АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/417/16-к Номер провадження 11-кп/786/108/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 263 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000033 за апеляційною скаргою прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 липня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської обл., який проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за:

- ч. 1 ст. 263 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 317 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

За ч. 1 ст. 263-1 КК України ОСОБА_7 виправдано через недоведеність вчинення інкримінованого йому злочину.

Вирішено питання про речові докази.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням хімічних, балістичних та дактилоскопічної експертизи в загальній сумі 5740 грн. 08 коп.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він протягом 2015 року за невстановлених органом досудового розслідування обставин /часу, місця та джерела придбання/ у невстановленої слідством особи придбав вогнепальну зброю - обріз двохствольної, спорядженої двома мисливськими патронами 16 калібру гладкоствольної мисливської рушниці «ТОЗ - 63», серійний номер « НОМЕР_1 », 16 калібру, 1967 року випуску, яку згодом переніс та незаконно зберігав в тимчасово орендованому ним житлі за адресою: АДРЕСА_2 .

16 січня 2016 року приблизно о 14.40 год тимчасово орендовану квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 надав ОСОБА_10 для незаконного вживання останнім наркотичних засобів, який через три години в стані наркотичного сп`яніння у цьому ж приміщенні квартири був затриманий працівниками поліції.

Крім того ОСОБА_7 , за невстановлених органом досудового розслідування обставин придбав та зберігав для особистих потреб у великих розмірах особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс вагою в перерахунку на суху речовину 1672,968 гр. і той, що піддавався екстрагуванню вагою в перерахунку на суху речовину 10,631 гр., в тимчасово орендованому ним житлі за адресою: АДРЕСА_2 .

Виправдовуючи ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263-1 КК України через недоведеність вчинення останнім цього злочину суд своє рішення мотивував тим, що протокол обшуку та висновок балістичної експертизи, за відсутності інших доказів вчинення обвинуваченим цього злочину, не можуть бути визнані достатніми для підтвердження винуватості обвинуваченого в сенсі положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст.ст. 85-87 КПК України, а саме у тому, що ОСОБА_7 влітку 2015 року незаконно переробив вогнепальну зброю - двохствольну гладкоствольну мисливську рушницю «ТОЗ - 63», серійний номер « НОМЕР_1 », 16 калібру, 1967 року випуску, яку отримав в подарунок від ОСОБА_11 шляхом внесення змін до її конструкції, які виразилися в укорочуванні стволів до залишкової довжини 328 мм, укорочення прикладу до шийки ложі.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах без кваліфікуючої ознаки повторності, суд зазначив, що під час судового розгляду було встановлено, що органами досудового розслідування не встановлено часу, місця та джерела незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу, що для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України є обов`язковим, оскільки впливає на ознаку повторності.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин провадження та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого через м`якість, просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим та призначити покарання за: ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі; ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі; ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд не врахував: тяжкість вчинених злочинів, і те, що ОСОБА_7 зберігав за місцем свого проживання обріз рушниці споряджений двома патронами, що дозволило б йому у будь-який момент перейти від пасивної форми вчинення злочину до активних дій, спрямованих проти інтересів держави, суспільства або особи, те, що обвинувачений ніде не працює, не має місця реєстрації, веде маргінальний спосіб життя. На думку прокурора призначене судом покарання є занадто м`яким та не сприятиме повному виправленню обвинуваченого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: прокурора ОСОБА_6 , яка не підтримала апеляційної скарги прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, при цьому захисник та обвинувачений просили пом`якшити покарання ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Згідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у злочинах, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження.

Подія злочинів, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, а саме: у незаконному носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах; наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, відповідають фактичним обставинам провадження і в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а інші злочини є середньої тяжкості, які є умисними і те, що об`єктом одного із вчинених ОСОБА_7 злочинів є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обороту зброї та бойових припасів, та підвищену загрозу згаданих предметів для суспільства в цілому при їх неконтрольованому поширенні, що мало місце в даній ситуації, вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного злочину у сфері обігу наркотичних засобів, за умови, що наркоманія належить до глобальних проблем сучасності, більш того, забезпечення ним можливості та створення умов для вживання наркотичних засобів сторонньою особою; особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, не працює, постійного джерела доходу не має, проживає однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу.

Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів окрім наведеного вище, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності, те, що ОСОБА_7 свою вину у вчинених злочинах не визнає, відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Також колегія суддів зважує на відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та те, що він раніше не судимий, але це не впливає на правильність призначеного покарання судом.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що найбільш дієвим заходом, що сприятиме насамперед запобіганню вчиненню ОСОБА_7 нових злочинів, має бути призначений лише реальний вид покарання, пов`язаний з ізоляцією ОСОБА_7 від суспільства.

Таким чином призначене ОСОБА_7 покарання, яке призначене не в мінімальних межах санкцій кримінального закону відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. ст. 409, 420 КПК України, для скасування або зміни ухваленого по провадженню судового рішення щодо ОСОБА_7 за доводами прокурора наведеними в апеляційній скарзі про призначення більш суворого покарання і доводами захисника під час апеляційного перегляду про пом`якшення покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 18 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4