МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2043/16-к
Провадження № 1-кп/480/44/17
Вирок
Іменем України
21 червня 2017 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

(прокурор та обвинувачений у судовому засіданні 21 червня 2017 року беруть участь дистанційно з приміщення Київського районного суду м. Полтави)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві у режимі відеоконференції з Київським районним судом м. Полтави кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2016 року за № 0000037 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козельщина Полтавської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця призваного 22.08.2014 Комсомольсько-Козельщинським ОРВК Полтавської області на військову службу за мобілізацією, який проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдат, на посаді гранатометника 3 взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07 червня 2016 року вироком Козельщинського районного суду Полтавської області до 2 років позбавлення волі. Звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

встановив:

22.08.2014 ОСОБА_5 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації та направлений для проходження злагодження до військової частини НОМЕР_2 .

30.09.2014 відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 №204 від 30.09.2014 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду гранатометника 3 взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходилась на НОМЕР_3 загальньовійськовому полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований поблизу АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, 05.10.2014 солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від військової служби, через небажання її проходити, у порушення ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідного командира (начальника), без поважних причин, самовільно залишив місце дислокації військової частини-польова пошта НОМЕР_1 на НОМЕР_3 загальновійськовому полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований поблизу АДРЕСА_2 та до моменту встановлення його місцезнаходження правоохоронними органами 29.07.2016 перебував на території смт. Козельщина Полтавської області, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_5 показав суду, що 05.10.2014, з метою невиконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив місце служби НОМЕР_3 загальновійськовий полігон ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Михайлівка Миколаївського району Миколаївської області та без поважних причин незаконно перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд. Пояснив, що залишив місце служби, у зв`язку з сімейними обставинами та необхідності догляду батьків похилого віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби (в редакції Закону від 11 липня 2014 року).
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 за місцем служби характеризується негативно; відповідно до медичної характеристики є здоровим; на момент вчинення злочину не судимий; вчинив злочин вперше; повністю визнав вину.

Відповідно до досудової доповіді наданої суду ризик вчинення ОСОБА_5 нового злочину є дуже високим.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, з одночасним встановленням іспитового строку відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України (в редакції Закону від 11 липня 2014 року)та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року більш суворим призначеним цим вироком, визначити остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

21.06.2017