Справа № 592/1296/17
Провадження № 1-кс/592/619/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на незаконне затримання ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 на незаконне затримання ОСОБА_3 . Скаргу обґрунтовує тим, що 01.02.2017 року о 19.30 год. слідчий СВ Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_6 склав протокол про затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину відносно ОСОБА_3 в якому зазначив час фактичного затримання 01.02.2017 року о 17.30 год. Підставою затримання а протоколі зазначено п.1 ст.208 КПК України - якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа вчинила злочин та п.«с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини. 01.02.2017 року ОСОБА_7 було вручене повідомлення про підозру, він допитаний в якості підозрюваного, проведена очна ставка з потерпілим. ОСОБА_7 не заперечував своєї вини. На час затримання ОСОБА_7 підстава, передбачена п.2 ч.1 ст.208 КПК України, відсутня, оскільки злочин у кримінальному провадженні, був вчинений 22.08.2016 року, що виключає можливість для висновку про те, що її підзахисний «щойно вчинив злочин». У ч.1 ст.208 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав затримання особи без ухвали слідчого судді. Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як в порядку, встановленому законом. Таким чином, затримання її підзахисного всупереч вимогам ст.208 КПК України одночасно є і порушенням норм міжнародного права. Відповідно до п.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний, кого позбавлено свободи в наслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним. Відповідно до ст.13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Просить суд визнати затримання ОСОБА_3 від 01.02.2017 року незаконним та негайно звільнити його з-під варти.

В судовому засіданні захисник підозрюваного скаргу підтримала повністю.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги, зазначивши, що були всі підстави для затримання ОСОБА_3 згідно з п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод з метою запобіганню вчиненню ОСОБА_3 кримінального правопорушення чи його втечі. 01.02.2017 року ОСОБА_3 був запрошений до Сумського відділу поліції по іншому кримінальному провадженню за фактом скоєння ним крадіжки майна і було з`ясовано, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення за ч.2 ст.186 КК України, тому було прийнято рішення про його затримання. ОСОБА_3 давав показання як підозрюваний, своєї вини не заперечував.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , прокурора, перевіривши матеріали скарги, вважаю скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Встановлено, що в провадженні Сумського відділу поліції перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2016 року за №0003619 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Кримінальне правопорушення скоєне 22.08.2016 року.

За першим викликом ОСОБА_3 з`явився до Сумського відділу поліції, він не ухилявся від слідства, його не оголошували у розшук. 01.02.2017 року ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України.

01.02.2017 року о 17год.30хв. ОСОБА_3 було затримано за підозрою у скоєнні злочину за ч.2 ст.186 КК України. В протоколі затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину як підстава для затримання зазначений пункт 2 ч.1 ст.208 КПК України: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Кримінальне правопорушення за ознаками злочину за ч.2 ст.186 КК України було скоєно 22.08.2016 року, а ОСОБА_3 затримується 01.02.2017 року. Отже, на час затримання ОСОБА_3 підстава, передбачена пунктом 2 ч.1 ст.208 КПК України, відсутня.

Підставою для затримання в постанові зазначений п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно з цією нормою передбачений законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно з ч.3 ст.5 Конвенції кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
ОСОБА_3 був затриманий 01.02.2017 року, в той же день 01.02.2017 року йому було повідомлено про підозру, але він не був доставлений негайно до суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.
Частиною 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Саме частиною 1 ст.208 КПК України передбачені підстави для затримання особи і така підстава, на яку посилається орган досудового розслідування в постанові про затримання ОСОБА_3 , передбачена п.2 ч.1 ст.208 КПК України, була відсутня.
Не маючи підстав для затримання особи відповідно до ч.1 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа Сумського відділу поліції, не забезпечила негайну доставку підозрюваного до суду, не звернулася до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу.
Згідно з ст.206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Уповноважена службова особа органу досудового розслідування не довела, що існували передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді, є зволікання у доставленні особи до суду для обрання запобіжного заходу, не доведені правові підстави для позбавлення ОСОБА_3 свободи.
З врахуванням викладеного, вважаю необхідним звільнити ОСОБА_3 з-під варти. ОСОБА_3 зобов`язаний з`явитися до суду у разі звернення слідчого з клопотанням про обрання запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст.206, 208 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,-
ПОСТАНОВИВ:
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.
ОСОБА_3 зобовязаний з`явитися до суду у разі звернення слідчого з клопотанням про обрання запобіжного заходу.
Ухвала оскарженнню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1