Справа № 308/4920/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.11.2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження №11-сс/777/346/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_7 від 18 жовтня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

заявника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посилаючись на неповноту та неправильність досудового слідства, незаконність, необґрунтованість і невмотивованість ухвали слідчого судді, просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження від 27.04.2016 року в кримінальному провадженні №0000194 та продовжити кримінальне провадження.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_7 від 18 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження від 27.04.2016 року, внесеного до ЄРДР за №0000194 від 14.07.2015 року.

Прийняте слідчим суддею рішення мотивовано відсутністю обставин, які належали до перевірки шляхом вчинення інших перевірочних дій, ніж ті що проведені у справі, а відтак посилання на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення є безпідставними. Оскаржувана постанова відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінальної справи, зокрема в ній викладено суть заяви ОСОБА_5 , відповіді на усі поставлені в ній питання, вірно викладені висновки, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття. Всі докази зібрані слідчим під час досудового розслідування в оскаржуваній постанові належним чином проаналізовані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а отже із аналізу фактичних даних досудового розслідування, яким надана належна правова оцінка в оскаржуваній постанові, слідчим суддею встановлено відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення працівниками Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162 КК України.

Після доповіді суддею-доповідачем змісту оскарженої ухвали, доводів, викладених в апеляційній скарзі, були заслухані:

- заявник ОСОБА_5 , яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги і просила її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_8 , який, посилаючись на законність ухвали слідчого судді, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника та прокурора, перевіривши матеріали провадження №11-сс/777/346/16 (справа №308/4920/16-к), матеріали закритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000194 від 14.07.2015 року та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_9 від 27 квітня 2016 року кримінальне провадження №0000194 від 14.07.2015 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях працівників Ужгородського відділення УМВС України в Закарпатській області (на даний час Ужгородського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області) скалу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 162 КК України.

В мотивувальній частині постанови слідчий навів зміст звернення та показів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 щодо незаконних дій працівників міліції; висновки судово - медичного експерта №36 від 28.10.2015 року та комісійної судово - медичної експертизи №74 від 23.12.2015 року, якими у ОСОБА_6 встановлені легкі тілесні ушкодження; показання допитаних як свідків адвоката ОСОБА_10 , який був захисником ОСОБА_6 ; показання оперативних уповноважених СКР ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , слідчого Ужгородського РВ УМВС ОСОБА_14 , які заперечували застосування насильства щодо ОСОБА_6 ; начальника медичної частини Закарпатського УВП №9 ОСОБА_15 щодо обставин виявлення ним у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень; результати службових перевірок від 27.07.2015 року та 13.10.2015 року, відповідно до яких неправомірних дій працівників міліції не доведено; службові характеристики ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також послався на наявні в справі копію ухвали слідчого судді від 29.07.2014 року про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, яким працівникам міліції надано право з`являтися в житло підозрюваного та використовувати інші засоби контролю; копію вироку суду щодо ОСОБА_6 від 30.06.2015 року.

На підставі цих джерел доказів слідчий в постанові зазначив, що: «в процесі досудового розслідування обставин та доказів, що свідчать про здійснення працівниками Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області незаконних методів досудового розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , відомості, зазначені у зверненні та показах ОСОБА_5 ні чим не підтверджені, на будь яких свідків чи очевидців, які б могли дати покази щодо правдивості цих відомостей, потерпілими не вказано, а в процесі проведення слідчих та розшукових дій такі не встановлені, окремі з виявлених у ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли бути спричинені при падінні в процесі затримання, а давність інших при проведенні експертиз встановити неможливо. Слідством критично оцінюються покази потерпілих, оскільки такі можуть бути спрямовані на визнання недопустимими окремих доказів у кримінальному провадженні. Натомість такі категорично заперечуються показами працівників міліції, а разом з повною відсутністю інших підтверджень показів потерпілих дають підстави вважати їх необґрунтованими та спрямованими на уникнення відповідальності ОСОБА_6 ».

Також, посилаючись на те, що підставою скасування слідчим суддею постанови про закриття кримінального провадження від 28.12.2015 року було тільки не вирішення в повному обсязі клопотання ОСОБА_5 про додатковий допит ОСОБА_12 та ОСОБА_11 щодо обставин затримання ОСОБА_6 , а в процесі зазначених допитів будь яких відомостей, що могли б свідчити про вчинення кримінально карних діянь працівниками Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області не здобуто, і враховуючи те, що інших підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження не допущено, слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження.

Не погоджуючись із рішенням про закриття кримінального провадження ОСОБА_5 і ОСОБА_6 подали 12 травня 2016 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скаргу, в якій просили скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 27.04.2016 року.

В скарзі на постанову слідчого про закриття кримінального провадження ОСОБА_5 і ОСОБА_6 щодо порушень за ч. 2 ст. 162 КК України вказали, що у літку 2014 року робітники міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_11 незаконно проникли до їх житла, незаконно провели обшук квартири та незаконно вилучили пару кросівок ОСОБА_6 . Слідчий ОСОБА_9 в постанові послався на показання слідчого ОСОБА_14 про добровільну видачу ОСОБА_5 під розписку кросівок свого чоловіка слідчому Бобоничу. Заперечуючи ці обставини заявники зазначили, що ці покази ОСОБА_14 слідчим ОСОБА_9 не перевірені, розписка не отримана, ОСОБА_5 для огляду не пред`явлена.

Щодо порушень за ч. 2 ст. 365 КК України заявники вказали, що слідством не встановлено четвертого робітника міліції, який разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , вчинив незаконні дії відносно ОСОБА_6 .

Крім того, слідчий проігнорував клопотання від 29.10.2015 року та 16.11.2015 року про додатковий допит ОСОБА_12 та ОСОБА_11 щодо факту повідомлення ними Центр з надання вторинної правової допомоги про затримання ОСОБА_6 .

Заявники посилаються на те, що слідчий незаконно допитав захисника ОСОБА_10 щодо відомостей, які стали йому відомі у зв`язку з виконанням обов`язків захисника ОСОБА_6 .

Також заявники посилаються на те, що слідчий неналежним чином провів розслідування щодо обставин отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Слідчим не перевірені покази ОСОБА_12 про те, що після затримання ОСОБА_6 він пішов на лікарняний.

Посилаючись на показання слідчого ОСОБА_14 про отримання нею дозволу суду для встановлення місця знаходження мобільного телефону ОСОБА_6 , заявники зазначають, що слідчий ОСОБА_9 не витребував та не приєднав ці матеріали до кримінальної справи з метою перевірки та встановлення точної дати і місця перебування та руху телефону ОСОБА_6 в момент його затримання, оскільки останній стверджував, що він провів ніч в Чопському МВ, де його били, а працівники міліції стверджують, що передали його до Ужгородського РВ УМВС.

Всі ці доводи скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження слідчим суддею не перевірені, вичерпні висновки щодо їх необґрунтованості в ухвалі не наведені, а тому таке рішення не можна визнати обґрунтованим.

Завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Ці вимоги КПК України органом досудового розслідування не виконано.

Слідчий суддя не перевірив всі доводи скарги заявників, не звернув увагу на неповноту та неправильність досудового слідства і не застосував практику Європейського суду з прав людини, що перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод в Статті 3 Заборона катування, встановлює: Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Основними причинами прийняття Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) рішень, у яких констатується порушення ст. 3 Конвенції, є: відсутність правдоподібного та достовірного пояснення державних органів щодо причин виникнення у заявників чи їх близьких родичів тілесних ушкоджень під час їх перебування під вартою; відсутність ефективного розслідування скарг заявників чи їх близьких родичів на погане, нелюдське та таке, що принижує гідність, поводження та катування з боку представників держави; незабезпечення збалансованості сили, застосованої до заявників працівниками міліції під час подолання їх непокори в контексті обставин події.

В рішенні ЄСПЛ у Справі «Гриненко проти України» (Заява N 33627/06) від 15 листопада 2012 року було констатовано порушення процесуального аспекту ст. 3 Конвенції у зв`язку з відсутністю повного та ефективного розслідування тверджень заявника про жорстоке поводження з боку працівників міліції, оскільки такі твердження розглядались виключно судами під час дослідження прийнятності доказів. Обсяг такого розгляду обмежувався допитом працівників міліції, підсудних та одного свідка. За його результатами суди віддали перевагу показам працівників міліції, не вчинивши при цьому заходів, спрямованих на усунення розбіжностей між точними та конкретними твердженнями заявника та твердженнями працівників міліції.

В рішенні у Справі «Алексахін проти України» (Заява № 31939/06) від 19 липня 2012 року (остаточне 19 жовтня 2012 року) ЄСПЛ в розділі 3. Ефективність провадження, зазначив:

«54. Відповідно до усталеної практики Суду у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції, обов`язком національних органів є проведення "ефективного офіційного розслідування", спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (див. рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії», від 28 жовтня 1998 року, п. 102, Reports 1998-VIII, та «Лабіта проти Італії» [ВП], заява №26772/95, п. 131, ECHR 2000-IV).

55. Мінімальні стандарти ефективності, встановлені практикою Суду, включають в себе вимоги того, що розслідування має бути незалежним, безстороннім та бути предметом уваги з боку громадськості, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою сумлінністю та оперативністю (див., наприклад, рішення у справі «Менешева проти Росії», заява №59261/00, п. 67, ECHR 2006-III)

59. Беручи до уваги вищевикладене, Суд вважає, що державні органи не провели ефективне розслідування у кримінальній справі за скаргами заявника щодо жорстокого поводження».

Матеріали закритого кримінального провадження не містять точних і достовірних фактичних даних про час та підстави затримання ОСОБА_6 , час та обставини отримання ним тілесних ушкоджень, а також повного та ефективного розслідування з метою отримання належних та допустимих доказів, на підставі яких, поза розумним сумнівом, можливо дійти висновку про безпідставність тверджень заявника про жорстоке поводження з боку працівників міліції.

За матеріалами кримінального провадження встановлені наступні фактичні данні.

ОСОБА_6 скаржиться на те, що влітку 2014 року його затримали працівниками міліції м. Чоп, після чого доставили у Чопський МВ УМВС України в Закарпатській області, де працівники міліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ще двоє працівників міліції застосували до нього насильство з метою зізнання у вчиненні крадіжок. Удари наносили дубинкою по різним частинам тіла, погрожували вбити, не давали сісти, лягти, пити води та їжі. Після цього перевезли до Ужгородського РВ в с. Оноківці. 15.08.2014 року йому було змінено запобіжний захід на тримання під вартою. При поступленні до УВП №9 ОСОБА_6 було оглянуто медичним працівником, який зафіксував синці та садна на всьому тілі.

Так, 16 жовтня 2015 року допитаний як потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що про обставини незаконного проникнення до житла йому повідомила ОСОБА_5

14.08.2014 року біля 16 години на вул. Шкільна його обігнав автомобіль Мітсубісі чорного кольору, який перегородив дорогу, і з нього вистрибнули три особи. Він подумав, що це бандити і спробував втекти, а коли повернувся побачив ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Коли він хотів зупинитися йому підбили ногу і він впав на коліно. Йому заламали руки, надягли наручники та затовкли в машину. ОСОБА_11 ліктем руки наніс йому удар в обличчя, внаслідок чого в нього відколовся передній зуб. На його коліні була рана від падіння при затриманні. В черговій частині Чопського відділення міліції ОСОБА_11 , в присутності інших працівників міліції, наніс йому удар ногою в груди і нецензурно погрожував. ОСОБА_11 в черговій частині взяв міліцейську дубинку і сказав завести його в кабінет. Там його поставили в кут і систематично стали наносити удари дубинкою, руками та ногами по всім частинам тіла. Били всю ніч. Від болю він втрачав свідомість. Внаслідок побиття він просив застрелити його. ОСОБА_11 казав, що це «цветочки», а коли приїдемо в Оноківці, там буде ще більше побоїв. Зранку його перевезли до Ужгородського райвідділу міліції, де не били бо він ледве тримався на ногах. Документи, які йому подавали він підписував не читаючи. В кабінетах він провів цілий день, після чого його відвезли в суд, де обрали запобіжний захід тримання під вартою. При поміщенні в ІТТ його оглянув лікар, який сказав, що такого побитого не приймуть, потрібно писати пояснення. Він пояснював, що тілесні ушкодження нанесені працівниками міліції. В ІТТ перебував біля двох днів. При поміщенні в СІЗО його знову оглядав лікар, робив знімки тілесних ушкоджень. Після побоїв протягом місяця сеча була із кров`ю. Побої йому наносили, щоб він зізнався в крадіжках (а. с. 155-160).

В справі міститься копія протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 , проведеного в місті (село) Оноківці 28.08.2014 року, розпочато 14 годин 20 хвилин, закінчено 15 годин 10 хвилин, слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області капітаном міліції ОСОБА_14 , за участі захисника ОСОБА_16 (а. с. 130-135)

З цього протоколу вбачається, що в ньому відображені покази підозрюваного ОСОБА_6 , в яких він розповідає про вчинення ним крадіжок.

До прокуратури Закарпатської області з заявами про вчинення працівниками міліції злочинів, передбачених ст. ст. 365 ч. 2 та 162 ч. 2 КК України звернулась ОСОБА_5 .

Заява від 30 червня 2015 року зареєстрована в прокуратурі 01 липня 2015 року; заява від 09 липня 2015 року зареєстрована в прокуратурі 09 липня 2015 року (а. с. 33-35).

14 липня 2015 року слідчим ОСОБА_9 до ЄРДР за №0000194 внесено відомості за заявою ОСОБА_5 про незаконні дії працівників Чопського ВМ УМВС за ст. ст. 365 ч. 2, 162 ч. 2 КК України (а. с. 1-2).

15 липня 2015 року начальником слідчого відділу прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_17 доручено проведення досудового розслідування старшому слідчому слідчого відділу прокуратури Закарпатської області раднику юстиції ОСОБА_9 (а. с. 3, 5).

15 липня 2015 року слідчим ОСОБА_9 повідомлено першого заступника прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_18 про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000194 за зверненням ОСОБА_5 щодо незаконних дій службових осіб Чопського ВМ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області за ст. 365 ч. 2 КК України (а. с. 4, 6).

Повідомлення прокурора про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за зверненням ОСОБА_5 щодо незаконних дій службових осіб Чопського ВМ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області за ст. 162 ч. 2 КК України, в матеріалах справи відсутнє.

В супровідному листі Т.в.о. начальника Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_19 від 03.08.2015 року №7313 повідомляється слідчому ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_21 14.08.2015 року до цього відділу міліції не доставлявся (а. с. 10).

Журнал обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Ужгородського РВ УМВС, копія якого міститься в справі, не містить відомостей про доставляння ОСОБА_6 14.08.2015 року до цього відділу міліції (а. с. 18-20).

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_22 від 29 липня 2014 року застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено йому залишати місце проживання ( АДРЕСА_1 ) у нічний період з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин (а. с. 15-16).

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_22 від 15 серпня 2014 року змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до підозрюваного ОСОБА_6 за ст. 185 КК України, на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а. с. 49-52).

З повідомлення Начальника Закарпатської УВП №9 ДПтС України в Закарпатській області від 02.09.2015 року №12/3204 слідчому ОСОБА_20 вбачається, що ОСОБА_6 утримується в цій установі з 15 серпня 2014 року (а. с. 58).

21 вересня 2015 року допитана як потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що у період липня серпня 2014 року у приміщення де вона проживала разом з двома дітьми та цивільним чоловіком ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , зайшов працівник Чопського МВ Ужгородського РВ ОСОБА_12 , який повідомив, що її чоловіка підозрюють у крадіжках і їм потрібно знайти викрадені речі. ОСОБА_12 пройшовся по кімнатах, після чого з балкона покликав працівника міліції ОСОБА_23 . Працівники міліції оглядали кімнати, заглядали під ліжко, відкривали шафи, з коридору забрали кросівки білого кольору, ні яких документів на право проведення обшуку їй не пред`являли та на підпис не давали (а. с. 74-77).

В заяві, доданої до цього протоколу ОСОБА_5 власноручно зазначила, що співробітники міліції ОСОБА_12 і ОСОБА_23 заходили до неї з обшуком в період з 12 до 17, точної години не пам`ятає, але це було вдень (а. с. 75).

Допитані як свідки працівники міліції ОСОБА_11 - 02 вересня 205 року і ОСОБА_12 - 30 вересня 205 року, дали в основному аналогічні покази і пояснили, що 13 серпня 2014 року вони прибули до місця проживання ОСОБА_6 з метою перевірки дотримання умов домашнього арешту. ОСОБА_6 вдома не було. В коридорі квартири ОСОБА_5 заявила, що не знає де ОСОБА_6 . Огляд та обшук не проводили, нічого не вилучали. На наступний день ОСОБА_11 склав рапорт. ОСОБА_6 виявили та затримали через кілька днів в рамках проведення НСРД (а. с. 63-66, 145-149).

ОСОБА_11 також пояснив, що йому відомо про кросівки, які є одним із речових доказів у кримінальному провадженні, однак де і коли, при яких обставинах вони вилучались, йому не відомо

ОСОБА_12 пояснив, що про кросівки йому ні чого не відомо.

Також ОСОБА_12 пояснив, що в день затримання в м. Чоп проїжджаючи по вулиці замітили ОСОБА_6 на тротуарі, попросили зупинитись, але він став тікати. Він побіг за ОСОБА_6 і обидва впали на землю. ОСОБА_6 був весь брудний та в крові від отриманих подряпин і саден. Наручники не застосовували. ОСОБА_6 посадили до автомобілю і повезли у Чопський відділок міліції, де давали йому води, дозволили курить. Після цього проїхали в Ужгородський РВ УМВС України в Закарпатській області до слідчого для проведення слідчих дій. Передавши ОСОБА_6 слідчому він пішов додому та на кілька днів взяв лікарняний через травму ліктя.

19.10.2015 року допитаний як свідок працівник міліції ОСОБА_13 пояснив, що 14.08.2014 року після обіду, вони з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_24 на його автомобілі «Мітсубісі Галант» розшукували ОСОБА_6 , який ухилявся від домашнього арешту згідно ухвали суду. На одній з вулиць міста Чоп побачили ОСОБА_6 , який побачивши ОСОБА_11 і ОСОБА_12 став тікати, пробігши 20 метрів, перечепився і впав на землю. Чи отримав він тілесних ушкоджень не бачив. Коли він розвернувся та під`їхав, ОСОБА_6 засунули в машину на заднє сидіння і відвезли у Чопське відділення міліції. По дорозі чи на місці затримання в його присутності ОСОБА_6 ні хто не бив, незаконні методи не застосовували. Наручники до ОСОБА_6 не застосовувались. Чи їхали з ним ОСОБА_6 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , коли через 40 хвилин він з ОСОБА_24 їхав в райвідділ міліції в с. Оноківці, не пам`ятає (а. с. 151-154).

11 листопада 2015 року допитаний яка свідок працівник міліції ОСОБА_24 дав в основному аналогічні показання (169-173).

03 листопада 2015 року допитана яка свідок слідча ОСОБА_14 пояснила, що влітку 2014 року вона проводила досудове слідство у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у численних крадіжках на території міста Чоп. При проведенні слідчих дій постійно був присутній захисник ОСОБА_10 , а ОСОБА_6 жодного разу не повідомляв їй про побиття. Протокол про затримання особи в порядку ст. 208 КПК України нею не складався. ОСОБА_6 , у якого був договір з захисником ОСОБА_10 , просто доставили в суд, де йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою. Щодо показів ОСОБА_5 про незаконно вилучені кросівки ОСОБА_6 , може повідомити, що такі кросівки дійсно прилучені до матеріалів кримінального провадження. Вони були вилучені слідчим ОСОБА_25 при огляді житла ОСОБА_6 в період, коли останній перебував під домашнім арештом. Ці кросівки добровільно видала сама ОСОБА_5 , про що їй відомо з розписок про добровільну видачу за підписом ОСОБА_5 , які у справі, разом з оглядом, передав ОСОБА_25 . Кросівки є доказом в одному з епізодів крадіжок вчинених ОСОБА_6 (а. с. 165-168).

10 вересня 2015 року допитаний як свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є адвокатом та здійснював захист за призначенням ОСОБА_6 , який не повідомляв йому про застосування до нього незаконних методів слідства, про його побиття чи нанесення йому тілесних ушкоджень. Під час розгляду слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він і суддя звернули увагу на рани коліна ОСОБА_6 , який був у шортах, і останній повідомив під запис, що просто впав (а. с. 67-69).

Висновком експерта №36 від 02-28 жовтня 2015 року встановлено: «На основі вищевказаних даних судово медичного обстеження громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з врахуванням даних медичної документації, заповненої на його ім`я, відповідно з запитаннями, постановленими на вирішення даної експертизи, судово-медичний експерт приходить до слідуючого підсумку: На час проведення судово-медичної експертизи яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно наданої експерту амбулаторної картки з Закарпатського УВП №9 №6717 встановлено, що на момент огляду чергового мед. персоналу у нього встановлені тілесні ушкодження у вигляді синців на обох стегнових з тильної сторони нижніх кінцівок. Садна (струпи) лівої частини спини, грудної клітини, лівого колінного суглобу, правого ліктьового суглобу.

Згідно довідки з приймального відділення УЦМКЛ від 15.08.2014 року, яка знаходиться в амбулаторній картці тілесних ушкоджень у освідчуваного не було виявлено.

Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму і механізму тертя (садна) потягли за собою розлад здоров`я не більше 6 днів і за даною ознакою їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Враховуючи те, що при описі тілесних ушкоджень на момент огляду освідчуваного у УВП №9, відсутній опис морфологічних особливостей синців і саден (розмір, колір, ступінь за живлення, направленість) визначити точну дату утворення тілесних ушкоджень, і якими знаряддями (предметом) було нанесено тілесні ушкодження не представляється можливим.

Дані тілесні ушкодження аналізуються у доступній зоні для самоспричинення, але не характерні для самоспричинення. Тілесні ушкодження у вигляді синців обох стегнових ділянок і саден грудної клітки, синців зліва, не характерні для падіння на покриття. А тілесні ушкодження у вигляді саден лівого колінного суглобу, правого ліктьового суглобу можливе їх виникнення і при падінні (а. с. 91-93).

З медичної довідки Начальника МЧ ОСОБА_15 , без дати, копія якої міститься в справі, зазначено, що « ОСОБА_6 , 1980 р. н. поступив до установи 19.08.2014 року. При поступленні оглянутий черговим медичним персоналом, під час огляду у пацієнта виявлено: множинні гематоми задньої поверхні стегон, гомілок. Осаднення тулуба, лівого колінного та ліктьових суглобів. Особу взято під нагляд» (а. с. 126).

На аркуші справи 127 міститься фото з зображенням характеру та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_6

16 жовтня 2015 року допитаний як свідок начальник медичної частини Закарпатського УВП №9 ОСОБА_15 пояснив, що 18.08.2014 року до УВП №9 поступив ОСОБА_6 в якого були множинні гематоми задньої поверхні обох стегон та гомілок, осаднення тулуба (садна поверхневі рани), лівого колінного та ліктьових суглобів. На інших частинах тіла тілесних ушкоджень він не помітив. Особисто його оглядав. В подальшому ОСОБА_6 повідомив, що він мочиться кров`ю, однак клінічних ознак гематурії не було, тому він не був госпіталізований, швидку не викликали (а. с. 161-164).

Обставини щодо незаконного проникнення в житло.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_22 від 29 липня 2014 року застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено йому залишати місце проживання ( АДРЕСА_1 ) у нічний період з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин (а. с. 15-16).

З рапорту ОСОБА_26 від 14.08.2014 року вбачається, що перевіркою за місцем проживання ОСОБА_6 о 23 годині він був відсутній (а. с. 17).

Апеляційний суд Закарпатської області в листі від 19.11.2015 №24827/11-кп/777/477/15 на запит старшого слідчого СВ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_20 №17/1-1877-15 (133) від 11.11.2015 повідомив, що у кримінальному провадженні №0001012 щодо ОСОБА_6 відсутня розписка ОСОБА_5 (або ОСОБА_6 ) про добровільну видачу кросівок ОСОБА_6 (а. с. 197).

Аналіз наведених обставин свідчить про істотну неповноту та неправильність досудового слідства, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Протокол про затримання ОСОБА_6 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складений відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону в справі, яка закрита, відсутній.

Досудовим слідством не встановлено де та на яких законних підставах знаходився ОСОБА_6 після його затримання приблизно о 16 годині 14.08.2014 року і до моменту доставляння до слідчого судді 15.08.2014 року, тобто в період коли він знаходився під контролем робітників міліції.

В справі слідчим не зібрано доказів, на підставі яких достовірно встановлено правові підстави дій працівників міліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_24 щодо затримання ОСОБА_6 .

Не перевірено пояснення ОСОБА_6 про його доставляння цими працівниками міліції до Чопського відділу міліції та застосування катування саме в цьому відділку міліції, в тому числі в присутності осіб, які знаходились в приміщенні чергової частини та отримання ОСОБА_11 міліцейської дубинки.

Не встановлено медичного працівника приймального відділення УЦМКЛ, який 15.08.2014 року проводив огляд ОСОБА_6 та правові підстави і час такого огляду.

Також не встановлено хто і в зв`язку з чим доставляв ОСОБА_6 до приймального відділення УЦМКЛ.

Не вилучено та не долучено до справи відповідні матеріали, якими зафіксовані ці факти.

Не дано оцінки наявним протиріччям між даними огляду ОСОБА_6 у приймальному відділенні УЦМКЛ, де в нього не було виявлено тілесних ушкоджень і даними огляду ОСОБА_6 начальником медичної частини Закарпатського УВП №9 ОСОБА_15 , який виявив тілесні ушкодження.

Слідчим не перевірено показання ОСОБА_6 про пошкодження його переднього зуба після удару в обличчя, який наніс ОСОБА_11 ліктем руки.

Не усунуто протиріччя щодо часу поміщення ОСОБА_6 до ІТТ та УВП №9.

Як вбачається з показань ОСОБА_6 його було затримано 15.08.2014 року, а за різними, наведеними вище даними, поміщено до УВП №9 15, 18, 19 серпня 2014 року.

Також слідчим не перевірено доводи щодо незаконного проникнення в житло, проведення незаконного огляду, обшуку та вилученню доказів з огляду на наявності в кримінальному провадженні №0001012 щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 185 КК України речового доказу кросівок і відсутністю розписки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про добровільну їх видачу.

Слідчий ОСОБА_27 , на якого посилається слідчий ОСОБА_28 , з обставин вилучення кросівок, не допитаний.

Будь яких слідчих дій щодо з`ясування цих обставин, слідчим не проведено.

В постанові слідчого про закриття кримінального провадження відсутні висновки про встановлений досудовим слідством час доби, коли працівники міліції перевіряли виконання ОСОБА_6 ухвали про його домашній арешт в частині заборони залишати місце проживання, оскільки встановлення цієї обставини та усунення наявних в справі протиріч, має істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення за заявою про незаконне проникнення до житла.

Крім того, заява про вчинення злочину містить посилання на конкретних працівників міліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Слідством встановлено, що в затриманні ОСОБА_6 також брали участь працівники міліції ОСОБА_13 та ОСОБА_24 .

ОСОБА_6 вказує на участі в його катуванні чотирьох працівників міліції.

Але, рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято щодо необмеженого кола невизначених працівників Ужгородського відділення УМВС України в Закарпатській області (на даний час Ужгородського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області), що є неприпустимим.

За таких обставин досудове розслідування проведено не всебічно і не повно, а тому висновок слідчого судді про те, що слідчим проведено повну та об`єктивну перевірку за доводами заявників, є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За наявності встановлених апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при винесенні слідчим постанови про закриття кримінального провадження, а також у зв`язку із тим, що слідчий суддя на ці порушення не звернув уваги, підлягають скасуванню як ухвала слідчого судді, так і постанова слідчого про закриття кримінального провадження.

Під час розслідування слідчому необхідно всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження за заявою про кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 162 ч. 2, 365 ч. 2 КК України, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_7 від 18 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження від 27.04.2016 року, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000194, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , задовольнити.

Постанову старшого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження від 27.04.2016 року, в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000194, скасувати.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3