Справа № 183/2400/16
№ 1-кп/183/100/17

У Х В А Л А
05 липня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19.06.1996 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 42, ст. 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відстрочкою виконання вироку строком на 1 рік;
- 08.12.1998 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 144, ст. 42, ст. 43 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 18.01.2005 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 296, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;
- 24.10.2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 02.02.2007 року Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області змінено, до 3 років позбавлення волі;
- 24.12.2009 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 24.01.2012 року звільнений по відбуттю покарання Синельнівською ВК Дніпропетровської області (№ 94),
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, -

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки на теперішній час не змінились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів і знову обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливому тяжкому злочинах, може перешкоджати встановленню обставин кримінального провадження, впливати на свідків, які ще не допитані судом, а також переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, та вчиняти інші злочини.
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження строку тримання під вартою та просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки останній має постійне місце проживання, а потерпілі і більшість свідків у справі вже допитані і на них обвинуваченим не може чинитися вплив.
Обвинувачений ОСОБА_7 погодився з позицією свого захисника.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу суд враховує, що на даний час триває судовий розгляд кримінального провадження, судом не з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи, не досліджені письмові докази, не допитані всі свідки. Суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та знову обвинувачується у вчиненні злочинів, частина з яких відноситься до тяжких, а один до особливо тяжких. Також, ОСОБА_7 не працює, не одружений, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. Суд також враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим. Тому, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує, а також вчиняти нові злочини, оскільки є неодноразово раніше судимою особою. Крім того, стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились.
А тому, на переконання суду, існує нагальна необхідність запобігти спробам обвинуваченого перебуваючи на волі переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків з огляду на покарання, що йому загрожує, а також вчиняти нові злочини враховуючи його схильність до вчинення правопорушень.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тому, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 01 вересня 2017 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3