УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/3396/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучене майно є доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому з метою проведення комп`ютерної експертизи, а також з метою ненадання можливості знищення їх є необхідність в його арешті.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Вказує, що суд першої інстанції без відповідних на те підстав здійснив розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного та його захисника, а також жодним чином не повідомив їх про те, що 05 травня 2017 року була винесена ухвала про арешт майна. Про даний факт вони дізналися лише 16 травня 2017 року при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження.
Вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням норм процесуального права, а арешт накладено на майно безпідставно виходячи з наступного.
В матеріалах клопотання про накладення арешту на майно відсутні докази визнання тимчасово вилученого майна речовими доказами.
Частина майна на яке накладено арешт, а саме: грошові кошти у сумі 30 000 гривень грошові кошти у сумі 8000 гривень та 100 доларів США належать особисто ОСОБА_9 та ніяким чином не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження розгляд клопотання про арешт майна слідчим суддею було проведено без виклику адвоката та підозрюваного, а тому з врахуванням отримання ними копії ухвали слідчого судді 05.05.2017 року та вимог ч. 3 ст. 395 КПК України колегія суддів не вбачає підстав для визнання пропущеним строку на апеляційне оскарження.
З клопотання слідчого та долучених матеріалів вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється в тому, що працюючи на посаді директора Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України висловив вимогу ОСОБА_10 надати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, за вчинення в інтересах останнього дій з використанням наданого йому службового становища.
Так, 10.03.2017 ОСОБА_10 , будучи фізичною особою-підприємцем, з метою здійснення господарської діяльності з вирощування овочів, знаючи що в с. Федорівка, Малинського району знаходяться теплиці з відповідною площиною, яка йому підходить для здійснення господарської діяльності, у вище вказаний день приїхав в с. Федорівка за місцем розташування Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, щоб зустрітися з директором вище вказаного Інституту, а саме з ОСОБА_9 , для обговорення можливості отримання в оренду однієї із теплиць, що розташовані на території Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України.
В ході неодноразових зустрічей, що відбувались між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , під час обговорення питання щодо надання в оренду ОСОБА_10 одну із теплиць, що знаходяться у власності Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на отримання для себе неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, за вчинення в інтересах ОСОБА_10 дій з використанням свого службового становища, як директора Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук, а саме ОСОБА_9 знаючи що не може надавати без дозволу Національної академії аграрних наук України в оренду приміщення, у тому числі теплиці, та укладати будь-які договори, вказав ОСОБА_10 якщо останній надасть йому грошові кошти у сумі 84 000 гривень (тобто 7 000 грн. за місяць оренди теплиці) той дозволить йому використовувати теплицю для його потреб та також додав, що владнає усі питання пов`язані з орендою та укладанням необхідних дозвільних документів.
ОСОБА_10 обдумавши пропозицію ОСОБА_9 , зрозумівши, що вище вказані дії останнього є незаконні, звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення до працівників поліції.
В подальшому за попередньою домовленістю, а саме приблизно о 12 год. 10.04.2017 року, ОСОБА_10 приїхав в с. Федорівка, а саме до Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, так під час зустрічі з ОСОБА_9 , що відбувалась в автомобілі марки «Пежо Партнер», яким користується останній, у ході розмови, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 , що відразу надати усю суму у розмірі 84 000 грн. він не зможе, а тому необхідно її зменшити хоч би до 72 000 грн. (тобто по 6 000 гривень за місяць оренди теплиці), на що ОСОБА_9 погодився, однак сказав, що за такої умови необхідно, щоб ОСОБА_10 надав зараз йому 2000 гривень, які необхідні йому на власні потреби. ОСОБА_10 на дану вимогу повідомив ОСОБА_9 , що на даний час у нього з собою грошових коштів не має, однак за необхідності він може передати йому їх завтра, на що ОСОБА_9 погодився, та сказав, щоб ОСОБА_10 надав йому 2000 гривень завтра у першій половині дня, тобто 11.04.2017 року. Також у ході розмови ОСОБА_10 спитав у ОСОБА_9 , яким чином буде узаконено його перебування на території Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, на що ОСОБА_9 сказав, що зробить довідку яка надасть можливість йому безперешкодно заходити на територію інституту.
13.04.2017 року ОСОБА_10 знову приїхав до с. Федорівка, а саме до Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, так у ході зустрічі з ОСОБА_9 під час розмови, останній запропонував укласти між ним тобто Поліською дослідною станцією імені О.М. Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України та ОСОБА_10 договір про відповідальне зберігання у зв`язку з тим, що довідка не є підставою для надання в оренду теплиці, і у нього можуть виникнути потім проблеми та також додав, щоб ОСОБА_10 приїздив до нього 14.04.2017 року.
Так, 14.04.2017 року ОСОБА_10 в черговий раз приїхав на вимогу ОСОБА_9 до с. Федорівка, де під час зустрічі з останнім, ОСОБА_9 надав для ознайомлення ОСОБА_10 договір який укладений між ним та іншими особами, які орендують у нього приміщення для пилорами, а саме договір укладений на відповідальне зберігання речей. ОСОБА_10 на запропоновані умови погодився, однак через деякий час з невідомих причин, ОСОБА_9 відмовився від укладання з ОСОБА_10 договору на відповідальне зберігання та відмовив у наданні будь-яких послуг у вигляді оренди приміщень, теплиць, тим самим не довів свій намір на отримання неправомірної вигоди у вигляді решти коштів, а саме у сумі 70 000 грн. до кінця.
27.04.2017 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
Згідно до змісту статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 та ч. 3 цієї статті арешт з метою збереження речових доказів може бути накладено на майно будь-якої особи, якщо це майно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, а зокрема є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Натомість вказане рішення слідчого судді не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею клопотання про скасування арешту, вимагати належного збереження майна, тощо.
Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які б давали підстави для скасування вказаної ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: