В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" лютого 2017 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0003026 за обвинуваченням
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Києва, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_13 , 04 березня 2016 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , де проживали його знайомі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вирішив вчинити напад з метою заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_13 , розбив скло в одній із кімнат та проник до будинку за вищевказаною адресою та утримуючи в руці ніж, який заздалегідь приготував для вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_11 та застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, умисно наніс останньому два удари ножом, внаслідок яких ОСОБА_11 отримав тяжке тілесне ушкодження, у виді проникаючого колото-різаного поранення живота та різану рану лівого передпліччя, що відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після цього ОСОБА_13 , утримуючи в руці ніж, підійшов до ОСОБА_12 та наніс їй ножом декілька порізів по різним частинам тіла завдавши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме: рубці на підборідді в центрі, по передній поверхні шиї в нижній третині, тильній поверхні правого передпліччя в середній третині, зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_13 , скориставшись тим, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 внаслідок отриманих ушкоджень, не можуть чинити опір, почав висловлювати їм погрози, після чого відкрито заволодів майном ОСОБА_11 , а саме: грошовими коштами у сумі 500 гривень та мобільним телефоном марки «Самсунг» чорного кольору, вартістю 300 гривень та майном ОСОБА_12 , а саме: грошовими коштами у сумі 300 гривень та мобільним телефоном марки «Нокіа» вартістю 1400 гривень.

Після цього, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_13 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що з потерпілою він проживав з літа 2015 року. 04.03.2016 року він прийшов до будинку потерпілої ОСОБА_12 , у вікнах світло не горіло, тому він підійшов до вікна спальні та побачив, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 лежать в одному ліжку. Розізлившись, він розбив вікно та заліз у будинок. В цей час ОСОБА_12 вибігла з кімнати, а ОСОБА_11 піднявся з ліжка та почав йти до нього. Злякавшись фізичної розправи з боку останнього, він схопив ніж, який лежав у кімнаті та вдарив потерпілого ножом в ділянку живота, після чого вибіг з будинку. Особистих речей потерпілих не брав, тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 не наносив.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим знайомий близько року. 04.03.2016 року, приблизно о 12 годині ночі він знаходився в своїй кімнаті, яку винаймав у ОСОБА_12 , по АДРЕСА_2 , коли почув у кімнаті ОСОБА_12 звук розбитого скла та зайшовши до кімнати останньої то побачив ОСОБА_13 , який в руці тримав ніж. Він намагався поговорити з ОСОБА_13 але останній наніс йому декілька ударів ножом внаслідок чого він впав на підлогу та сказав ОСОБА_14 щоб вона віддала ОСОБА_13 речі, які він вимагає, а саме: гроші та мобільний телефон, після чого втратив свідомість. Через декілька днів, у лікарні, він прийшов до тями та дізнався, що обвинувачений заволодів його грошима в сумі 500 гривень, які лежали в сумці та мобільним телефоном. Цивільний позов підтримав в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченим вона знайома приблизно 15 років, а три роки тому її знайома порадила ОСОБА_13 як будівельника, який може зробити їй ремонт. Під час ремонту вона йому сподобалась, тому він приходив до неї в гості, декілька разів на підпитку та залишався у неї ночувати. 04.03.2016 року, приблизно о 12 годині ночі, вона перебувала у ванній кімнаті за місцем свого проживання, по АДРЕСА_2 , коли почула звук розбитого скла, вибігла до кімнати, де побачила ОСОБА_13 який наносив удари ОСОБА_11 , після чого обвинувачений підбіг до неї, схопив за волосся, приставив до горла ніж та почав вимагати віддати йому телефони. Під час сутички ОСОБА_13 наніс їй декілька неглибоких порізів. Після чого вона віддала обвинуваченому свій мобільний телефон та вибігла до сусідки просити про допомогу. Повернувшись додому, вона виявила відсутність грошей та мобільного телефону ОСОБА_11 . Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що 04.03.2016 року, приблизно о 01 годині ночі до його будинку голосно стукала сусідка ОСОБА_12 , яка була вся в крові та попросила викликати поліцію і швидку медичну допомогу. Він завів ОСОБА_12 до свого будинку та викликав поліцію і швидку медичну допомогу, в той час ОСОБА_12 йому повідомила, що на неї та ОСОБА_11 напав обвинувачений та наніс їм ножові поранення. Дочекавшись поліцію та швидку ОСОБА_12 пішла додому.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що її син ОСОБА_13 04.03.2016 року, приблизно о 02 годині ночі, повернувся додому та повідомив їй, що розбив вікно у будинку потерпілої ОСОБА_12 , після чого проник до будинку. Перебуваючи в будинку, у нього з потерпілою та її співмешканцем виник конфлікт, в ході якого він підрізав останніх ножом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що зі слів йому відомо про те, що 04.03.2016 року, його брат ОСОБА_13 прийшов до своєї дівчини ОСОБА_18 додому, де зустрів іншого чоловіка, з яким у нього виник конфлікт.

Допитаний у судовому засіданні, за клопотанням сторони захисту, свідок ОСОБА_19 показав, що обвинуваченого знає з дитинства, вони товаришують. ОСОБА_13 разом зі своєю дівчиною ОСОБА_12 проживали разом приблизно три місяці неподалік від нього по АДРЕСА_2 . Про їх стосунки як подружжя йому нічого не відомо.

Крім показів свідків, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується наступними зібраними під час досудового слідства й дослідженими в судовому засіданні доказами, що є належними та допустимими, так як останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а саме:

-даними, що містяться у протоколі від 04.03.2016 року, прийняття заяви потерпілої ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що 04.03.2016 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, по АДРЕСА_2 , раніше знайомий ОСОБА_13 , 29 років, проник у будинок та відкрито заволодів грошима та двома мобільними телефонами, також наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 /т.1 а.п. 176/;

-даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 04.03.2016 року, з якого вбачається, що в ході огляду приватного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який проводився за згодою та в присутності потерпілої ОСОБА_12 , було виявлено, що у будинку друге вікно справа, від входу, містить пошкодження у вигляді розбитого скла, лівої його половини, на землі містяться уламки скла. Вхід до одноповерхового будинку здійснюється по сходам через вхідні двері, які не містять пошкоджень. Зліва від входу в будинок розташована кухонна кімната в якій обстановка не порушена. Прямо від вхідних дверей у будинок міститься коридор. У коридорі зліва розташована кімната №1, в якій обстановка не порушена. У коридорі прямо, розташована кімната № НОМЕР_1 , у якій зліва стоїть крісло, на підлозі лежить подушка, зім`ята ковдра та відвернутий килим червоно-зеленого кольору у смугу. Біля дивану, який стоїть за кріслом на килимі знаходиться пляма бурого кольору. За диваном стоїть шафа, між кріслом та диваном розташований маленький стіл. Справа від шафи за диваном стоїть тумбочка, ділі йде вікно, яке закрито та не містить слідів пошкодження. Далі, правіше від вікна, розташоване друге вікно, права половина якого містить пошкодження у вигляді розбитого скла, уламки якого лежать на підвіконні. Справа від столу під розбитою частиною скла стоїть дерев`яне крісло, під яким лежать уламки скла. Під час детального огляду кімнати №2, за диваном, під гладильною дошкою лежить предмет схожий на ніж, з дерев`яною ручкою коричневого кольору та трьома заклепками, з плямами бурого кольору та частиною волосся темного кольору. Ручка предмета схожого на ніж, довжиною 11 см, лезо предмета схожого на ніж, теж містить на собі плями бурого кольору та частини волосся темного кольору. Лезо зігнуте, довжина якого складає 18 см. Також виявлено плями бурого кольору у лівому верхньому куті подушки, що лежить на дивані, у нижній частині подушки та на ковдрі на дивані. Зліва від кімнати №2 знаходиться кімната №3. Справа від входу на стіні видно плями бурого кольору. Під час огляду з кімнати №2 було виявлено та вилучено 7 сл.п.р.: №№ 1,2,3 з рами вікна, скло якого розбито; №№4,5,6,7 з рами вхідних дверей у кімнаті № НОМЕР_1 ; змив речовини бурого кольору з рами дверей у кімнаті №2; предмет, схожий на ніж, вилучений з підлоги, під гладильною дошкою за диваном кімнати №2 /т.1 а.п. 179-189/;

-даними, що містяться в протоколі та відеозаписі переглянутого в судовому засіданні слідчого експерименту від 29.06.2016 року, який проводився за участю потерпілого ОСОБА_11 та двох понятих, за адресою: АДРЕСА_2 , яким встановлено обставини вчинення відносно ОСОБА_11 кримінального правопорушення, що мало місця 04.03.2016 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Марганецька, в приватному будинку №21 на який останній дав добровільну згоду, під час якого показав та розповів про обставини вчинення злочину ОСОБА_13 , які були зафіксовані на відео /т.1 а.п.193-194/;

-даними, що містяться в протоколі та відеозаписі переглянутого в судовому засіданні слідчого експерименту від 29.06.2016 року, який проводився за участю потерпілої ОСОБА_12 та двох понятих, за адресою: АДРЕСА_2 , яким встановлено обставини вчинення відносно ОСОБА_12 кримінального правопорушення, що мало місця 04.03.2016 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Марганецька, в приватному будинку №21 на який остання дала добровільну згоду, під час якого показала та розповіла про обставини вчинення злочину ОСОБА_13 , які були зафіксовані на відео /т.1 а.п.195-196/;

-даними довідки №1539/Б від 06.06.2016 року виданої Центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, з якої вбачається, що згідно з реєстрацією викликів базою даних автоматизованої інформаційно-диспетчерської системи /АІДС/ «Швидка медична допомога», 04 березня 2016 року о 03:21 год. До ОСОБА_12 , 34 роки, за адресою: АДРЕСА_2 , був здійснений виїзд бригади екстреної /швидкої/ медичної допомоги за №266. Пацієнтці був встановлений попередній діагноз «Різана рана правого передпліччя. Різана рана ІІІ-го пальця правої кисті. Садна підборіддя. Садна шиї», після надання медичної допомоги вона була залишена на місці, оскільки від запропонованого транспортування до закладу охорони здоров`я відмовилась /т.1 а.п. 221/;

-даними довідки № 57 від 04.03.2016 року та виписки № 6422 від 15.03.2016 року, виданої Київської клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, про те, що потерпілому ОСОБА_20 встановлено діагноз: проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини в лівій паховій області з ушкодженням здухвинної артерії, тонкого кишечника, брижейки тонкої кишки, внутрішня кровотеча, забрюшинна гематома, геморагічний шок ІІІ; стан тяжкий /т.1 а.п.191/;

-висновком експерта № 173/ц, згідно якого з ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого №6422/425 від 04.03.2016 року, наданої КМКЛШМД та завіреної відбитком печатки та слідчим СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_21 , кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи АВ /IV/ ізосерологічної системи АВО; кров потерпілої ОСОБА_12 належить до групи А /ІІ/ ізосерологічної системи АВО. При судово-цитологічному дослідженні клинка /об.1/ та рукоятки /об.2/ кухонного ножа знайдені кров осіб чоловічої та жіночої генетичної статі, сперма, епітеліальні клітини слизових оболонок /об. 1,2/ та сполучної тканини /об.2/ особи, жіночої генетичної статі, а також в об.1 мікрофрагменти шкіри та сполучної тканини, статева належність яких не визначена через непридатність ядер тканини для цитологічного аналізу. При визначенні групової належності слідів виявлені антигени А і В та додатково в крові /об.1/ ізогемаглютинін анти-В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження слідів від потерпілого ОСОБА_11 /антигени А.В/ та від потерпілої ОСОБА_12 /антиген А та ізогемаглютинін анти-В/ ізосерологічної системи АВО /т.1 а.п. 227-232/;

-висновком експерта № 266, згідно якого з завіреної ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого №6422/425 КМКЛШМД кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи АВ /IV/. Згідно з завіреної ксерокопії медичної карти амбулаторного хворого КМКЛ №11 кров ОСОБА_12 відноситься до групи А /ІІ/, що судово-медичній класифікації відповідає групі крові А з ізогемаглютинін анти-В. на наданому на експертизу фрагменті марлі зі змивом речовини бурого кольору /об.№1/, вилученим під час ОМП, виявлена кров людини. При серологічному дослідженні в об.№1 виявлений антиген А, що не виключає можливості походження даної крові від ОСОБА_12 /т.1 а.п. 237-241/;

-висновком експерта №937/Е, згідно якого, на момент звернення за допомогою 04.03.2016 року у ОСОБА_11 , мали місце тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення живота: рана на передній черевній стінці зліва в здухвинній ділянці, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні досередини, спереду назад, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину з ушкодження тонкої кішки, брижі тонкої кишки та загальної здухвинної артерії зліва, з явищами внутрішньочеревної кровотечі /наявність в черевній порожнині до 2 л крові зі згортками, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження /за критерієм небезпеки для життя/; різана рана лівого передпліччя, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менше ніж 21 доба /за критерієм тривалості розладу здоров`я/. Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворились від двох травматичних дій гострим /ми/ предметом /ми/, якому притаманні колюче-ріжучі та ріжучі властивості /по типу клинка та леза ножа/, за давністю можуть відповідати вказаному терміну /т.1 а.п. 211-215/;

-висновком експерта № 1540, згідно якого у ОСОБА_12 , мали місце тілесні ушкодження: рубці на підборідді в центрі, по передній поверхні шиї в нижній третині, тильній поверхні правого передпліччя в середній третині, зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині. Вказані рубці є наслідком загоєння різаних ран, які могли утворитися 04.03.2016 року від гострого предмета /предметів/ та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я /за критерієм тривалості розладу здоров`я /т.1 а.п. 218-220/.

Аналізуючи доводи сторони захисту про визнання вищезазначених доказів недопустимими, а саме: протоколу огляду місця події від 04 березня 2016 року, за адресою: вул. Марганецькій, 21, в м. Київ; схеми до протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 04 березня 2016 року; протоколів слідчих експериментів від 29 червня 2016 року з потерпілим ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_12 ; висновків судово-цитологічної експертизи № 173ц від 06.07.2016 року, імунологічної експертизи № 266 від 17.07.2016 року, дактилоскопічної експертизи № 2503/д від 19.05.2016 року; постанов про визнання речових доказів та про приєднання до матеріалів провадження DVD-R дисків від 08.07.2016 року, на яких знаходяться відеозаписи з проведенням слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 /т.1 а.с.170-173/, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому кримінальним процесуальним кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню /ч.1 ст.84 КПК України/. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів /ч. 2 ст. 84 КПК України/.

Тож колегія суддів, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження які визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи про недопустимість доказів сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_13 своєї вини під час судового розгляду та твердження сторони захисту про невідповідність висновків органу досудового розслідування обставинам вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів вважає надуманими та розцінює як спосіб захисту обвинуваченого, з метою уникнення кримінальної відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає доведеною вину ОСОБА_13 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного із проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень /розбій/, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_13 , колегія суддів у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого , який неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно /т.2 а.п.33/, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває /т.2 а.п. 24, 32/, має матір похилого віку, яка має ряд хронічних захворювань та батька, інваліда ІІ групи /т.2 а.п.35-39/.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_13 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за доцільне призначити йому покарання в межах визначених санкцією ч.4 ст. 187 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Вирішуючи питання цивільних позовів потерпілих /т.1 а.с. 14-15/ про відшкодування ОСОБА_11 800 гривень матеріальної шкоди, а ОСОБА_12 1 700 гривень матеріальної шкоди та 200 000 гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та підтверджено в ході судового розгляду товарним чеком, матеріальна шкода завдана потерпілій ОСОБА_12 становить 1 700 гривень 00 копійок та складається з вартості понесених останньою витрат на купівлю мобільного телефону «Нокіа Люмія 630», вартістю 1 400 гривень та особистих грошових коштів в розмірі 300 гривень /т.1 а.п.190/.

Також, колегія суддів приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування йому 800 гривень матеріальної шкоди, яка складається з вартості мобільного телефону марки «Самсунг» 300 гривень та особистих грошових коштів в розмірі 500 гривень підлягають частковому задоволенню на суму 500 гривень 00 копійок, оскільки вказана сума знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду /т.1 а.п. 15/.

Що стосується відшкодування витрат пов`язаних з купівлею мобільного телефону «Самсунг», які просить стягнути ОСОБА_11 з обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.7 КПК України, загальними засадами кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частино 5 статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення цієї частини позовних вимог потерпілого ОСОБА_11 , оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які підтверджують вартість мобільного телефону «Самсунг».

Крім того, згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, що кореспондуються з нормами ст. 1177 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування потерпілій ОСОБА_12 моральної шкоди, колегія суддів враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступень вини заподіювача, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

В судовому засіданні колегією суддів було встановлено, що потерпілій/цивільному позивачу було завдано моральну (немайнову) шкоду.

За таких обставин, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_12 , яка була завдана кримінальним правопорушенням, колегія суддів визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань, фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, тяжкості вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне вимоги потерпілої/цивільного позивача задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на її користь 30 000 гривень 00 копійок.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а:

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 10 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 обчислювати з 06.05.2016 року, зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України, до моменту постановлення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді утримання під вартою.

Речові докази у кримінальному провадженні: DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження /т.2 а.п. 18-19/; предмет схожий на ніж, який зберігається в камері схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві знищити; змив з речовини бурого кольору та сім слідів папілярних узорів залишити при матеріалах кримінального провадження /т.2 а.п. 20-21/.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задовольнити частково /т.1 а.п. 15/.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 500 гривень 00 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задовольнити частково /т.1 а.п. 14/.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 700 гривень 00 копійок та 30 000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_13 процесуальні витрати, за проведення експертизи №2503/д від 19.05.2016 року, - в розмірі 527 гривень 76 копійок на користь держави /т.2 а.п. 3-8/.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя
Судді:

1.

2.