АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/6103/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/221/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2017 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002619 від 28 листопада 2016 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаєза адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_8
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи правильність кваліфікації своїх дій та доведеність вини, вважає вирок таким, що підлягає зміні з підстав невідповідності тяжкості вчиненого злочину та його особі, просить призначити покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, визначивши остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

В обґрунтування доводів скарги обвинувачений посилався на те, що при призначенні покарання суд не врахував повне визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, та призначив йому занадто суворе покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеність його вини, також ставить питання про зміну вироку з призначенням обвинуваченому більш м`якого покарання.

В обґрунтування доводів скарги захисник вказує, що суд з врахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, зокрема: повне визнання вини, щире каяття, відшкодування завданої злочином шкоди, позиції потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого та не заявила до нього жодних претензій матеріального та морального характеру, безпідставно призначив йому покарання не в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року ОСОБА_10 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2012 року й визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в межах цього кримінального провадження з дня його затримання - 28 листопада 2016 року до дня набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи в розмірі 880,40 грн., витрати пов`язані з проведенням трасологічної експертизи в розмірі 439,80 грн.
Цим вироком вирішено долю речових доказів.
За встановлених у вироку обставин, 28.11.2016 приблизно о 09:20 годині, ОСОБА_6 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, незаконно проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_11 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2393,65 грн.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подані ними апеляційні скарги та просили вирок змінити, призначивши покарання у відповідності до доводів скарг.
Прокурор, заперечуючи проти апеляційних скарг, просив їх залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а також не оспорюються і в поданих апеляційних скаргах, тому, згідно з ч. 2 ст. 394, ст. 404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Разом з цим, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими.

За змістом ст. ст. 409, 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто такого покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Із вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносено до категорії тяжких, його конкретні обставини, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, під наглядом у лікаря-психіатра не знаходиться, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з липня 2005 року з приводу психічних, поведінкових розладів внаслідок вживання опоїдів, синдром залежності.
Також суд вірно визнав обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченому щире каяття, й обставину, яка його обтяжує рецидив злочинів,а також врахував позицію потерпілої щодо покарання обвинуваченому, й дійшов обґрунтованого висновку, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства, та призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті інкримінованого злочину.
При цьому, при призначення обвинуваченому покарання судом виконано положення ст. 71 КК України та правильно визначено остаточне покарання з урахуванням невідбутого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2012 року.
Що стосується доводів сторони захисту про неврахуванням судом, при призначенні покарання, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне повернення викраденого майна та те, що потерпіла ОСОБА_11 претензій не має, то на переконання колегії суддів, ці доводи є безпідставними, оскільки обставини, на які посилаються сторона захисту в апеляційних скаргах, були взяті до уваги судом першої інстанції та їм була надана належна оцінка.

Беручи до уваги те, що всі обставини, які впливають на вид і міру покарання, належним чином враховані судом, та покарання обвинуваченому призначено, у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, яке за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційних скаргах сторони захисту, та підстав вважати призначене покарання несправедливим внаслідок суворості не має, тому вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року залишити без задоволення.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4