Справа № 498/55/17
Номер провадження 1-кп/498/24/17
В И Р О К
Іменем України
27 квітня 2017 року смт. Велика Михалівка
Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Велика Михайлівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000338 від 30 жовтня 2016 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Цебрикове Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, освіта неповна середня, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України
ВСТАНОВИВ:

29.10.2016 року біля 22 год. 00 хв. по вул. Леніна в смт. Цебрикове Великомихайлівського району Одеської області, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_4 навмисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс останньому один удар кулаком в область обличчя. В результаті удару ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на землю, після чого ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 ногою по тулубу. Згідно з висновком СМЕ № 93 від 08.12.2016 року у потерпілого ОСОБА_5 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, синці правої половини обличчя. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя у момент спричинення, а спричиняють за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів і не більше 21 дня, та відповідно до п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не визнав себе винуватим по пред"явленому обвинуваченню, хоча не оспорює факту побиття потерпілого. Суду пояснив, що 29.10.2016 року він з друзями прийшов на дискотеку; поруч з дискотекою розташована АЗС, де працює його мати. Він пішов до матері на роботу, де вона йому розповіла, що потерпілий ОСОБА_5 , заправляючи свій автомобіль, нагрубив їй, після чого він знайшов ОСОБА_5 , почав з ним спілкуватись, виникла сварка і він наніс потерпілому один удар кулаком в область обличчя, від чого останній упав на землю, після чого він наніс удар ногою. Вказав, що він захищав матір. Вказав, що ознайомившись з цивільним позовом, його не визнає в повному обсязі; вважає вимоги потерпілого надмірними; послався на відсутність коштів.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини по пред`явленому обвинуваченню, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину доведена в повному обсязі дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 29.10.2016 року він не пам`ятає, що сталося, так як внаслідок травми він утратив пам`ять. Пояснення зміг надати лише зі слів інших осіб, які йому розказали, що його побив обвинувачений. Після побиття він втратив пам"ять. Вказав, що в період з 30.10.2016 по 14.01.2017 року він перебував на медикаментозному стаціонарному лікуванні в клінічній лікарні, медикаменти купував за власні кошти, витрати на лікування уже склали 6680 грн. та потрібно ще ліки приблизно на суму 7000 грн. Крім того, йому спричинена моральна шкода, оскільки він внаслідок удару отримав розлади пам`яті, часті головні болі, почуття образи, втратив роботу таксиста, у зв`язку з тим, що не пам`ятав адрес та маршрутів. Спричинену йому моральну шкоду оцінює в 20000,00 грн, які просить стягнути з відповідача на його користь.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого, працює на АЗС в смт. Цебрикове Великомихайлівського району Одеської області. 29.10.2016 року вона працювала у нічну зміну. Потерпілий приїхав на заправочну станцію для того, аби заправити автомобіль, після заправки залишив автомобіль біля бензоколонки, пішов спілкуватися з друзями, вона зробила йому зауваження стосовно його автомобіля та попросила переставити автомобіль так, щоб він не заважав працювати, на що Целіщев відреагував зухвало та в доволі грубій формі. Після чого ОСОБА_7 поїхав, а коли прийшов до неї син то вона розповіла йому про даний інцидент. Близько 01 год. 00 хв. до них приїхав батько потерпілого та покликав її сина, з яким став з`ясовувати стосунки.
Крім вищенаведених доказів, вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України підверджується рядом письмових доказів по справі:
-витягом з кримінального провадження, згідно з яким 30.10.2016 року до чергової частини Великомихайлівського ВП надійшло повідомлення по телефону від фельдшера Цебриківської СЛА про те, що до них звернувся ОСОБА_5 з діагнозом ЗЧМТ та струс головного мозку, які він отримав в результаті бійки з невідомою особою;
- висновком СМЕ № 93 від 08.12.2016 року, згідно з яким у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, синці правої половини обличчя. Дані ушкодження могли утворитися 29.10.2016 року та заподіяні дією тупих предметів. Не виключено, що такими предметами могли бути кулаки, озуті ноги, інші подібні предмети. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя у тому числі і у момент спричинення, а спричиняють за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів і не більше 21 дня, тому згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; зазначені ушкодження не могли утворитись в результаті падіння ОСОБА_5 з висоти власного зросту;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.01.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , під час якого обвинувачений показав де та яким способом спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 . В судовому засіданні обвинувачений підтвердив участь у слідчому експерименті, вказав, що пояснення надавав добровільно.

Оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає їх логічними, послідовними та такими, що доводять повністю вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Дії ОСОБА_4 щодо умисного спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочин, віднесений до категорії невеликої тяжкості.
Згідно ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Згідно ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на «Д» обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працює, по місцю проживання характеризується задовільно, але має схильність до створення конфліктних ситуацій; суд також враховує молодий вік обвинуваченого.
З урахуванням всіх встановлених обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин.
Судових витрат та речових доказів у справі немає.
Під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 13 912,93 гривень, а також моральної шкоди в розмірі 20 000,00 гривень. В обґрунтування позову потерпілий зазначив, що протиправними діями обвинуваченого йому спричинено матеріальну шкоду, яка полягає в необхідності медичного обстеження, придбання ліків для лікування. У зв`язку з отриманими травмами ним було придбано медичні препарати на суму 6680,93 гривні та приблизно 7 232,00 гривні йому потрібно ще для придбання ліків. Також вказав, що він тривалий час лікувався стаціонарно, потім лікувався амбулаторно. В теперішній час йому потрібна тривала реабілітація. Вказав, що діями обвинуваченого йому спричинена моральна шкода, яка полягає у перенесеній фізичній болі, необхідності лікуватись. Наслідками травми є головні болі; втрата пам`яті, яка до теперішнього часу не відновилась, порушення сну. Спричинену моральну шкоду оцінює в 20000,00 грн.
Розглядаючи цивільний позов, суд вважає за можливе позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково, з урахуванням положень ст..ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.
Так відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із п. 2постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92р., із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Судом встановлена винуватість ОСОБА_4 в спричиненні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 . Також потерпілим були надані належні докази на підтвердження факту лікування в стаціонарі, факту амбулаторного лікування, та витрат на лікування в сумі 6530.93 грн. Вказану суму суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування майнової шкоди, спричиненої злочином. Витрати потерпілого в розмірі 150 грн. (а.с.43) відшкодуванню не підлягають, оскільки призначення платежу за квитанцією - пожертва громадянина, що не може бути віднесено судом до шкоди, спричиненої злочином.
Вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого 7232,00 грн. в рахунок майбутніх витрат на лікування, задоволенню не підлягають, оскільки аналіз діючого законодавства дозволяє зробити висновок про те, що відшкодуванню підлягають лише фактичні витрати, понесені особою. Тому вимоги потерпілого про стягнення витрат на майбутнє є безпідставними.

Розглянувши позов в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вимоги потерпілого частково обґрунтовані, що підтверджено отриманими в судовому засіданні доказами. Моральна шкода, спричинена потерпілому протиправними діями обвинуваченого, полягає у фізичній болі, яку потерпілий зазнав під час отримання тілесних ушкоджень, у приниженні його честі та гідності, необхідності тривалого лікування. При визначені суми компенсації, яку має отримати потерпілий в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує вік потерпілого, встановлену судово-медичним експертом важкість спричинених тілесних ушкоджень, при цьому суд виходить з принципів співрозмірності та справедливості. Оцінивши всі докази у справі, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.
Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6530,93 грн. (шість тисяч п`ятьсот тридцять гривень 93 копійки), в відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч ) грн.

В задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Великомихайлівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1