АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/94/17 Справа № 199/349/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінальних проваджень № 0000368 від 01.10.2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року, ухвалений відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, освіта середня спеціальна, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Білозерське Добропільського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, освіта повна середня, розлученого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.02.2012 р. Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до 4-х років 3-х місяців позбавлення волі.06.06.2014 р. звільнений від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 4 Закону України «Про амністію в 2014 році»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого п.12) ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого п.12) ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

Стягнуто судові витрати та вирішено долю речових доказів.

Судом першої інстанції обвинувачених визнано винними у тому, що 30.09.2014 приблизно о 21:00 годині ОСОБА_9 разом з раніше знайомими йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв, у проміжок часу приблизно з 21:00 години до 23:00 години між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виникла сварка, де ОСОБА_11 та ОСОБА_9 почали ображати та принижувати один одного, в результаті чого ОСОБА_12 , користуючись фізичною перевагою та тим, що ОСОБА_11 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому один удар рукою зжатою в кулак в ділянку грудної клітини ОСОБА_11 , який в цей час сидів у кріслі біля столу, після чого продовжив разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вживати алкогольні напої. Того ж дня приблизно о 21:25 годині під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , продовжили сваритись з ОСОБА_11 . В цей момент у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних пошкоджень ОСОБА_11 та, користуючись фізичною перевагою та тим, що ОСОБА_11 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 умисно наніс ОСОБА_11 не менш семи ударів рукою, зжатою в кулак, та коліном в ділянку голови та тулуба ОСОБА_11 , після чого умисно наніс не менш двох ударів металевим стільцем, який знаходився поряд, в ділянку голови ОСОБА_11 , який сидів у кріслі біля столу, де розпивали вище вказані особи спиртні напої. В цей час ОСОБА_9 , відчуваючи підтримку з боку ОСОБА_10 , який наносив тілесні ушкодження ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, діючи умисно, спільно та узгоджено із ОСОБА_10 , наніс сидячому в кріслі ОСОБА_11 два удари в ділянку голови металевим стільцем, який також стояв поряд з ним, від нанесених тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . ОСОБА_11 голову прикривав руками.

Після цього, в цей же день приблизно о 22:00 годині ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , під час вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_11 , користуючись тим, що вони знаходяться на території домоволодіння самі, за їх діями ніхто не спостерігає, у останніх раптово виник умисел на умисне протиправне спричинення смерті іншій людині, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , знаходячись за вищевказаною адресою, діючи умисно, бажаючи настання смерті ОСОБА_11 , керуючись раптово виниклим умислом на умисне вбивство ОСОБА_11 , вступив у попередню змову із ОСОБА_9 , направлену на умисне вбивство, з яким, діючи спільно та узгоджено, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, протиправно, узгоджено, за попередньою змовою, в стані алкогольного сп`яніння, бажаючи настання смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_10 з співвиконавцем злочину ОСОБА_9 , користуючись фізичною перевагою, а також тим, що ОСОБА_11 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та не може вчиняти активні дії із самозахисту, нанесли металевими стільцями, які вирішили використати як знаряддя вбивства, в життєво важливий орган в ділянку голови не менше 20 ударів та по тулубу не менше 11 ударів. В результаті спільних, узгоджених, протиправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілому, спричинено тілесні ушкодження, при цьому ушкодження в області голови у своїй сукупності як зовнішні так і внутрішні, знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Смерть ОСОБА_11 настала за 33-35 години до дати дослідження трупа в результаті умисних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від закритої черепно-мозкової травми з переломами кісток лицевого черепу, з крововиливами під оболонку мозку.

Вирок суду відносно ОСОБА_10 ніким не оскаржується.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисником - адвокатом ОСОБА_14 подані апеляційні скарги, в яких обвинувачений просить, з урахуванням доповнень до апеляційної скарги, ухвалити свій вирок, яким перекваліфікувати його дії з ст. 115 КК України на ст. 121 КК України; його захисник просить під час апеляційного розгляду повторно дослідити обставини, які були встановлені під час кримінального провадження у зв`язку з тим, що вони були досліджені судом першої інстанції з порушеннями, дослідивши зокрема: провести допит свідка ОСОБА_15 ; повторно дослідити письмові докази: протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 (т.2 а.с.139-144); винести ухвалу про призначення та проведення судової психологічної експертизи; скасувати вирок АНД районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2016 року в частині відносно обвинуваченого ОСОБА_9 та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В обґрунтування свої вимог обвинувачений ОСОБА_9 посилається на те, що вирок суду першої інстанції ухвалений незаконно, має бути скасований у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинуло на вирішення питання про його невинуватість. Вказує, що судом не дана належна оцінка показам свідка ОСОБА_15 , який плутався у свої показаннях та за дачу завідомо неправдивих свідчень має бути притягнутий до відповідальності. Судовий експерт, який був допитаний судом першої інстанції, підтвердив, що від одного удару в область плеча та грудної клітини смерть потерпілого не могла наступити, що підтверджує результати, отримані внаслідок проведеного слідчого експерименту, та невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник обвинуваченого ОСОБА_7 вказує, що вирок вважає незаконним, таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та судового слідства, винесеним з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що всього у вироку перелічено 28 доказів, на які опирається суд як на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 і які вважає обґрунтованими та допустимими. Однак, сторона захисту заперечує проти таких доводів суду та наполягає на іншому висновку щодо дослідження доказів. Зокрема, покази свідка ОСОБА_15 необхідно визнати неналежними, недостовірними та недопустимими, оскільки в них є багато розбіжностей та сумнівів, які відповідно до ст. 62 Конституції України тлумачаться на користь обвинуваченого. Показання інших свідків не доводять вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину. Перелічені у вироку протоколи оглядів та висновки експертиз не доводять причетності ОСОБА_9 до інкримінованого злочину, крім того, що він був присутнім під час подій. Експертиза по речам ОСОБА_9 не виявила на одязі крові потерпілого, на відміну від одягу обвинуваченого ОСОБА_16 . Показання в суді судово-медичного експерта ОСОБА_17 підтверджує факт спричинення тілесних ушкоджень, але не причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину. Судом не зазначено, який доказ, яким саме чином доводить вину ОСОБА_9 судом у вироку не усунуті протиріччя між показами свідка ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_15 , не надана їм відповідна оцінка. Судом не розкрита об`єктивна сторона злочину, а стороною обвинувачення вона не доведена, оскільки механізм, порядок спричинення тілесних ушкоджень, не з`ясований, а лише надуманий за допомогою свідчень свідка ОСОБА_15 . Крім того, захисник посилається на те, що судом першої інстанції порушено право на захист та змагальність сторін, оскільки суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення та проведення судової психологічної експертизи за допомогою поліграфа.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги його захисника, уточнивши, що просить закрити кримінальне провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого йому злочину, його захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , який покладався на розсуд суду, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника і вважав, що вирок суду слід залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційні скарги обвинуваченого та захисника такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винність ОСОБА_9 у скоєнні умисного вбивства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, при викладених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які суд всебічно та повно дослідив, правильно оцінив та послався на них у вироку.

Зазначені висновки зокрема підтверджуються: показами самого обвинуваченого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що 30.09.2014 року перебував на території домоволодіння АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_15 і ОСОБА_11 , де розпивали алкогольні напої. В ході розпивання алкогольних напоїв у нього з потерпілим ОСОБА_11 стався конфлікт, в ході якого потерпілий почав ображати його «сепаратистом», на що він завдав йому один удар в плече і один удар в область грудей та пішов у туалет, де він знаходився приблизно 10 хвилин, а коли повернувся, то побачив, як ОСОБА_10 наносив потерпілому ОСОБА_11 удари кулаками в область голови. Він підійшов і розборонив ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , після чого вони всі разом продовжили розпивати алкогольні напої. Потім вони з ОСОБА_10 пішли. Приблизно о 03:00 годині до нього додому прибіг ОСОБА_15 і сказав йому: «Що ви наробили?», на що він одягнувся і вибіг на вулицю та підійшов до ОСОБА_11 , який сидів у кріслі. В той момент потерпілий,на його думку, був ще живий, щось бормотів. Після чого вони з ОСОБА_15 взяли потерпілого під пахви, але він не тримався на ногах. Після цього ОСОБА_15 поклав ОСОБА_11 в простирадло і вони віднесли його за межі двору і поклали під деревом. ОСОБА_15 запропонував йому спалити їх одяг, який був в крові, на що він погодився і, спаливши свої речі, вони пішли додому спати; показами прямого очевидця вбивства свідка ОСОБА_15 , про те, що він особисто бачив, як 30.09.2014 року в період часу з 21.00 до 23.00 години між ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 виник конфлікт, сварка, під час якої обидва обвинувачених наносили удари потерпілому ОСОБА_11 : ОСОБА_9 рукою у груди ОСОБА_11 , ОСОБА_10 руками та коліном по голові та тулубу ОСОБА_11 , який сидів за столом у кріслі та прикривався руками, а потім, як ОСОБА_10 так і ОСОБА_9 , кожен нанесли по два удари по голові ОСОБА_11 металевими стільцями. Що відбувалось далі він не бачив, оскільки залишив їх і пішов спати. Коли він уходив на дворі залишалися ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 більше нікого не було; протоколом проведення слідчого експерименту від 02.10.2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_15 на місці вчинення злочину особисто, добровільно, впевнено, та послідовно розповів, яким чином 30.09.2014 року на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 наносили удари по голові, тулубу ОСОБА_11 , а потім металевими стільцями в ділянку голови потерпілого при цьому ці удари наносив, як ОСОБА_10 так і ОСОБА_9 (т.2 а.с.139-144); висновками судових медичних експертиз №767/ЛЕ від 28.10.2014 року та №767/ЛЕ/240 від 14.11.2014 року про локалізацію і кількість тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , що йому були спричинені в область голови життєво важливий орган - не менше 20 механічних дій (ударів), в область тулуба та кінцівок - не менше ніж 11 механічних дій (ударів). Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження за механізмом спричинення могли виникнути при обставинах, на які вказує ОСОБА_15 при проведенні слідчого експерименту (т.2 а.с.240-246; т.3 а.с.6-13); висновком експерта №968 МК від 07.11.2014 року, згідно якого пошкодження на шматку шкіри з голови трупа ОСОБА_11 є забитими ранами які могли бути заподіяні з великою силою частиною будь-якого з трьох представлених на експертизу металевих стільців, що були вилучені під час огляду місця скоєння злочину - домоволодіння АДРЕСА_1 (т.4 а.с.18-27); висновком експерта № 698 від 30.10.2014 року, згідно якого на вилучених під час огляду домоволодіння АДРЕСА_1 трьох металевих стільцях виявлено: на першому стільці сліди крові в об`єктах №№1-10,15 могли походити від чоловіка (чоловіків), а в об`єктах №№11,17 - від особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А із вмістом супутнього антигену «Н» ізосерологічної системи АВО, в тому числі, як від потерпілого ОСОБА_11 , так і від ОСОБА_9 , враховуючи групову характеристику їх крові; сліди крові в об`єктах №№13,20 могли походити від чоловіка (чоловіків) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В із вмістом супутнього антигену «Н» ізосерологічної системи АВО; враховуючи групову приналежність крові ОСОБА_10 , домішок його крові в слідах на першому стільці в об`єктах №№1-13,15,17-21 не виключається; сліди крові в об`єктах №№19,20 могли походити від чоловіка (чоловіків), а в об`єктах №№12,18 - від особи(осіб) з групою крові «О» з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО, в тому числі, і від ОСОБА_10 ; на другому стільці сліди крові в об`єкті № 26 могли походити від чоловіка (чоловіків), в об`єкті №35 - як від потерпілого ОСОБА_11 , так і від ОСОБА_9 ; сліди крові в об`єктах №№23,37 могли походити від чоловіка (чоловіків), в об`єкті № 32 - від ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , враховуючи групову приналежність крові ОСОБА_10 , домішок його крові в слідах на другому стільці в об`єктах №№23,26,32,35,37 не виключається; сліди крові в об`єктах №№29,36 могли походити від чоловіка (чоловіків), в об`єктах №№22,31 - від ОСОБА_10 ; на третьому стільці сліди крові в об`єкті №38 могли походити від особи(осіб) з групою крові «В» з ізогемаглютиніном анти-А із вмістом супутнього антигену «Н» ізосерологічної системи АВО, в тому числі, як від потерпілого ОСОБА_11 , так і від ОСОБА_9 , враховуючи групову приналежність крові ОСОБА_10 , домішок його крові в слідах на третьому стільці в об`єкті №38 не виключається (т.3 а.с.212-220); висновком експерта №990 від 22.10.2014 року, згідно якого на вилучених під час огляду домоволодіння АДРЕСА_1 трьох металевих стільцях при серологічному дослідженні поту на стільці (об`єкти №№35,36) виявлені антигени «А», «В» і «Н», що не виключає можливості походження поту у зазначених об`єктах від особи (осіб) груповій характеристиці крові та виділенням якої характерні виявлені антигени, а тобто від особи (осіб) групи крові АВ з супутнім антигеном «Н»; також не виключена можливість і домішку поту у зазначених об`єктах від ОСОБА_10 та від ОСОБА_9 ; при серологічному дослідженні поту з домішкою крові на стільці (об`єкти №№8,18,19,27) виявлені антигени «А», «В» і «Н»; отриманий результат не виключає можливості суміші поту та крові від різних осіб, а тобто від особи (осіб) групи крові АВ з супутнім антигеном «Н», від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном «Н» і від особи (осіб) групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В; тому, враховуючи групові характеристики крові ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не виключена можливість походження крові або поту або суміші крові та поту у зазначених об`єктах від даних осіб (т.3 а.с.230-233); показами судово-медичного експерта ОСОБА_17 , який підтвердив в судовому засіданні висновки судових медичних експертиз №767/ЛЕ від 28.10.2014 року та №767/ЛЕ/240 від 14.11.2014 року, вказавши на механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_11 , та на те, що потерпілий міг втратити свідомість, як в процесі нанесення тілесних ушкоджень в область голови, так і після їх спричинення і смерть потерпілого настала після спричинення тілесних ушкоджень в область голови через проміжок часу, який вираховувався десятками хвилин; та іншими доказами, зазначеними у вироку суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з боку обвинувачення було надано достатньо доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому діяння, які суд першої інстанції обґрунтовано визнав достатніми, допустимими та достовірними, які відповідають вимогам діючого кримінального процесуального законодавства України, а покази ОСОБА_9 про те, що удари стільцем потерпілому не наносив, ретельно перевірив та правильно розцінив, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, оскільки вони спростовувалися вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим, доводи обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів вини обвинуваченого, є безпідставними.

Суд вірно зазначив, що фактичні обставини справи свідчать про умисні та усвідомлені дії ОСОБА_9 , направлені саме на умисне позбавлення життя ОСОБА_11 , на що вказує кількість нанесених ударів потерпілому металевими стільцями в життєво важливий орган в область голови (не менше 20) та правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за п.12 ч.2 ст.115 КК України.

В основу вироку суд поклав тільки ті покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , які вони давали у судовому засіданні та були безпосередньо досліджені судом, який надав їм належну оцінку і підстав ставити під сумнів їх об`єктивність не було. Вони були послідовними та узгоджувалися з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Ніяких суттєвих протиріч у їх показах, як на те вказує в апеляції захисник, немає.

Крім того, свідок ОСОБА_18 не є очевидцем саме того, як обвинувачені наносили удари стільцями по голові потерпілому, а тому, незначні суперечності у показах зазначених свідків на вирішення справи по суті не впливали.

Зокрема, що стосується доводів апеляції захисника про необхідність визнання показів свідка ОСОБА_15 недопустимим доказом, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, колегією суддів за клопотанням захисника ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційної інстанції був прослуханий звукозапис судового засідання, під час якого проводився допит свідка ОСОБА_15 і ніяких розбіжностей та суперечностей у його показах не вбачала. Вони були послідовні та незмінні, йому були поставлені питання і отримані на них конкретні відповіді. Судом покази свідка викладені у вироку без спотворення. Свідок ОСОБА_15 постійно вказував на те, що ОСОБА_9 наніс два удари металевим стільцем ОСОБА_11 в ділянку голови, що також підтверджено і переглянутим у судовому засіданні першої інстанції відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 і ніяких питань з цього приводу, при його перегляді, ані у ОСОБА_9 , ані у його захисника не виникало.

Підстав обмовляти ОСОБА_9 у ОСОБА_15 не було.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність крові потерпілого ОСОБА_11 на вилученому одязі ОСОБА_9 , не спростовують доведеності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому діяння, оскільки, як було зазначено свідком ОСОБА_15 та самим обвинуваченим ОСОБА_9 , одяг останнього, який був в крові потерпілого, вони спалили, що також узгоджується і з протоколом огляду місця події, під час проведення якого, було виявлено та вилучено фрагмент тканини білого кольору в обгорілому стані (т.2 а.с.22-36).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що не встановлений механізм та порядок спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, є необґрунтованими.

Так, сам факт конфліктної ситуації між обвинуваченими та потерпілим, підстави та мотиви його виникнення не заперечував в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , зазначений вище свідком ОСОБА_15 механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, який показав, що ОСОБА_9 умисно наніс ОСОБА_11 один удар рукою в ділянку грудної клітини, який в цей час сидів у кріслі біля столу, потім сварка продовжилась і ОСОБА_10 умисно наніс не менш семи ударів рукою в ділянку голови, тулуба ОСОБА_11 , після чого умисно наніс не менш двох ударів металевим стільцем, який знаходився поряд, в ділянку голови ОСОБА_11 , потім ОСОБА_9 умисно наніс два удари металевим стільцем ОСОБА_11 , в ділянку голови підтверджується висновком експерта №767/ЛЕ/240 від 14.11.2014 року, відповідно до якого, виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження за механізмом спричинення могли виникнути при обставинах, на які вказує ОСОБА_15 при проведенні слідчого експерименту. Покази свідка ОСОБА_19 в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому декількома металевими стільцями по голові потерпілого узгоджуються із висновками вищезазначених експертиз № 698 від 30.10.2014 року та №990 від 22.10.2014 року, відповідно до який на стільцях, вилучених під час огляду місця події були виявлені сліди крові, які належать потерпілому ОСОБА_11 та сліди поту, які належать як обвинуваченому ОСОБА_10 , так і обвинуваченому ОСОБА_9 , що спростовують доводи ОСОБА_9 про нанесення лише одного удару кулаком по тулубу потерпілого.

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_17 вказав на те, що у потерпілого на грудній клітині зліва на 3 см. вліво від середньої імунної лінії, на 19 см. від яремної вирізки виявлено садно продовгуватої форми з горизонтальним розташуванням, розміром 3х1,5 см., яке виникло внаслідок дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким не могла бути рука людини стиснена в кулак, тому що це предмет напівжорсткої конструкції з обмеженою контактуючою поверхнею, чим виключив механізм спричинення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, на який вказував обвинувачений ОСОБА_9 та підтвердив механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначений ОСОБА_15 .

Не вбачає колегія суддів і порушення судом права на захист обвинуваченого та змагальність сторін, через відмову у задоволенні клопотання про призначення та проведення судової психологічної експертизи за допомогою поліграфа. Зазначені клопотання були належним чином вирішені як судом першої, так і апеляційної інстанції.

Судовий розгляд проведено достатньо повно, об`єктивно та всебічно. Усі клопотання обвинувачених та їх захисників були вирішені і те, що суд відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання захисника, суттєвим порушенням не є, оскільки наявних у матеріалах кримінального провадження доказів було достатньо для вирішення справи по суті.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції були досліджені у повному обсязі всі надані сторонами докази, які зібрані в межах діючого кримінального процесуального кодексу, є належними та допустимими і їм дана належна оцінка у вироку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не містять протиріч.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції допущено не було.

Що стосується призначеного ОСОБА_9 покарання, то при визначенні такої міри, суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості, скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, до затримання офіційно не працював та не мав офіційного джерела доходу, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання, а саме, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та дійшов правильного висновку щодо неможливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді реального позбавлення волі, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає вимогам ст.65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, з 01 жовтня 2014 року по 16 лютого 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, з 01 жовтня 2014 року по 16 лютого 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: