У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/382/17 (справа № 308/21805/13-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 17.05.2013 року про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оглядів Радехівського району Львівської області та мешканця АДРЕСА_1 , українця, за національністю, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, з вищою історичною та юридичною освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу державного вищого навчального закладу Ужгородський національний Університет (далі ДВНЗ «УжНУ») від 15.05.2012 року № 119/01-04 на посаді проректора з науково-педагогічної роботи та перспектив розвитку, будучи службовою особою, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, протягом березня - травня 2013 року протиправно одержав від ОСОБА_6 грошові кошти, чим спричинив останньому істотну матеріальну шкоду та істотну шкоду охоронюваним державним інтересам у вигляді підриву престижу та авторитету органів Міністерства освіти України, за наступних обставин.
Так, 27 квітня 2009 року між приватним підприємцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та регіональним відділенням Фонду державного майна України по Закарпатській області в особі начальника ОСОБА_8 укладено договір оренди індивідуального нерухомого майна, що належить до державної власності за № 34-09/06/05, зокрема вбудованих приміщень буфету площею 50 кв. м. біологічного факультету ДВНЗ «УжНУ» за адресою: м. Ужгород, вул. Волошина, 32, строком до 26.03.2012, дія якого згідно додаткового договору за № 1 про продовження терміну дії договору оренди за № 34-09/06-05 від 27.04.2009 пролонгована до 26.02.2015 включно.
У березні-квітні 2013 року, більш точних дат органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , будучи згідно доручення за № 03/21-11 від 21.01.2013 року, уповноваженим на представництво інтересів ДВНЗ «УжНУ» в усіх підприємствах установах, організаціях усіх форм власності на території України у сфері орендних правовідносин з орендарями та Регіональним відділенням фонду державного майна України по Закарпатській області, достовірно знаючи про наявність вищезазначеного договору оренди, та усвідомлюючи, що він не являється стороною вищезазначеного договору оренди, в силу чого не уповноважений ініціювати питання його розірвання, вирішив використати дану ситуацію у інтересах третіх осіб - ДВНЗ «УжНУ», та неодноразово надавав вказівки заступнику начальника юридичного відділу ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 викликати до нього орендаря вбудованих приміщень буфету площею 50 кв. м. біологічного факультету ДВНЗ УжНУ» - ОСОБА_7 для спілкування з приводу оренди вищезазначеного нерухомого майна.
У подальшому, ОСОБА_9 , не будучи обізнаними із злочинними намірами ОСОБА_4 , на виконання вказівки останнього 16 травня 2013 року зустрівся з чоловіком орендаря ОСОБА_7 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в приміщенні кафе «Едем», що за адресою: м. Ужгород, вул. Студентська Набережна, б/н, де повідомив останнього про необхідність зустрічі з ОСОБА_4 з приводу питання оренди вищезазначеного нерухомого майна для того, щоб останній як проректор ДВНЗ «УжНУ» не ініціював питання розірвання вказаних договірних відносин.?
Після цього, 17 травня 2013 року о 13.30 год. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні свого службового кабінету № 24, за адресою: м. Ужгород, пл. Народна, 3, під час розмови з ОСОБА_6 , який знав його як проректора вказаного вищого навчального закладу, зобов`язав останнього сплатити йому грошові кошти в сумі 50 000 грн., для їх подальшого використання на ремонт приміщень ДВНЗ «УжНУ», за не ініціювання дострокового розірвання вищевказаного договору оренди та безперешкодне здійснення його дружиною ПП ОСОБА_7 підприємницької діяльності у вказаному кафе, на що ОСОБА_6 погодився.
Далі, 20 травня 2013 року близько 16.40 год. ОСОБА_4 , знаходячись у кабінеті № 24 кафедри історії, що розташований на другому поверсі адмінбудівлі історичного факультету УжНУ в м. Ужгород, пл. Народна, 3, продовжуючи свою злочинну діяльність, умисно, в інтересах ДВНЗ «УжНУ», зловживаючи службовим становищем, зустрівся з ОСОБА_6 та запевнивши його, що жодних дій щодо дострокового розірвання із його дружиною договору оренди він ініціювати не буде, одержав від ОСОБА_6 частину раніше обумовленої винагороди - грошові кошти в сумі 43 300 грн., після чого одразу був викритий на місці вчинення злочину працівниками УБОЗ УМВС України в Закарпатській області.
Таким чином, внаслідок вищезазначених злочинних дій, проректор ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_4 , будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, всупереч інтересам служби вчинив умисний злочин у сфері службової діяльності, чим заподіяв істотну шкоду ОСОБА_6 та державним інтересам у вигляді підриву престижу та авторитету Міністерства освіти і науки України серед інших органів та громадян України.
Цими своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 364 КК України - зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам.
У судовому засіданні 13.06.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили суд звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 364 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити провадження по справі, приймаючи до уваги, що з дня вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України в редакції станом на 20.05.2013 р. минуло більше 3-ох років та у відповідності до ст.ст. 12, 49 КК України, ст. 284, ч. 4 ст. 286, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Прокурор не заперечував проти закриття провадження у справі, оскільки строк притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності на цей час сплинув.
Обвинувачений ОСОБА_4 додатково пояснив суду, що вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України за обставин, зазначених у обвинувальному акті він визнає повністю, не оспорює фактичних обставин справи та просить суд задовольнити зазначене клопотання та закрити провадження у цьому кримінальному провадженні, наслідки закриття кримінального провадження йому роз`яснені та зрозумілі.
В обґрунтування вини ОСОБА_4 суду надані наступні докази:

- заяву про злочин від 16.05.2013 у якій ОСОБА_6 викриває протиправні наміри ОСОБА_4 щодо наміру одержати від нього неправомірну вигоду в розмірі 50 тис. грн.;

- протокол від 17.05.2013 про отримання грошових коштів згідно якого ОСОБА_6 надав працівникам УБОЗ особисті грошові кошти в сумі 10 300 грн. для їх ідентифікації та помічення;

- протокол помічення та вручення грошових коштів від 17.05.2013 згідно якого працівники УБОЗ ідентифікували та помітили надані ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 300 грн. а також вручили останньому імітовані грошові купюри в сумі 33000 грн., для їх подальшої передачі ОСОБА_4 ;

- протокол огляду місця події від 20.05.2013, згідно якого від ОСОБА_4 виявлено та вилучено предмет неправомірної вигоди в розмірі 43 300 грн., з яких 10 300 грн. справжні грошові кошти, а 33 000 грн. імітовані грошові купюри;

- лист від 23.05.2013 № 670 Ужгородського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Закарпатській області, згідно якого за ініціативи ректора УжНУ проводилась перевірка діяльності ПП ОСОБА_7 ;

- копія картки № 06 від 26.04.2013 про реєстрацію Держсанепідслужбою звернення за телефоном гарячої лінії;

- копію листа від 16.05.2013 № 01-10/973 за підписом ректора УжНУ ОСОБА_10 про проведення перевірки діяльності ПП ОСОБА_7 на орендованій площі згідно договору оренди № 34-09/06-05 від 27.04.2009, за недотримання санітарних норм при наданні послуг громадського харчування;

- копія довіреності від 21.01.2013 № 03/21-11 згідно якої ОСОБА_4 , ректор УжНУ ОСОБА_10 наділив повноваженнями представляти інтереси УжНУ у всіх підприємствах, установах та організаціях на території України та зокрема надав йому право підпису документів у сфері орендних правовідносин з орендарями та Регіональним відділенням ФДМУ по Закарпатській області;

- копію додаткового договору № 1 від 03.04.2012 року про продовження терміну дії оренди № 34-09/06-05 від 27.04.2009, згідно якого у оренді ПП ОСОБА_7 перебувало приміщення кафе за адресою АДРЕСА_2 , та перебуває на балансі УжНУ;

- копію додатку до договору - розрахунку плати за перший (базовий) місяць оренди державного нерухомого майна від 03.04.2012 року;

- договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 34-09/06-05 від 27.04.2009, згідно якого у оренді ПП ОСОБА_7 перебувало приміщення кафе за адресою АДРЕСА_2 , та перебуває на балансі УжНУ;

- копію додатку до договору - розрахунку плати за перший місяць оренди державного нерухомого майна від 27.04.2009 року;

- копію акта приймання - передавання майна від 27.04.2009, згідно якого балансоутримувач - Ректор УжНУ передав ПП ОСОБА_7 приміщення;

- висновок експерта № 2338 від 29.07.2013;

- протокол від 29.05.2013 про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю особи ОСОБА_4 , згідно якого зафіксовано зустріч останнього з ОСОБА_6 20.05.2013, під час якої ОСОБА_4 одержав неправомірну вигоду в розмірі 43300 грн. з яких 10300 грн. справжні грошові кошти, а 33000 грн. імітовані грошові купюри;

- лист від 19.07.2013 №01-10/1556 за підписом ректора УжНУ про те, що ПП ОСОБА_7 недобросовісно виконує умови договору оренди;

- копія акта обстеження орендованої площі від 13.05.2013 про те, що комісією УжНУ було проведено обстеження приміщення кафе орендоване ПП ОСОБА_7 , яким констатовано, що останній підтримує приміщення в неналежному стані;

- копія листа від 04.12.2012 №01-10/2683 за підписом ректора УжНУ до ПП ОСОБА_7 про те, що за останньою рахується заборгованість за електроенергію в сумі 2 548,45 грн.;

- копія листа від 26.03.2013 №01-10/614 за підписом ректора УжНУ до ПП ОСОБА_7 про те, що за електроенергію у ПП ОСОБА_7 рахується заборгованість в сумі 5 400,81 грн.;

- протокол від 07.08.2013 огляду штанів ОСОБА_4 які були вилучені під час огляду місця події;

- протокол від 08.08.2013 огляду мобільного телефону ОСОБА_4 марки Нокія 101 із сім карткою оператора МТС НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . Оглядом встановлено, що 20.05.2013 ОСОБА_4 мав телефонну розмову з ОСОБА_6 та Комаром.

Слід зазначити, що терміну «судове слідство» КПК України (2012 р.) не вживає, а судовий розгляд, процедура, якого передбачає дослідження доказів, є наступною, після підготовчого, стадією судового провадження, потреба в якій, через наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 284, пунктом 2 частини 3 статті 314 КПК України, і статтею 49 КК України, в даному випадку не виникла.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України - зловживання службовим становищем, тобто умисне, в інтересах третіх осіб, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Як зазначено у п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2, частинами 8 та 9 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3, 5 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109 - 114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437 - 439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.
Як зазначено Верховним Судом України у Аналізі судової практики застосування норм закону про звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності від 01.02.2014 року строк давності - це передбачений ст. 49 Кримінального кодексу України (далі - КК) певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:
- закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК строків;
- відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:
- притягнення особи як обвинуваченого;
- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284 - 288 Кримінального процесуального кодексу України; далі - КПК).
Зазначений злочин був закінчений 20.02.2013 року, відповідно трирічний строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 364 КК України сплинув 20.02.2016 року.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Тобто ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 1 ст. 364 КК України у редакції, яка діяла станом на 05.12.2012 року, яка діяла станом на дату вчинення зазначеного кримінального правопорушення, санкція якої передбачала покарання у вигляді виправних робі на строк до двох років або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до ч. 2 ст. 12 КК України зазначений злочин є злочином невеликої тяжкості.
Слід зазначити, що у цій редакції КК України була відсутня примітка до ст. 45 КК України про те, що корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364 1, 365-2, 368 - 369 2 цього Кодексу.
Судом встановлено, що протягом всього часу розгляду зазначеного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 не ухилявся від слідства та суду, та, як вбачається із електронної системи документообігу суду Д-3 чи не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість закрити провадження у цій справі у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки вчинений обвинуваченим злочин є злочином невеликої тяжкості, 20.02.2016 року закінчився строк давності для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, протягом всього часу розгляду зазначеного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 не ухилявся від слідства та суду, та, як вбачається із електронної системи документообігу суду Д-3 чи не вчинив нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, зазначений злочин був вчинений ним вперше, при цьому обвинувачений визнав вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, зазначених у обвинувальному акті, після роз`яснення права заперечувати проти закриття провадження у цій справі та наслідки такого закриття наполягав на його закритті.
Витрати на залучення експерта у сумі 4 268,80 грн. слід стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.05.2013 року на майно, що належить ОСОБА_4 . Згідно п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Матеріальна шкода, завдана ОСОБА_6 фактично лише у сумі 10 300,00 грн., які були прийняті від нього відповідно до протоколу від 17.05.2013 року, оскільки решта грошових коштів були несправжні «імітаційні», які були визнані речовими доказами за постановою від 09.12.2013 року, слід повернути власнику ОСОБА_6 у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України.

Що ж стосується матеріальної шкоди, завданої державним інтересам у вигляді підриву престижу і авторитету органів Міністерства освіти України, то суд зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 55 КПК України потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства, тому таким потерпілим не може визнаватися ОСОБА_6 , а заяви від органів Міністерства освіти України у відповідності до ч. 2 ст. 55 КПК України про залучення його до провадження як потерпілого не надходило, цивільний позов у відповідності до ст. 128 КПК України до суду не подавався, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо відшкодування шкоди цій юридичній особі.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачеві, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді застави скасувати, повернути заставодавцю ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 22 940,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 174, 284, 286, 314, 369, 372 КПК України, ст.ст. 44, 49 КК України суд, -
У Х В А Л И В:
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 Кримінального кодексу України, - на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді застави скасувати, повернути заставодавцю ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 22 940,00 грн. (двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок гривень 00 копійок), сплачені за квитанцією від 24.05.2013 року № .
Скасувати арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.05.2013 року на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме грошові кошти номіналом по 100 гривень, серії яких ВЩ1742559, ЕФ6948533, ЕД6272186, ЕЙ2373426, ЕЗ0672551, АЕ1597425, БР6315937, ЕЯ5402735, ЗВ6040677, ЕД 7474234, ББ 2875225, 6 купюр по 200 гривень серії яких ЕГ9043464, АГ1920304, ЕХ7598316, ЕИ4640568, ЕГ3575819, АБ 1560247, купюри номіналом по 500 гривень, серії яких ВА3360404, ЛД7146200, АА5099715, ВЗ1982703, БН3338541, ВФ6433800, БК2996953, ВВ4496460, ЗФ 7214604, ВГ0719095, ВХ9683745, ЛД4088994, АА7246680, ВИ5149486, ВЗ9804456, ЗИ7327628, мобільний телефон марки Нокіа 101 ІМЕІ: НОМЕР_3 , з вмонтованою сім картою мобільного оператора МТС, зв`язка з трьох ключів, монета номіналом 25 копійок, змиви з правої та лівої долонь та пальців рук ОСОБА_4 , матерчаті штани, сірого кольору.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України повернути власнику - ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 10 300,00 грн., які були прийняті від нього відповідно до протоколу від 17.05.2013 року та були визнані речовими доказами за постановою від 09.12.2013 року, у зв`язку із скасуванням арешту, накладеного за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.05.2013 року.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України повернути власнику ОСОБА_4 , мобільний телефон марки Нокіа 101 ІМЕІ: НОМЕР_3 , з вмонтованою сім картою мобільного оператора МТС, зв`язку з трьох ключів, монету номіналом 25 копійок, матерчаті штани, сірого кольору.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.
Роз`яснити цивільному позивачеві, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ІПН - суду невідомий, на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 4 268,80 грн. (чотири тисячі двісті шістдесят вісім гривень 80 копійок).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1