Номер провадження: 11-сс/785/458/17
Номер справи місцевого суду: 521/3435/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2017 року відносно ОСОБА_9 ,

встановила:

Вказаною ухвалою частково задоволена скарга ОСОБА_9 і скасована постанова заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 25.01.2017 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 159 КК РФ з тих підстав, що судова справа за скаргою ОСОБА_9 на рішення ДМС України від 09.03.2016 року № 137-16 про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, перебуває на розгляді Вищого адміністративного суду України, яким відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2017 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. При цьому наводить повний перелік епізодів протиправної діяльності ОСОБА_9 в РФ, а також хронологію оскарження ОСОБА_9 рішень ДМС України про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до суду в порядку адміністративного судочинства, на підставі чого зазначає, що ОСОБА_9 зловживає правом на звернення до відповідних органів міграційної служби з питань отримання в Україні статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту та намагається у такий спосіб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності через перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Оскільки рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року, яким залишений без задоволення адміністративний позов ОСОБА_9 до ДМС України про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту вступило в законну силу, а оскарження цього рішення в касаційному порядку не перешкоджає у його виконанні, перешкод для прийняття заступником Генерального прокурора України рішення 25.01.2017 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 до РФ не було, у зв`язку з чим вважає ухвалу слідчого судді незаконною.

Вислухавши доповідача, прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_8 про залишення ухвали слідчого судді без змін, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.
Із ксерокопії доданої захисником до скарги ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.12.2016 року (а.п. 25) видно, що зазначеним судом відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_11 , представника позивача ОСОБА_9 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 року за позовом ОСОБА_9 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. В судовому засіданні захисник та прокурори пояснили апеляційному суду, що до даного часу касаційна скарга в інтересах ОСОБА_9 вказаним судом не розглянута.
З огляду на викладене, належить прийти до висновку, що при прийнятті рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 до Російської Федерації 25.01.2017 року заступником Генерального прокурора України не було дотримано зазначених вимог закону, зокрема тієї обставини, що ОСОБА_9 подав до Державної міграційної служби України заяву про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту і ця його заява на даний час остаточно не розглянута у встановленому законодавством України порядку, оскільки судом касаційної інстанції розпочато і не закінчено провадження по перегляду рішення суду апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, рішення заступника Генерального прокурора про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 до РФ за таких обставин належить вважати передчасним.
Доводи апеляції прокурора про те, що ОСОБА_9 зловживає своїм правом на оскарження рішень Державної міграційної служби України та судів щодо розгляду його заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не можна вважати обґрунтованими. Так, відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_9 дійсно звертався із заявою про надання захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області 24.06.2014 року і оскаржував рішення ДМС України від 03.11.2014 року № 606-14 про відмову у задоволенні скарги до Одеського окружного адміністративного суду, з рішенням якого від 24.06.2015 року про відмову в задоволенні його скарги також не погодився і яке було скасовано 15.07.2015 року Одеським апеляційним адміністративним судом, що стало підставою для повторного розгляду його заяви ДМС України. В результаті розгляду адміністративного позову ОСОБА_9 26.09.2016 року постановою Одеського окружного адміністративного суду частково задоволено позов і зобов`язано ДМС України повторно розглянути його скаргу, апеляцію якої постановою від 14.12.2016 року Одеський апеляційний адміністративний суд задовольнив, апеляцію ОСОБА_9 залишив без задоволення, скасував рішення суду першої інстанції і залишив вимоги позивача без задоволення.
З приведеного вбачається, що ОСОБА_9 продовжує оскарження рішення щодо відмови у набутті статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України, яке надане йому ч. 4 ст. 590 КПК України і цього права він не може бути позбавлений, оскільки судом касаційної інстанції відкрито провадження за касаційною скаргою його захисника на судове рішення про відмову у наданні йому зазначеного статусу.
Доводи апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді і призначення нового розгляду в суді першої інстанції не підлягають задоволенню, оскільки призначення нового розгляду в суді першої інстанції по справам даної категорії законом не передбачено.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2017 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3