Справа № 420/1995/16-к
Провадження № 11-кп/782/367/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши 08 лютого 2017 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_8 на вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 28 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Вахрушеве Луганської області, який не працює, неодружений, освіта середньо-спеціальна, раніше судимий 01 жовтня 2015 року вироком Новопсковського районного суду Луганської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено:
- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарань, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання, призначене вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2015 року, у виді 2 (двох) років 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі, і остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

ВСТАНОВИЛА
Вироком суду першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2016 року приблизно о 12.30 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу приміщення «Приват Банк», яке розташоване за адресою: Луганська область, смт. Новопсков, вул. Українська, 116, де на стоянці для велосипедів, таємно викрав велосипед марки «Аіст» темно-червоного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_9 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду на суму 1944 грн.

Окрім того, 27 серпня 2016 року приблизно о 14.30 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу приміщення колишнього КС «Айдар-кредит», яке розташоване за адресою: Луганська область, смт. Новопсков, вул. Українська, 95б, де, діючи повторно, таємно викрав велосипед марки "Україна" синього кольору, який належить потерпілій ОСОБА_10 , чим заподіяв останній матеріальну шкоди на суму 1024 грн.

В апеляційна скарга обвинувачений ОСОБА_5 просить призначити більш м`яке покарання, в доповненій апеляційній скарзі просить скасувати вирок та направити справу на новий судовий розгляд. Вказує, що крадіжку велосипеда, що належить ОСОБА_10 , він не вчиняв. Майор ОСОБА_11 переконав його визнати себе винним у вчинені крадіжки велосипеда, який нібито був у дворі, де обвинувачений проживав разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Також стало відомо, що ОСОБА_13 та ОСОБА_15 продали цей велосипед ОСОБА_16 . Визнав себе винним, що б не кваліфікували крадіжку, як вчинену групою осіб. Стверджує, що у відділенні поліції його били гумовими кийками, тому йому довелося визнати себе винним у вчиненні крадіжки. Крадіжку велосипеду біля приміщення «Приват Банку» вчинив з метою перебування в тюрмі на невеликий строк, а би виїхати з місця проживання, де немає роботи, поліція робить, що забажає. Окрім того, вказує, що слідчий ОСОБА_17 незаконно вилучив у нього паспорт.

В апеляційній скарзі з доповненням прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2015 року, і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На думку прокурора, покарання, призначене судом першої інстанції, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 65 КК України, не в повному обсязі врахував особу винного, який не працює, обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів. ОСОБА_5 вчинив зазначені злочини в період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Суд в якості обставини, яка пом`якшує покарання, врахував сприяння розкриттю злочинів, однак, належним чином у мотивувальній частині вироку не обґрунтував у чому полягало це сприяння. Окрім того, прокурор вказав, що суд першої інстанції неправильно визначив невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі, яку він частково приєднав до покарання за новим вироком, - 2 роки 11 місяців, що створило умови неоднозначного тлумачення змісту вироку для органів виконання покарань.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційних скарг, були заслухані:

- обвинувачений, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, пославшись на її доводи, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

- прокурор, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, пославшись на її доводи, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого і прокурора, вивчивши матеріали провадження, дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 за обвинуваченням в судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі, наявні докази не оспорював (ар.с. 24).

Згідно з журналом судового засідання, технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, в процесі розгляду справи, суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися, зокрема обвинуваченим, який повністю визнав себе винним, та обмежився допитом останнього.

З урахуванням наведеного, вирок суду першої інстанції з підстав вказаних обвинуваченим в апеляційній скарзі щодо його невинуватості, згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

У зв`язку з цим, висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого у вчинені злочинів, за обставин викладених у вироку, а також їх кваліфікація за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, є правильними.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів; дані про особу винного, який раніше судимий, має постійне місце проживання та реєстрації; обставину, яка пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставини, які обтяжують покарання вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

Суд першої інстанції правильно призначив покарання обвинуваченому в межах санкцій відповідних статей Особливої частини КК України, а остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції вірно застосував вимоги ст. 71 КК України і призначив остаточно покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. При цьому призначене остаточне покарання більше покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість є невмотивованими. Судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини, які перелічені прокурором в апеляційній скарзі, в тому числі обставини, які обтяжують покарання.

Так само, суд першої інстанції правильно встановив обставини, які пом`якшують покарання. Ті самі обставини зазначені в обвинувальному акті, котрий затверджено прокурором, що подав апеляційну скаргу.

При цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на початку її розслідування обвинувачений визнав свою вину і дав детальні показання щодо обставин вчинених ним злочинів. Протягом досудового розслідування у справі його показання були послідовними і незмінними.

Така позиція обвинуваченого під час розслідування у кримінальному провадженні щодо нього, свідчить про сприяння органу досудового розслідування у встановленні усіх дійсних обставин вчинених ним злочинів.

Однак суд першої інстанції при призначенні покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання, яке призначено вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2015 року у виді позбавлення волі на строк 2 роки 11 місяців, не врахував ступень тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, щиро каявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину. Колегія суддів вважає, що в цій частині розмір невідбутої частини покарання за попереднім вироком, який частково приєднано до покарання за новими злочинами є явно несправедливим через суворість.

За таких обставин, апеляційні скарги прокурора, який зазначав про неправильне призначення покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, та обвинуваченого, якій поміж вимог апеляційної скарги, просив пом`якшити призначене покарання, підлягають задоволенню частково, а вирок зміні в цій частині.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. ст. 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора Новопсковського відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новопсковського районного суду Луганської області від 28 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначення покарання за ч. 1 ст. 71 КК України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до покарання призначеного судом першої інстанції у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 01 жовтня 2015 року, у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, і остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць

В іншій частині вирок залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28 жовтня 2016 року по 08 лютого 2017 рік включно, який провести з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту вручення копії ухвали апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3