Дата документу Справа № 312/138/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/256/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 312/138/16-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.5 ст.27, ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який затвердив обвинувальний акт ОСОБА_12 , на ухвалу Великобілозерського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом розумного строку.

ВСТАНОВИЛА:
Повертаючи обвинувальний акт, суд у своїй ухвалі зазначив, що в провадження Великобілозерського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд прийшов до висновку, що як вбачається із формулювання обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті, воно є неконкретним, а викладена слідчим кваліфікація дій обвинувачених, не відповідає вимогам КК України, що не може забезпечити справедливого судового розгляду.
В апеляційній скарзі прокурор вважає вказану ухвалу Великобілозерського районного суду Запорізької області від 27.10.2016 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена судом безпідставно, з надуманих причин, які не можуть бути приводом для повернення обвинувального акту.

Вказує, що відповідно до глави 27 КПК України підготовче провадження є першим важливим етапом судового провадження у суді першої інстанції, в якому суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст. 314 КПК, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, у тому числі, визначити дату, час та місце судового розгляду, форму проведення судового засідання, склад суду тощо.

У підготовчому провадженні не вирішується питання про доведеність вини обвинувачених, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду. На стадії підготовчого провадження виконується функція контролю за досудовим розслідуванням - у визначених законом межах перевіряється законність рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, відповідність вимогам КПК обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності - та організаційна (підготовча) функція до наступної стадії судового провадження - судового розгляду з метою створення належних умов для успішного виконання завдань кримінального судочинства.

Але незважаючи на вказані вище обмеження, суд, без проведення підготовчого судового засідання, дослідив матеріали та зазначив, що формулювання обвинувачення, яке викладено в обвинувальному акті є неконкретним, а викладена слідчим кваліфікація дій обвинувачених не відповідає вимогам КК України.

Зазначені в ухвалі суду висновки можливо встановити, лише після допиту обвинувачених, потерпілого, свідків та дослідження письмових доказів.

Вказані висновки суду першої інстанції є надуманими та таким, що суперечать діючому законодавству, оскільки в обвинувальному акті відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який складено у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими під час досудового розслідування, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить скасувати ухвалу Великобілозерського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року та призначити новий підготовчий судовий розгляд кримінального провадження у тому ж суді.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, прокурора, захисника, обвинувачених, які не підтримали апеляційну скаргу та просили судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Підставами для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стала встановлена судом невідповідність зазначеного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5. ч.2. ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Враховуючи, що звернення до суду з обвинувальним актом, у відповідності до вимог ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування відносно певної особи, є беззаперечним той факт, що відомості в обвинувальному акті повинні чітко відповідати встановленим вимогам до його змісту.

Зазначена вище норма закону органом досудового розслідування не дотримана, що унеможливлює постановити по справі законне і обґрунтоване рішення.

Так, обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 органами досудового розслідування ставиться в провину таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
При цьому органи досудового розслідування кваліфікували їх дії за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 27 КК України, пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.
Таким чином, зазначене формулювання обвинувачення без посилання на пособництво як вид співучасті та правова кваліфікація дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суперечать один одному.
Крім того, викладаючи фактичні обставини вчиненого обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінального правопорушення, органи досудового розслідування допустили протиріччя.
Так, з одного боку, вони вказали про те, що 22 березня 2016 року о 23 годині 30 хвилин, з метою реалізації зазначеного злочинного плану, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 , виконуючи роль пособників, на автомобілі марки ВАЗ з автомобільним причепом, під керуванням ОСОБА_11 , прибули до захисного насадження, розташованого поруч з вказаною молочнотоварною фермою, та сприяючи вчиненню кримінального правопорушення, завантажили до автомобільного причепу двох телят ВРХ. Не зупиняючись на досягнутому, діючи у ролі виконавців. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повторно проникли до корпусу № 1, де таємно викрали двох телят великої рогатої худоби, після чого ОСОБА_9 , з метою подальшої реалізації злочинного умислу та попередньої домовленості з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перевів до захисного насадження вказаних вище телят великої рогатої худоби, де пособники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 завантажили здобуту злочинним шляхом худобу до причепу.
З іншого боку органи досудового розслідування вказали про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 таємно викрали чотирьох телят великої рогатої худоби породи.
Таким, чином, зазначений виклад фактичних обставин вчиненого обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінального правопорушення, одночасно як пособників та як співвиконавців, суперечить вимогам частин 2, 5 ст. 27 та ч. 2 ст. 28 КК України, оскільки, якщо вони виконували частину об`єктивної сторони складу злочину, то вони є співвиконавцями, якщо вони тільки сприяли вчиненню злочину іншим співучасникам, то вони є тільки пособниками, тобто неможливо, виконуючи одні і ті ж самі дії, бути одночасно і співвиконавцем і пособником.
Доводи апеляції прокурора не заслуговують на увагу, оскільки зазначені судом недоліки є суттєвими, так як відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням всіх, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, складових порушують права обвинувачених на захист, перешкоджають суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження.

З огляду на викладене обвинувальний акт не може бути визнаний таким, що складений відповідно до вимог закону, а тому підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора, у зв`язку із необґрунтованістю, задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України, з наведених вище підстав, колегія суддів знаходить слушним, інші доводи апелянта не заслуговують на увагу та не спростовують зазначеного висновку.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який затвердив обвинувальний акт залишити без задоволення.

Ухвалу Великобілозерського районного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , повернуто прокурору для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом розумного строкузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4