ун. № 759/9103/17
пр. № 1-кп/759/565/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської області, українець, гр-н України, з середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 05.05.2017 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 197-1 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-2 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
У період часу з 01.03.2017 року по 10.03.2017 року ОСОБА_5 всупереч вимогам ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність, або оренду земельної ділянки, яка розташована в охоронних зонах за адресою: м. Київ, вул. Велика Кільцева дорога, 15-а, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, за допомогою невстановлених слідством осіб, які не діяли як співвиконавці злочину, оскільки були переконані у законності виконання вказаних робіт, вчинив самовільне зайняття земельної ділянки та в подальшому використання землі у своїх цілях, шляхом розміщення на вказаній ділянці газово-заправного пункту, а саме резервуару для зберігання скрапленого газу, паливно-роздавальної колонки та тимчасової споруди-операторської за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 75:230:012, площею 0,002 Га, яка розташована в охоронних землях та на якій ОСОБА_5 в подальшому організував роздрібну торгівлю.

10.03.2017 року за вище вказаною адресою було виявлено та вилучено: пристрій для друкування чеків серії ND-74, фіскальний чек № 2699, резервуар для зберігання скрапленого газу № 6741, роздавальну колонку № 10893, тимчасову споруду-операторську, скраплений газ у кількості 3446 літрів на які накладено арешт.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, щодо земель в охоронних зонах.

14 червня 2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, у присутності захисника укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного провадження обставин, ОСОБА_5 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_5 повинний понести за вчинений ним злочин, із застосуванням ст. 69 КК України, а саме, у виді штрафу в розмірі 1 000 (тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений, якого підтримав захисник, в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявив, що здатний виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 197-1 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_8 узгодженого сторонами цієї угоди покарання.
Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 122, 374, 474 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 14 червня 2017 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14 червня 2017 року покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1 000 (тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000 грн.
Речові докази - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Заходи забезпечення скасувати, вилучене майно ТОВ «САЛГУРА» повернути за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_9