П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2016 року м. Київ

Судова палата у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючогосудді-доповідача ОСОБА_3,
суддів:ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
при секретарях:ОСОБА_11, ОСОБА_12,
за участю:захисника ОСОБА_1 (у режимі відеоконференції), прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_13,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою захисника ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_2,

у с т а н о в и л а:

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 травня 2009 року з урахуванням змін, внесених ухвалою Верховного Суду України від 8 вересня 2009 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такого, що відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України (далі - КК) не має судимості, засуджено за частиною першою статті 263, частиною четвертою статті 187, частиною другою статті 15, пунктами 1, 6, 12 частини другої статті 115, пунктами 6, 12 частини другої статті 115 КК на підставі статті 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років з конфіскацією всього належного йому майна.

Запорізький районний суд Запорізької області ухвалою від 18 квітня 2016 року задовольнив подання адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 УДПтС України в Запорізькій області та умовно-достроково звільнив засудженого ОСОБА_2. від відбування частини покарання строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців 28 (двадцять вісім) днів позбавлення волі.

Апеляційний суд Запорізької області 26 травня 2016 року апеляційну скаргу прокурора задовольнив, скасував ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2016 року та постановив нову ухвалу, якою відмовив у задоволенні подання адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 УДПтС України в Запорізькій області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2. від відбування покарання.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 червня 2016 року на підставі пункту 1 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2. на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2016 року, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

У заяві захисник ОСОБА_1 порушує питання про перегляд Верховним Судом України (далі - Суд) ухвали суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_2. з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК.

Заявник вважає, що суд касаційної інстанції, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, не врахував правовий висновок щодо застосування норм права, передбачених статтями 424 і 539 КПК, який міститься у постанові Суду від 11 лютого 2016 року в справі № 5-331кс15, внаслідок чого ухвалив рішення, яке, на його думку, не відповідає висновку щодо застосування норм права, викладеному в цій постанові Суду. Просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_2. та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Судова палата у кримінальних справах Суду заслухала суддю-доповідача, захисника, який просив заяву задовольнити, думку прокурора про відсутність підстав для її задоволення, перевірила матеріали справи та матеріали, додані до заяви, обговорила доводи заяви і дійшла такого висновку.

1. Справа щодо ОСОБА_2. допущена до провадження Суду за заявою захисника ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК.

Відповідно до пункту 3 статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Судом, що набрали законної сили, є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Суду.

Перегляд судових рішень із цієї підстави передбачає перевірку на предмет відповідності/невідповідності висновку щодо застосування норм права судом касаційної інстанції в оспореному рішенні шляхом зіставлення його з правовим висновком про застосування цих же норм, який міститься в постанові Суду.

2. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 21 червня 2016 року на підставі пункту 1 частини другої статті 428 КПК відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_2. від відбування покарання.

На обґрунтування свого рішення суд касаційної інстанції послався на положення частини другої статті 424 КПК та зазначив, що питання, пов'язані із виконанням вироку, регулюються нормами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень»; оскарження в касаційному порядку ухвал суду, постановлених у зв'язку із виконанням вироку, не передбачено кримінальним процесуальним законом і ці ухвали не можуть бути віднесені до тих судових рішень, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, а тому касаційну скаргу подано захисником на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

За змістом постанови Суду в справі № 5-331кс15 щодо ОСОБА предметом її розгляду було застосування судом касаційної інстанції норм права, передбачених частиною другою статті 424 і частиною п'ятою статті 539 КПК, у зв'язку із вирішенням питання про те, чи підлягають оскарженню в касаційному порядку судові рішення щодо застосування амністії.

У цій постанові Суд проаналізував норми статей 424 і 539 КПК та з урахуванням положень статей 8, 92, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення), пункту 22 рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007, Закону України від 1 жовтня 1996 року № 392/96-ВР «Про застосування амністії в Україні» дійшов висновку, що питання застосування амністії не регулюються нормами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень» і КПК не встановлює заборони на оскарження в касаційному порядку рішень суду щодо амністії, а тому висновки касаційного суду в справі щодо ОСОБА про те, що касаційну скаргу ним подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, суперечать нормам права, що передбачені кримінальним процесуальним законодавством України.

Висновку про можливість оскарження в касаційному порядку будь-якого судового рішення, у тому числі і пов'язаного із виконанням вироку, в зазначеній постанові Суду не міститься.

Отже, висновок Суду про оскарження в касаційному порядку судових рішень виключно щодо застосування амністії стосувався інших норм, передбачених КПК, ніж ті, щодо яких міститься висновок у оспореному рішенні касаційного суду (про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке відноситься до питань, пов'язаних із виконанням вироку і регламентованих нормами розділу VIII КПК «Виконання судових рішень»).

Оскільки доводи захисника ОСОБА_1 про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції стосовно ОСОБА_2. висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Суду від 11 лютого 2016 року в справі № 5-331кс15, не підтвердились, у задоволенні заяви захисника необхідно відмовити.

Керуючись статтями 453, 454, 456 Кримінального процесуального кодексу України, Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2016 року щодо ОСОБА_2.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім як з підстави, передбаченої пунктом 4 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий ОСОБА_14

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_18

ОСОБА_16 ОСОБА_19

ОСОБА_17 ОСОБА_20 ОСОБА_21