Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
01 червня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2017 року у кримінальному провадженні №0000587 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Колоденка Рівненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

за ч.1 ст.122, ч.3 ст.135 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого- ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2017 року ОСОБА_5 засуджений: за ч.1 ст.122 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.3 ст.135 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточну міру покарання 4 роки позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки відповідно до ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Як встановлено судом, ОСОБА_5 , у період між 23.00 год. 13 червня 2010 року та 01.00 год. 14 червня 2010 року, знаходячись на подвір`ї власного будинку по АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту із сином ОСОБА_8 , який виник на побутовому підґрунті, умисно, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень сину та його провчити, за допомогою дерев`яної палиці, яка була ним виготовлена раніше для господарських потреб, умисно наніс сину численні удари в область голови та тулуба, чим спричинив йому тілесні ушкодження, у вигляді саден в ділянці голови на лобному горбі, в надбрівній та виличній ділянках, на верхній повіці ока з двома поверхневими вертикальними тріщинами шкіри, а також зліва на лобному горбі, на зовнішній третині надбрівної дуги, у виличній ділянці та в ділянці тіла нижньої щелепи, саден на носі з наявністю синця у верхній третині спинки носа з поширенням на його бокові поверхні та повіки обох очей, перелом кісток носа, садна в ділянці підборіддя, правій завушній ділянці з розповсюдженням на вушну раковину, крововиливи в м`які покриви голови з їх внутрішньої поверхні в лобній та обох скроневих ділянках, крововиливи під м`які мозкові оболонки; закриту травму живота у вигляді крупно-точкових та двох смугастих саден на передній поверхні живота з наявністю крововиливу в підшкірно-жировій клітковині передньої черевної стінки, крововиливу в ділянці воріт селезінки, косо-поперечного розкриву брижі тонкого кишечника з наявністю крові в порожнині очеревини; переломів хрящових частин 7-го та 8-го правих ребер по пригру динній лінії; чисельні садна та синці з крововиливами в м`які тканини на передній, бокових та задніх поверхнях шиї, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, які відповідно до висновку експерта №336/12 від 25.03.2015 року у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Цими діями ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність у ОСОБА_8 з дитинства захворювання крові тромбоцитопенічної пурпури, яка характеризується зниженням кількості тромбоцитів, анемією та сповільненим згортанням крові і супроводжується тривалою, більшою за обсягом крововтратою та зумовлює потребу в наданні такому хворому медичної допомоги, поставив ОСОБА_8 у небезпечний для життя стан.

Відразу ж після цього, ОСОБА_5 знаходячись на території власного будинку, що по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень та наявності в нього з дитинства захворювання крові, перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлений можливості особисто вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, маючи змогу надати потерпілому допомогу та викликати медичних працівників, у період часу між 00.00 год. та 02.00 год. 14.06.2010 року жодної допомоги ОСОБА_8 не надав, та свідомо передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, залишив його у небезпечному для життя стані, не повідомивши до будь-яких державних органів або медичних установ.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 о 02.00 год. 14.06.2010 року констатовано смерть ОСОБА_8 , якої можна було б уникнути при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації його дій, покликається на безпідставність застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки, таке покарання, на його думку, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, у зв`язку з чим просить скасувати вирок в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання: за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.3 ст.135 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Також зазначає, що суд не врахував обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який просить скасувати вирок в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про залишення вироку місцевого суду без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана повна та всебічна оцінка, та не заперечується учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.122, ч.3 ст.135 КК України є вірною.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у тому числі й у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий строк установлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Суд при призначенні покарання врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, є особою похилого віку, за місцем проживання характеризується позитивно і обґрунтовано призначив покарання зі звільненням останнього від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.
Враховуючи особу обвинуваченого, його вік та позитивну характеристику місцевий суд дійшов вірного висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, тому доводи прокурора в апеляційній скарзі в цій частині не заслуговують на увагу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора- без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3