Справа № 366/1375/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/917/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 22.08.2017

УХВАЛА
Іменем України
22 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 07.06.2017 року, яким : ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Обуховичі Іванківського району Київської області, українця, гр. України, освіта середня, не одружений, утриманців немає, не працює,судимий 16 серпня 2016 року Іванківським районним судом за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання згідно ст.75,104,76 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, 24.10.2016 року Іванківським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України,ст. ст.70,75,104,76 КК України до 5 років позбавлення волі,без конфіскації майна, з випробуванням та іспитовим строком 2 роки, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , засуджено за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,без конфіскації майна. Відповідно до ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іванківського районного суду від 24.10.2016 року остаточне покарання ОСОБА_10 призначено у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вироком також вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати по справі.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

ОСОБА_10 , повторно, 10.03.2017 року, приблизно о 23 години, перебуваючи за місцем свого проживання - в будинку АДРЕСА_1 , вирішив вчинити незаконне заволодіння трактором марки «Білорусь МТЗ 82.1», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та знаходиться в приміщенні ангару на території пилорами в АДРЕСА_2 .
З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_10 11.03.2017 року, близько 01-ої години прийшов на неогороджену територію пилорами, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , де ногою вибив дерев`яну дошку, якою було забите вікно приміщення ангару, проник приміщення, де виявив трактор марки «Білорусь МТЗ82.1», д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 177 870 грн., який належить ОСОБА_11 .
В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 з середини ангару відчинив приміщення ангару та через незачинені двері проник до кабіни трактора, де за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, запустив двигун трактора та з метою подальшого продажу здійснив на ньому поїздку, чим незаконно заволодів транспортним засобом.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити, пом`якшити обвинуваченому покарання, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком. Обґрунтовуючи своїх вимоги, зазначає, що призначене ОСОБА_10 покарання є занадто суворим, положення ч.1 ст. 78 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України не містять категоричної заборони щодо можливості повторного застосування ст. 75 КК України, щодо осіб, які вчинили новий злочин у період іспитового строку. ОСОБА_10 позитивно характеризується, є сиротою, недавно закінчив навчання, бажає працювати, шкоди від його злочину не завдано.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити йому покарання, обіцяє виправитися, просить врахувати його життєві та сімейні обставини.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 злочину, доведеність вини та кваліфікація його дій учасниками судового провадження не оскаржуються.

Суд, розглянувши справу, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини та правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у приміщення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду, судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_10 враховано ступінь і характер скоєного злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання. Зокрема, судом враховано позитивну та задовільну характеристики обвинуваченого, те, що він у лікарів психіатра та нарколога на обліках не перебуває, з 2014 року є круглою сиротою, виховувався бабусею та дідусем. Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд визнав скоєння злочину неповнолітнім, щире каяття. Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , суд визнав рецидив злочинів.
ОСОБА_10 раніше судимий вироком Іванківським районним судом Київської області від 24.10.2016 року за ч.3 ст.185 КК України,ст. ст.70,75,104,76 КК України до 5 років позбавлення волі,без конфіскації майна, з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та вчинив злочин, за який його засуджено оскаржуваним вироком суду, у період іспитового строку за попереднім вироком.
У відповідності до ч. 3 ст. 78 КК України, в разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.
За таких обставин суд дійшов вірного висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 289 КК України, без конфіскації майна, та остаточне покарання ОСОБА_10 призначив за правилами ч. 1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іванківського районного суду від 24.10.2016 року.

З даними висновками суду першої інстанції погоджується й колегія суддів, та вважає рішення суду першої інстанції вірним. На думку колегії суддів саме обраний судом вид та розмір покарання в даному випадку є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження нових злочинів.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_8 про необхідність застосування до обвинуваченого ст.ст. 75, 76 КК України та обвинуваченого ОСОБА_10 про необхідність пом`якшення призначеного йому покарання.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
За таких обставин колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.

Натомість колегія суддів у відповідності до ст. 404 КПК України знаходить за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку визнання судом обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 рецидив злочину, поскільки він був раніше судимим за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України і ці судимості впливають на кваліфікацію його дій та є підставою для застосування кваліфікуючої ознаки повторність.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Іванківського районного суду Київської області від 07.06.2017 щодо ОСОБА_10 , без змін.

У відповідності до ч. 2 ст. 404 КПК України виключити з мотивувальної частини вироку визнання обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочину.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :