печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9224/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 і просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києвв ОСОБА_5 від 07.11.2016 року по справі № 752/18410/16-к, скасувати арешт, накладений 07.11.2016 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , за участю прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 внесене слідчим слідчої групи Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , погоджене прокурором прокурором групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 клопотання про арешт майна із забороною відчуження нерухомого майна, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (і.п.н. НОМЕР_1 ), а саме: гаражного боксу № НОМЕР_2 , загальною площею 32.1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .
В обґрунтування клопотання адвокат посилається на наступне. В провадженні другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження № 0003441. внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2016 року.
04.11.2016 року ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Прокурором групи прокурорів - військовим прокурором сил АТО ОСОБА_8 повідомлено про підозр)' у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 255. ч.4 ст.28. ч.5 ст. 191 КК України.
30.11.2016 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0003441 в порядку ст. 221 КПК України, стороні захисту надано для ознайомлення ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07.11.2016 року про арени майна підозрюваного ОСОБА_4 .
07.11.2016 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , за участю прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 розглянувши у судовим) засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва внесене слідчим слідчої групи Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 погоджене прокурором прокурором групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 клопотання про арешт майна, з забороною відчуження нерухомого майна, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (і.п.н. НОМЕР_1 ). а саме: гаражного боксу № НОМЕР_2 . загальною площею 32.1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
В обгрунтування вимог, викладених у клопотанні про арешт майна, зазначено, що другим слідчим відділом слідчого управління Головної військової, прокуратури Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у складному, багатоепізодному кримінальному провадженні, зокрема № 0000400 за ч. З ст. 190, ч. 4 от. 190. ч. 1 ст. 191. ч. 4 ст. 191. ч. 5 ст. 191, ч. З ст. 27 ч. 5 ст. 191. ч. 1 ст. 205. ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205. ч. 2 ст. 205. ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. З ст, 209. ч. З ст. 27 ч. З ст. 209. ч. 1 ст. 212. ч. З ст. 212. ч. З ст. 27 ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 27 ч. З ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 357. ч. 1 ст. 358. ч. 2 ст. 358. ч. 4 ст. 358. ч. 1 ст. 364. ч. 2 ст. 364. ч. 2 ст. 364-1. ч. 1 ст. 365, ч. З ст. 365. ч. З ст. 365А2, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366. ч. 2 ст. 367. ч, 3 ст. 368-2. ч. 1 ст. 373. ч. 2 ст. 382. ч. 1 ст. 388 КК України.
В ході проведення досудового розслідування органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 приймав участь у період з червня 2012 року по теперішній час у підконтрольній ОСОБА_10 злочинній організації, вчиняв у її складі та співучасті зі службовими особами ДК «Газ Україна» НАК «Нафтогаз Україна» Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Міністерства економічного розвиту і території України. Аукціонного комітету з продажу нафти, газового конденсату скрапленого газу та вугілля, обласних державних організацій та з іншими особами умисного особливо важливо тяжкого злочину проти державної власності, що заподіяло тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди державі на загальну суму 2 196 176 418.64 грн.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину власності, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачте обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Саме з метою забезпечення останньої є необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного, яке належить йому на праві приватної власності.
Водночас, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яким завдано збитки державі в розмірі 2 196 176 418, 64 грн. З метою подальшого відшкодування шкоди, завданим кримінальним правопорушенням є необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного, яке належить йому на праві приватної власності.
Відповідно до інформації, отриманої в ході здійснення досудового розслідування, а саме: інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.11.2016 № 72243148 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (і.п.н. НОМЕР_1 ) належить наступне нерухоме майно:
гаражний бокс № НОМЕР_2 , загальною площею 32.1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
квартира АДРЕСА_2 .
Відповідно до зазначеної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.11.2016 № 72243148. право власності на зазначену у клопотанні квартиру АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 було отримано до
початку періоду, зазначеного у клопотанні, а саме до 3 червня 2012 року, на підставі таких документів:
22.10.1996 року Свідоцтво про право власності на житло, видане Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м.Києва, на підставі розпорядження №620 від 22.10.1996 року, видане на ім`я ОСОБА_4 . ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в рівних частках, згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»;
15.01.2005 року Договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченого ОСОБА_13 державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори за реєстровим №7с-30; 27.04.2011 року Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_14 приватним нотаріусом КМНО за реєстровим №7988.
Враховуючи вищевикладене, що право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 . отримано до червня 2012 року, та аж ні як не за кошти, отримані незаконним шляхом, також органом державного обвинувачення не доведено факту придбання гаражного боксу № НОМЕР_2 . загальною площею 32.1 кв.м.. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за кошти отримані незаконним шляхом.
На підставі ч. 1. ч. 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 174 КК України просить скасувати арешт майна з наступних підстав.
В обгрунтування своїх вимог зазначаю, що статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суд) для захист) конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності насувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Статтею 64 Конституції закріплено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 55 цієї Конституції.
Таким чином, будь е пряма норма Конституції, що закріплює право звернутися будь- якій особі бо суду з приводу порушених прав.
Враховуючи зміст принципу законності та застосування кримінального процесуального законодавства України з врахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 2 статті 8 КПК України), слідчим суддею повинні були бути застосовані положення ст. 13 Конвенції з захисту прав та основоположних свобод, згідно до яких кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захист) в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження, оскільки положення ст. 303 КПК України суперечать положенням ст. 13 Конвенції з захисту прав та основоположних свобод і позбавляє його, апелянта, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
У справі «Андрєадіс и Товариство «Стран» проти Греції», розглянутої Європейським Судом з прав людини (ідентифікаційний номер ЕСН-1994-3-021) визначено, що «принцип верховенства права і поняття справедливого судового розгляду протистоять будь-якому втручанню законодавчої влади в процес відправлення правосуддя з метою вплинути на рішення спору через суд».
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підстав) для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обгрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Підозрюваний, обвинувачений. їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого. їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону. Відповідно до ст. 316 Цивільною кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Згідно вимог ст. 132 ч.3 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня гяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора: 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не буї а б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обгрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину: правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертаєт ься з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обгрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним. підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності гакож захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Вищевказана норма передбачає участь у розгляді слідчим суддею клопотання про арешт майна осіб, які є основними учасниками кримінальної справи, а саме слідчого, власника майна та за наявності захисника.
Відповідно до п. 13 положення листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147. 158. 174 КПК. Слід звернути увагу, що згідно з ч. 1 ст. 147 КПК клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення розглядається слідчим суддею, судом (під час судового розгляду), який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення. Такий підхід, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК. доцільно використовувати й при розгляді клопотань про скасування відсторонення від посади та ареш ту майна. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках:
надходження від підозрюваного/обвинуваченого. його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необгрунтовано.
Органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що гаражний бокс № НОМЕР_2 . загальною площею 32.1 кв.м.. розташований за адресою: АДРЕСА_3 є предметом злочинної діяльності, або придбана за кошти, отримані в результаті такої діяльності.
Арешт накладено необгрунтовано, так як у справі відсутні обставини, з якими закон пов`язує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. За змістом положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 сг. 167 КПК України, зокрема у випадку, коли вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходом від них. а також майно, в яке було повністю або частково перетворено.
У вказаному кримінальному провадженні на момент застосування арешт) не заявлено цивільний позов, що вказує на відсутність підстав викладених у ч. 1.2 ст. 170 КПК України щодо накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову. Також органом досудового розслідування не надано даних про те. що квартира АДРЕСА_2 . та гаражний бокс № НОМЕР_2 . загальною площею 32.1 кв.м.. розташований за адресою: АДРЕСА_1 були придбані за кошти отримані в результаті злочинної діяльності.
Крім цього слідчим суддею при вирішенні питання про накладення арешту на майно, в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України не враховано відсутність вищезазначених підстав для арешту майна, не враховуючи те. що відсутня підозра, а отже і відсутні дані котрі вказують на наявність доказів щодо вчинення злочину конкретною особою, а також те, що жодним чином не досліджено розумність та співмірність обмеження права власності, у зв`язку з відсутністю цивільного позову, а отже і встановленої суми заподіяних збитків.
Прокурор ОСОБА_15 заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що арешт накладено обґрунтовано, та підстав для його скасування не вбачається.
Вирішуючи подане клопотання слід врахувати те, що слідчий суддя накладаючи арешт 25 січня 2017 року на майно ОСОБА_4 виходив з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч1 ст.255, ч4 ст.28, ч5 ст.191 КК України, що передбачає в тому числі конфіскацію майна.
За встановлених обставин слід визнати те, що арешт накладено у відповідності до п3 ч2 ст170 КПК України, та на даний час відсутні підстави для його скасування.
Скасування ухвали слідчого судді не входить до повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна, залишити без задоволення. Ухвала оскарженню не підлягає. Проголошення повного тексту ухвали призначити на 13.07год. 27 березня 2017 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1