Справа № 379/2/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/275/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 51 13.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
13 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційною скаргою прокурора відділу 15/1 прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року про повернення обвинувального акта за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщаниця, Овруцького району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2016 року за № 0000471,

ВСТАНОВИЛА:
04 січня 2017 року до Таращанського районного суду Київської області з прокуратури Київської області передано обвинувальний акт, складений старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_9 та затверджений прокурором першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Київської області, відповідно до якого органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а саме у тому, що він будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав неправомірну вигоду для себе у значному розмірі за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого службового становища.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року за результатами підготовчого судового засідання обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, повернуто на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України прокурору прокуратури Київської області.
Своє рішення суд мотивував невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульваного, зрозумілого та конкретного обвинувачення, а також правильної кваліфікації кримінального правопорушення. Так, суд першої інстанції зазначив, що викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 та формулюючи обвинувачення за ч.3 ст.368 КК України, орган досудового розслідування не вказав, яким чином обвинувачений, використовуючи свої службові повноваження, мав вирішити питання щодо погодження проекту та реєстрації земельної ділянки для особи, від якої отримав неправомірну вигоду, тобто не розкрив об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що, за висновком суду першої інстанції, є порушенням гарантованого права обвинуваченого на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення.
Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року скасувати у зв?язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
На обгрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд першої інстанціїї в порушення вимог ст. 370 КПК України не навів належних та достатніх мотивів і підстав для ухвалення оскаржуваного судового рішення, не обґрунтував своїх висновків щодо невідповідності обвинувального акта відносно ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України. При цьому, прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що обвинувальний акт містить всі необхідні реквізити та відомості, передбачені КПК України, в тому числі, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України. Крім того, на думку прокурора, суд першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону, вдався до оцінки правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , що є недопустимим на стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, доводи обвинуваченого та захисника, які заперечили проти поданої апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Зі змісту обвинувального акта, складеного у кримінальному провадженні за ознаками вчинення громадянином ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді виконувача обов`язків начальника відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області, являючись відповідно до п.2 Примітки до ст. 368 КК України службовою особою, яка займає відповідальне становище, у вересні 2016 року в приміщення свого службового кабінету, висунув громадянці ОСОБА_10 незаконну вимогу про передачу йому неправомірної вигоди у сумі 78 000 гривень за погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 20,8 га у користування громадянки ОСОБА_10 , реєстрацію вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та присвоєння їй кадастрового номеру. Вказану суму неправомірної вигоди ОСОБА_6 отримав у три етапи у вересні та жовтні 2016 року. Органом досудового слідства дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України, як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе у значному розмірі за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища.

Аналізуючи встановлені органом досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , та їх кримінально-правову кваліфікацію, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності між ними суттєвих суперечностей в частині кваліфікуючих ознак ч.3 ст.368 КК України.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, вказуючи на невідповідність обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, обґрунтовано звернув увагу на відсутність в ньому належним чином сформульованого конкретного обвинувачення за ч.3 ст.368 КК України.

Відповідальність за ст.368 КК України настає тільки за умови, якщо службова особа одержала неправомірну вигоду за виконання або невиконання в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, або третьої особи будь-якої дії з використанням наданих їй влади або службового становища. При цьому важливо, щоб вона одержала незаконну винагороду за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади або покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчиняти, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу. Формулюючи обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України, орган досудового розслідування обмежився лише посиланням на те, що обвинувачений, перебуваючи на посаді виконувача обов`язків начальника відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області, знаходячись в приміщенні свого службового кабінету, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди у значному розмірі для себе грошові кошти в сумі 78 000 (сімдесят вісім тисяч) гривень за погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування ОСОБА_10 , реєстрацію вказаної земельної ділянки у державному земельному кадастрі та присвоєння їй кадастрового номеру. Будь-якої вказівки на те, які свої службові повноваження ОСОБА_6 повинен був використати для вчинення дій на користь ОСОБА_10 , формулювання обвинувачення не містить, що підтверджує висновки суду першої інстанції про його неконкретність. Більш того, у формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.368 КК України, викладеному в обвинувальному акті, відсутнє посилання на вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення службовою особою, яка займає відповідальне становище, хоча кримінально-правова кваліфікація його дій містить зазначену кваліфікуючу ознаку. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_6 , вимогам ст. 291 КПК України та рішенням щодо повернення його прокурору, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а відтак, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 20 січня 2017 року про повернення прокурору першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Київської області обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2016 року за № 0000471, залишити без змін.

Судді:

________________ __________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4