Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/501/17
Провадження №: 1-кп/332/99/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0004768 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянки України, із повною загальною освітою, офіційно не працевлаштована, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, військовослужбовець військової частини № НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
14 листопада 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел спрямований на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на вулиці Історичній в м.Запоріжжі, шляхом зловживанням довірою своєї знайомої ОСОБА_5 , під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінку, отримав від останньої мобільний телефон Leagoo М5, який заклав в ПТ «Нікітіч і Компанія» ломбард «КАРАТ», що розташований за адресою: м.Запоріжжя , вул.Тенісна, буд.10, внаслідок чого отримав грошові кошти в сумі 600 гривень, якими надалі розпорядився на власний розсуд.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст.190 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті і умисні дії останнього кваліфікуються як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена 10.02.2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідно до якої обвинувачений повністю визнає свою винуватість у зазначеному злочині, сторони погодились на призначення покарання.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ч.5 ст.474 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При проведенні підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він повністю згоден з підписаною угодою, йому зрозуміло суть обвинувачення, він розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу, та просить суд затвердити укладену угоду.

Вислухавши пояснення обвинуваченого, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечує проти затвердження угоди, зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення розуміє.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Запоріжжя.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди, зазначивши, що умови угоди не суперечать КПК України та КК України.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин вчинений обвинуваченим відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Щире каяття, згідно зі ст. 66 КК України, судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання. Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.ст. 471,474 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди, процесуальні перешкоди для її затвердження відсутні, оскільки умови угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України не вбачається.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Угоду про примирення, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 10.02.2017 року - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.5-7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.6-7 ст. 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1