В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження №0004570 за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської міської прокуратури №1 ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2016 року, яким

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Баку Республіки Азербайджан, громадянин України, українець, з середньою-спеціальною освітою, неодружений, не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживаючий АДРЕСА_2 ,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України,
Учасники судового провадження:
Прокурор: ОСОБА_7 ,

Обвинувачений: ОСОБА_6 ,
Захисник: ОСОБА_8 ,
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Не оспорюючи фактичних обставин, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ст.307 ч.2 КК України призначити покарання без застосування ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Вважає незаконним оскаржуваний вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

____________________________________________________________

Провадження № 11-кп/784/131/17 Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст.307 ч.2 КК України Головуючий суду апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Мотивує безпідставним застосуванням ст.69 КК України, що потягло призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Вважає, що за розміром воно явно несправедливе через м`якість.

Крім того, вважає безпідставним не правильним звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Просить ухвалити новий вирок в зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Зазначає про невірне врахування судом обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого. Зокрема, вказує про відсутність щирого каяття обвинуваченого, оскільки він не повно а частково визнав вину у вчиненому злочині. Щодо добровільної відмови від вживання наркотичних засобів, то зазначене, крім слів обвинуваченого, не підтверджено жодними фактичними даними.

Просить зарахувати в строк позбавлення волі строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 на підставі ст.72 ч.5 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України та призначено покарання з застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків на підставі ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Прийняті рішення щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
08.10.2015 року ОСОБА_6 , знаходячись біля буд.195 по пр. Леніна в м. Миколаєві, діючи з корисливих мотивів незаконно збув ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований вагою у перерахунку на суху речовину 0,173г., отримавши грошову винагороду 400 грн.
Крім того, 19.10.2015 року ОСОБА_6 , знаходячись біля буд.188 по пр. Леніна у м. Миколаєві, діючи повторно з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований вагою у перерахунку на суху речовину 0,657г., отримавши за це грошову винагороду у розмірі 350 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які вважали вирок законним і обґрунтованим і просили залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані, обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Рішення суду про визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, за якій він засуджений, а також кваліфікація інкримінованих дій, апелянтом не оскаржуються, в зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то апеляційний суд дійшов наступного.
Як вбачається з апеляційної скарги прокурор, зазначаючи про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого та необхідності скасування ст.69 КК України, просить призначити йому покарання того ж самого виду (позбавлення волі), збільшивши його розмір на один рік.

Апеляційний суд вважає такі вимоги прокурора безпідставними, оскільки призначене судом покарання не є явно несправедливим через його м`якість в сенсі вимог ст.414 КПК України.

Так, обґрунтовуючи рішення про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.307 КК України, суд вірно виходив з ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу обвинуваченого, якій раніше не судимий, працює, посередньо характеризується за місцем проживання, а також обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття, а також добровільну відмову від вживання наркотичних засобів під час розгляду кримінального провадження.

Апеляційний суд визнає такі висновки суду правильними і такими, що відповідають вимогам закону.

Тому апеляційна скарга прокурора в цій частині не підлягає задоволенню.

Між тим, є слушними доводи апелянта про те, рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням певних обов`язків, суд належним чином не обґрунтував та не навів обставин, з якими він пов`язав можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

На думку апеляційного суду, суд 1 інстанції не достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким і створює загрозу та спричиняє фактичну шкоду здоров`ю невизначеного кола осіб від незаконного збуту наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

Цим даним суд 1 інстанції не дав належної оцінки і необґрунтовано звільнив Сандрацького від відбування покарання з випробуванням, а ті обставини на які послався суд в обґрунтування свого рішення, на думку колегії не дають підстав для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і вже були враховані судом при призначенні покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК України.

Твердження обвинуваченого про перебування на утриманні малолітньої дитини не жодним чином підтверджені.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає в цій частині задоволенню, вирок суду підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.413 КПК України в частині неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання та необхідності ухвалення в цій частині нового вироку у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст.72 ч.5 КК України, ОСОБА_6 слід зарахувати у строк відбування призначеного покарання, строк тримання останнього під вартою в період з 19.10.2015 року по 11.02.2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської міської прокуратури №1 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2016 року відносно ОСОБА_11 скасувати в частині неправильного звільнення від відбування покарання.

Ухвалити в цій частині свій вирок.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.307 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання в виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна належного йому майна.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ст.72 ч. 5 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 19.10.2015 року по 11.02.2016 року (включно) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий:

Судді: