АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/754/17 Справа № 204/1759/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005867 від 18 жовтня 2014 року за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіров-200 Російської Федерації, громадянина України, неодруженого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та виправданого у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
За участю учасників кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_9
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Вирішено питання згідно ст. 100 КПК України щодо речових доказів.

Органами досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується ,що будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння, 18.10.2014 року в період часу з 01.30 години до 03.30 години, разом з раніше йому знайомим ОСОБА_11 знаходився в дворі будинків №№ 14 А та АДРЕСА_2 . У вказаному місці між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виникла сварка. Під час вказаної сварки у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме потерпілому ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення умисного вбивства, ОСОБА_7 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс не менше 9-10 ударів знайденою у дворі будинків цеглиною в область голови потерпілого ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню.

Внаслідок умисного спричинення потерпілому ОСОБА_7 відкритої черепно-мозкової рани: перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під м`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку, у стовбурову його частину, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупу та даними додаткових методів дослідження, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №210 від 18.11.2016 року, на місці вчинення кримінального правопорушення, настала смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Таким чином, внаслідок умисного спричинення ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 відкритої черепно-мозкової рани: перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під м`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку, у стовбурову його частину , на місці вчинення кримінального правопорушення настала смерть потерпілого ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції у своєму виправдувальному вироку зазначив, що оцінивши наявні по кримінальному провадженню докази дійшов висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині ОСОБА_11 , є домислом та не доведено слідством.

Суду надано докази, які підтверджують подію кримінального правопорушення, проте, стороною обвинувачення не надано доказів того, що обвинувачений знаходячись у вказаному в обвинувальному акті місці та час, виконав дії, які вважав за необхідні з метою досягнення свого злочинного умислу на спричинення смерті ОСОБА_11 , бажав або міг бажати настання для потерпілого наслідків у вигляді смерті.

Стороною обвинувачення під час судового розгляду у кримінальному провадженні надані докази, які суд не може покласти в основу обвинувального вироку, як такі, що доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст.115 КК України скасувати та призначити на новий судовий розгляд в суді першої інстанції у іншому складі суду.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що зазначений вирок суду першої інстанції є необґрунтованим, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом зазначено, що відповідно до висновку експерта №2-04/179 від 12.03.2015 року на джинсових штанах ОСОБА_7 , а також на туфлі на праву ногу була виявлена кров ОСОБА_11 , однак суд вважає, що дана обставина не є доказом вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, так як органом досудового розслідування не встановлено обставин, за яких кров ОСОБА_11 могла потрапити на низ штанів та один туфель ОСОБА_7 .

Прокурор вважає, що з вказаними доводами суду не можна погодитись, оскільки судом залишено поза увагою той факт, що кров потерпілого ОСОБА_11 було виявлено не лише знизу штанів, а й в інших місцях. Зокрема, згідно вказаного висновку експерта, ще 6 плям крові ОСОБА_11 було виявлено на відстані 24 см. від верхнього краю поясу штанів та 1 велику пляму на відстані 36 см. від нижнього краю.

Всього на штанах ОСОБА_7 було виявлено 17 великих та малих плям крові потерпілого ОСОБА_11 . Таким чином, практично вся поверхня штанів ОСОБА_7 була у крові потерпілого ОСОБА_11 .

Зазначає, що враховуючи таку велику кількість плям крові потерпілого ОСОБА_11 на штанях ОСОБА_7 , можливо беззаперечно стверджувати про те, що вони могли бути отримані лише під час нанесення ударів цеглиною по голові, а не у побутових умовах.

Вважає, що обґрунтовуючи невинуватість ОСОБА_7 у вчиненні вбивства суд робить припущення про те, що якби ОСОБА_7 наносив 9-10 ударів цеглиною в область голови ОСОБА_11 , то на светрі чи руках обвинуваченого також повинні бути сліди крові потерпілого та оскільки таких слідів не виявлено, то суд зробив категоричний висновок про те, що ОСОБА_7 не наносив цих ударів.

Однак апелянт вважає, що із зазначеними висновками суду не можна погодитись, оскільки судом було допущено логічну помилку та не враховано той факт, що причини відсутності крові на светрі чи руках обвинуваченого можуть бути різноманітними: характер нанесення ударів; наявність куртки, надітої поверх светру; миття рук безпосередньо після вбивства, тощо.

Крім того, судом зазначено, що виявлення на місці події куртки потерпілого ОСОБА_11 , яку ОСОБА_7 одягнув на себе у кафе, не може підтверджувати, що ОСОБА_7 був на місці вбивства ОСОБА_11 , однак з даними висновками не погоджується прокурор та зазначає, що з вказаними висновками суду також не можна погодитись з огляду на фактичні обставини, які було встановлено у судовому засіданні, а саме: згідно відеозапису камер відеоспостереження, вилученому у кафе, о 00.22 годині 18.10.2014 року ОСОБА_7 покинув приміщення кафе та був одягнений у чорну куртку, яка належить ОСОБА_11 та яку він попередньо одягнув у кафе. У подальшому, зазначену чорну куртку виявлено на місці вбивства неподалік від трупу ОСОБА_11 зі слідами крові. При цьому, згідно висновку експерта 1076 від 17.11 2014 року, на лівому рукаві виявлено пляму крові розміром 30x14 см., ще 2 плями крові виявлено на правій полі та правій спинці підкладки куртки, які могли походити від потерпілого ОСОБА_11 .

Прокурор вважає, що зазначені фактичні обставини у своїй сукупності по-перше пояснюють, чому на светрі обвинуваченого ОСОБА_7 була відсутня кров ОСОБА_11 , а по-друге доводять причетність обвинуваченого до вбивства.

Обґрунтовуючи недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вбивства суд також вказує на показання свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які пояснили суду, що ОСОБА_7 вже о 00.50 годин 18.10.2014 року був удома та відповідно має алібі щодо часу убивства, що логічно узгоджується їх телефонними дзвінками та прокурор з цим не погоджується та зазначає наступне.

По-перше: ОСОБА_7 та ОСОБА_13 є близькими родичами обвинуваченого, з моменту вчинення злочину мали досить часу для того, щоб узгодити спільну позицію. Таким чином їх свідченням необхідно оцінювати дуже критично, оскільки вони прямо зацікавлені у тому, щоб син уникнув відповідальності.

По-друге: телефонні дзвінки ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на мобільний номер потерпілого ОСОБА_11 не можуть підтверджувати та не підтверджують місце перебування самого ОСОБА_7 .

По-третє: у судовому засідання допитаний свідок ОСОБА_14 показав, що бачив ОСОБА_7 близько 01.00 годин 18.10.2014 року неподалік від кафе, що також спростовує алібі обвинуваченого.

По-четверте: алібі обвинуваченого також спростовуються іншими доказами у їх сукупності, такими як: велика кількість крові потерпілого на одежі ОСОБА_7 , чорна куртка потерпілого, яку вдягнув ОСОБА_7 та яку було виявлено на місці убивства.

Прокурор вважає, що вищевказаним обставинам судом не надано належної оцінки та зроблено хибні висновки про наявність алібі у ОСОБА_7 .

Також, зазначає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 135 КПК України, у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення потерпілої ОСОБА_9 про час та місце судових засідань, у тому числі останнього, яке відбулося 02.02.2017 року, внаслідок чого було порушено її права.
Захисником ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 надані заперечення, згідно яких останній просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Вислухавши доповідь судді, доводи прокурорів, які вважали, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та також порушення прав потерпілої, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка просила скасувати вирок суду оскільки порушено її право на участь у судовому засіданні та вона вважає,що виправдувальний вирок необґрунтованим,думку обвинуваченого та його захисника, які вважали,що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора з наступних підстав.

Апеляційні доводи прокурора в частині наявності допущених судом істотних порушень КПК України при судовому розгляді, на думку колегії суддів, не позбавленні правових та фактичних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом належним чином не було повідомлено потерпілу ОСОБА_9 про дату та час слухання кримінального провадження.
У судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що суд першої інстанції допитав її, однак про подальше слухання провадження до її відома не доводив та вона не була обізнана про ухвалення виправдувального вироку, що позбавило її можливості оскаржувати вказаний вирок, який вона вважає несправедливим.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутністю потерпілої, належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання.
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними та такими, що тягнуть безумовне скасування вироку суду, оскільки потерпіла була позбавлена своїх прав на участь у судовому розгляді.
В апеляційній інстанції потерпіла зазначила, що судом першої інстанції була позбавлена можливості заявляти клопотання про виклик додаткових свідків, показання яких мали суттєве значення для ухвалення законного та справедливого рішення.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення - є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції ( п.5 ч.2 ст.412, п.1 ч.1 ст. 415 КПК України).
При новому судовому розгляді суду належить врахувати наведене, належним чином повідомити потерпілу про дату та час слухання кримінального провадження, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора, при необхідності у відповідності до ст. 333 КПК доручити органу досудового розслідування провести необхідні слідчі дії, необхідні додаткові експертизи при наявності клопотання сторін та у відповідності до встановленого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

По с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року, відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді апеляційного суду:
----------------------- ----------------------- -------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4