОБА_13 , поспішаючи на базар, свідомо скоротив шлях і під`їхав до місця ДТП, рухаючись спочатку «по полях» (пояснення дані в лікарні) по самовільно наїженій на пайових землях дорозі, потім наблизився до огородженої території птахофабрики, об`їхав дану територію уздовж її паркану, виїхав на бетонний заїзд підприємства поблизу прохідної, звернув по цьому заїзду ліворуч та виїхав на автодорогу.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до вимог ПДР України, у постраждалого було достатньо об`єктивних даних і часу, щоб обґрунтовано переконатись та усвідомити, що бетонний заїзд не є наскрізним, оскільки призначений для заїзду тільки транспорту підприємства і є його прилеглою територією, яка не утворює із автодорогою перехрестя, і знаходження на цій території не надає йому переваг у русі при виїзді на автодорогу. Суд в порушення кримінально-процесуального закону не взяв до уваги ці очевидні обставини та наявність вини у ДТП лише одного потерпілого, який порушив ПДР та не надав цьому у вироку правової оцінки, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не врахувавши та не оцінивши всі докази, наявні у матеріалах провадження.

Тому, за вказаних обставин, він є невинуватий у скоєнні ДТП та кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, і вважає, що для задоволення цивільного позову до підприємства, на якому він колись працював, немає підстав.

Крім того, суд не дав оцінки показанням свідка ОСОБА_15 про те, що потерпілий ОСОБА_13 перед виїздом на прилеглий бетонний проїздний шлях до птахофабрики рухався по самовільно наїзд ній дорозі.

Крім того, поспішаючи на базар він свідомо скоротив шлях і під`їхав до місця ДТП по полях.

Заслухавши доповідача, прокурора, підтримавшого апеляційну скаргу прокурора у справі, обвинуваченого ОСОБА_7 , підтримавшого подану ним апеляційну скаргу, представника ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай», підтримавшого подану ним апеляційну скаргу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом з дотриманням норм щодо кримінального провадження на підставі об`єктивно з`ясованих обставин.

Перевіркою під час апеляційного розгляду встановлено, що ці вимоги місцевим судом належним чином були дотримані при винесенні вказаного судового рішення.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні того злочину за який він засуджений при обставинах, викладених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким він дав вірну юридичну оцінку.

Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_7 винуватим себе в цій ДТП не визнавав з тих підстав, що вважав, що він рухався в той час по головній дорозі, а ОСОБА_13 рухався по другорядній і виїжджав на головну дорогу. Вважає, що в даному випадку він повинен був уступити йому дорогу.

А оскільки він такого маневру не здійснив, то і ДТП із вказаними наслідками сталося з його вини, тобто ОСОБА_13 .

Встановлено, що при цьому і первинні автотехнічні експертизи призначалися з метою встановлення можливості уникнення зіткнення автомобіля ВАЗ під керуванням водія ОСОБА_7 із автомобілем Луаз під керуванням водія ОСОБА_13 з врахуванням того, що перший автомобіль рухається по головній дорозі, а другий виїжджає з другорядної на головну.

Висновки про винуватість в цій ДТП самого потерпілого зроблені по експертизах від 28.10.2009 р. та 27.08.2010 р. науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ УМВС України в Черкаській області та Черкаським відділенням КНДІСЕ.

Відповідно до цих висновків автомобіль ВАЗ при виїзді з другорядної автомобіля Луаза з технічної точки зору не міг уникнути зіткнення в зв`язку з чим порушення ПДР мають місце у водія Луаза.

Однак, під час подальшого проведення розслідування на вирішення експертів були поставлені інші питання, які стосуються правового статусу перехрестя, де відбулося зіткнення та послідовності руху кожного із автомобілів в тій дорожній обстановці з врахуванням ПДР України.

Відповідно до висновку комплексної комісійн6ої судово-дорожньо-технічної та автотехнічної експертизи від 18.03.2014 р. проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз, місце зіткнення розташоване в межах Х-подібного перехрестя з однаковою шириною проїжджих частин (по 6 м.). Одна дорога має асфальтобетонне покриття. При цьому будь-які дорожні знаки, що визначають першочерговість проїзду, на даній ділянці дороги відсутні.

Таким чином, з врахуванням вимог ПДР України, враховуючи особливості Х-подібного перехрестя та відсутність перед ним дорожніх знаків, що визначають першочерговість проїзду перехрестя (1,22 Перехрестя з другорядною дорогою, 2.3 Головна дорога) дана ділянка дороги є перехрестям рівнозначних доріг.

В даній дорожній обстановці водій ВАЗа повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 16.12 ПДР зобов`язаний дати дорогу транспортному засобу, що наближається праворуч.

В зв`язку з тим, що його дії цим вимогам не відповідали, то вони знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній ситуації водій Луаза ОСОБА_13 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом застосування своєчасного експертного гальмування і його дії не знаходяться в причинному зв`язку із виникненням даної ДТП.

Отже, висновки по даній експертизі зроблені з врахуванням правового статусу перехрестя, де було скоєне ДТП, а тому є об`єктивними та такими, що підтверджують винуватість в цій ДТП водія ОСОБА_7 .

З врахуванням зібраних по справі доказів до такого висновку обґрунтованого дійшов місцевий суд визнавши його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення з наведенням стосовно цього відповідних доказів.

При цьому судом вірно дана критична оцінка висновкам попередніх експертиз, оскільки при їх проведенні не були враховані всі фактичні обставини справи.

Інші наявні в справі докази, зокрема, про те, що дана ділянка дороги, що веде до бригади № 4 ЗАТ «Миронівська птахофабрика», значиться як під`їзний шлях, не спростовує висновку експертизи про те, що це є перехрестя рівнозначних доріг.

З цих же підстав не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_7 про його невинуватість в цій ДТП.

Це ж частково стосується і доводів представника цивільного відповідача стосовно цього.

Наслідки цієї ДТП викладені у висновку судово-медичної експертизи з наявністю ряду тілесних ушкоджень, що були отримані потерпілим ОСОБА_13 , внаслідок чого настала його смерть.

Дії його за ч. 2 ст. 286 КПК України судом кваліфіковані вірно.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, позитивні дані про його особу та що він є інвалідом другої групи.

Строк покарання призначений в межах санкції статті за якою він засуджений.

На підставі п. «г» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 обґрунтовано звільнений від призначеного йому покарання.

Матеріальна шкода на користь потерпілого ОСОБА_9 стягнута відповідно до наданих підтверджуючих стосовно цього документів.

Частково задовольняючи суму заявленого потерпілим позову про стягнення моральної шкоди і стягнувши її в сумі 334854 грн. судом належним чином враховано моральні страждання потерпілого в зв`язку з втратою близької людини та тривалим досудовим розслідуванням.

Сума моральної шкоди, заподіяної потерпілому визначена висновком судово-психологічної експертизи.

Крім того, за поясненнями потерпілого під час апеляційного розгляду справи, після вчинення ДТП адміністрація ТОВ «Науково-виробничої фірми «Урожай» відмовила йому у відшкодуванні заподіяних збитків, що також психологічно негативно вплинуло на його відношення до заявленого ним позову про відшкодування йому моральної шкоди.

За таких обставин розмір стягнутої моральної шкоди є належним чином обґрунтований і підлягає стягненню.

Представник цивільного відповідача в апеляційній скарзі заявлені позови, і в тім числі стосовно відшкодування моральної шкоди, фактично не визнав, посилаючись на відсутність вини в цій ДТП водія ОСОБА_7 .

Таким чином, ним не ставилося питання про зменшення суми вказаного відшкодування.

Крім того, по справі було проведено шість судових експертиз, які прокурором в підтвердження вини ОСОБА_7 наводилися як докази його винуватості.

А тому процесуальні витрати в зв`язку з їх проведенням підлягають повному стягненню із обвинуваченого ОСОБА_7 .

Це, зокрема, процесуальні витрати по експертизі № 4/303 від 24.09.2009 р. в сумі 1201,92 грн.; № 4/343 від 28.10.2009 р. в сумі 300,48 грн.; № 726-АТ від 27.08.2010 р. в сумі 1546,56 грн.; №1453-АТ від 21.08.2012 р. в сумі 1767,60 грн.; № 5413/1352 від 28.10.2012 р. в сумі 2448 грн.; № 1352 від 18.03.2014 р. в сумі 1537, 50 грн. Що в загальній сумі складає 8802 грн. 06 коп.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення в повному обсязі, а апеляційні скарги обвинуваченого та цивільного відповідача, як необґрунтовані, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача ТОВ «Науково-виробнича фірма «Урожай» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Канівського міськрайонного суду від 21.04.2016 р. відносно ОСОБА_7 змінити в частині стягнення судових витрат та стягнути з засудженого ОСОБА_7 за проведення експертиз в загальній сумі 8802 грн. 06 коп.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її оголошення апеляційним судом, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3 місяців.

Головуючий :

Судді :