Дата документу Справа № 329/1172/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/601/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 329/1172/16-к
Категорія: ст. 191 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мануйлівка Приморського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого директором Комунальної установи «Чернігівський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради (раніше - Комунальна установа «Чернігівський дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради), раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 /а.п.53-55/, в якій просить ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 /а.п.46-47/ скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

Апелянт вважає, що під час складання обвинувального акту жодних істотних порушень кримінального процесуального закону не допущено, а суд навмисно затягує процес розгляду зазначеного кримінального провадження. Так, у фактичному викладі обвинувачення зазначено, що бухгалтером здійснено перерахування заробітної плати особам, які не працювали в КУ «Чернігівський дитячий будинок інтернат» ЗОР на підставі викладених ОСОБА_7 наказів про призначення осіб на роботу, а також табелів обліку робочого часу. Зазначено, що ОСОБА_7 відповідно до посадової інструкції, будучи посадовою особою директором КУ «Чернігівський дитячий будинок інтернат» ЗОР відповідає за бухгалтерський облік, а також вирішує питання добору кадрів та видає накази по інтернату, розпоряджається майном і коштами інтернату, тобто із формулювання обвинувачення є зрозумілим перебування грошових коштів у законному віданні ОСОБА_7 на підставі виконання ним організаційно-розпорядчих функцій.

Крім того, прокурору надано право змінити обвинувачення та скласти новий обвинувальний акт, у якому з урахуванням даних, отриманих під час судового розгляду, уточнити фактичні обставини кримінального правопорушення.

Згідно із зазначеною ухвалою суду, обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 ч.2 ст.191 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що в обвинувальному акті, при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення не зазначено, які та яким чином кошти бюджетної установи були ввірені чи перебували в законному віданні ОСОБА_7 , адже сама бюджетна організація є неприбутковою. Яким чином ОСОБА_7 вчинив зловживання своїм службовим становищем, в чому полягав його корисливий мотив, які повноваження він порушив та які організаційно-розпорядчі функції використав, адже ані у викладі фактично встановлених обставин кримінального правопорушення, ані у формулюванні обвинувачення прокурор взагалі не зазначив, на підставі чого бухгалтерія здійснила перерахування грошових коштів іншим особам, а при розтраті повноваження службової особи використовуються для обернення винною особою майна на користь інших осіб. Таким чином, в обвинувальному акті відсутнє викладення належним чином самого формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , як того вимагає кримінально-процесуальний закон (п.5 ч.2 ст.291 КПК України).
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, підозрюваного з запереченнями по апеляційній скарзі прокурора, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у тому числі такої загальної засади кримінального провадження, як законність, що має безпосереднє відношення і до стадії досудового розслідування, суд при підготовчому судовому засіданні зобов`язаний перевірити зміст обвинувального акта та додатків до нього на відповідність вимогам КПК України з метою його подальшого призначення до розгляду при наявності на те правових підстав.
Нормами ст.ст.291, 109 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, недотримання яких та інших норм закону відповідно до ст.314 ч.3 п.3 КПК України дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення прокурору обвинувального акту, який не відповідає вимогам КПК України.
Частиною другою ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, а саме, у тому числі з іншими відомостями, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення /п. 5/.
Суд першої інстанції, виходячи з мотивувальної частини ухвали, фактично дійшов висновку про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення відповідно до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, у тому числі обставин вчинення кримінальних правопорушень, форми вини, мотиву і мети кримінальних правопорушень.
З такими висновками суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, яка вважає, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які між собою узгоджуються.
Безпідставними є висновки суду в частині неконкретності обвинувачення. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 зазначив, що зміст обвинувачення йому зрозумілий, висловлені ним заперечення стосувались обставин, які підлягають перевірці і оцінці лише під час судового розгляду провадження, що на стадії підготовчого судового засідання є неприпустимим.
Звертає на себе увагу і те, що суд по обвинувальному акту прийняв рішення, яке не передбачено ч.3 ст.314 КПК України, а саме повернення прокурору для усунення недоліків.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора і вважає за необхідне скасувати ухвалу суду та по обвинувальному акту призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року, якою обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків, скасувати та по обвинувальному акту призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції.

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню повернути до Чернігівського районного суду Запорізької області.

Ухвала набирає законної сили з дати її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4