ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1258/17
Провадження № 1-кс/210/593/17

"24" березня 2017 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання, внесене у кримінальному провадженні №0000014 від 16.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, про накладення арешту, -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на домоволодіння, а саме, приватний будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_4 на праві приватної власності.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилався на те, що 25.03.2013 рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу (справа №216/743/13-ц) задоволено позов прокурора Центрально-Міського району м. Кривого Рогу в інтересах Виконкому Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, яким визнано домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , відумерлим.

За заявою прокурора Центрально-Міського району м. Кривого Рогу Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу 20.04.2015 винесено додаткове рішення у цивільній справі №216/743/13-ц, згідно якої вирішено передати домоволодіння АДРЕСА_1 у власність територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради.

Вказані судові рішення перебували на виконанні в Управлінні благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради. Однак, до теперішнього часу, службові особи Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, внаслідок невиконання своїх службових обов`язків, не вжили заходів щодо виконання рішення суду та прийняття у власність вищевказаного домоволодіння.

Крім того, згідно зібраних матеріалів, а також згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що 15.09.2015 на підставі договору купівлі-продажу НАО 615762, НАО 615763, зареєстрованого в реєстрі за №1423, громадянка ОСОБА_5 , діючи на підставі довіреності від ОСОБА_6 (власника домоволодіння), виданої 20.08.2015, здійснила продаж домоволодіння АДРЕСА_1 громадянці ОСОБА_7 . Однак, як зазначено в рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.03.2013 у справі №216/743/13-ц, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить актовий запис про смерть №125 від 29.01.2001, тому видати довіреність від 20.08.2015 не міг.

В свою чергу, ОСОБА_7 , згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що 14.11.2015 на підставі договору купівлі-продажу НАС 43750, НАС 437251, зареєстрованого в реєстрі за №1750, реалізувала вищевказане домоволодіння громадянці ОСОБА_4 .

Таким чином, в наслідок бездіяльності службових осіб УБЖП виконкому Криворізької міської ради щодо прийняття домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , у власність територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, невідомі особи, використовуючи завідомо підроблені документи, привласнили вищевказане домоволодіння, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам.

Враховуючи вищевикладене, домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , у вказаному кримінальному провадженні є матеріальним об`єктом кримінально протиправних дій та одночасно може використовуватися доказом факту, що встановлюється під час кримінального провадження.

Таким чином, з метою запобігання можливості пошкодження, знищення, перетворення та відчуження домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , яке безпосередньо є об`єктом кримінально протиправних дій, а також з метою відшкодування шкоди, заподіяної охоронюваним законом державним інтересам, виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, що дозволить досягти дієвості цього провадження.

Клопотання подано до суду в межах територіальною юрисдикції знаходиться орган досудового розслідування.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені слідчим у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення прокурора, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень прокурора, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, існують реальні ризики відчуження вказаного майна, передбачені абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК України.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0000014 про накладення арешту - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно приватний будинок за адресою: АДРЕСА_1 (який на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 24.08.08.1997 року Дзержинським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області), заборонивши відчуження вказаного майна.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1