г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/650/17
Номер провадження 1-кп/213/140/17
В И Р О К
Іменем України
29 березня 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі в режимі відеоконференцзв`язку з Криворізькою УВП № 3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001559 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на цей час відбуває покарання у Криворізькій УВП № 3, раніше судимого: 29.07.1993 Херсонським обласним судом за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 142 ч. 2, 143 ч. 2, 222 ч. 2, 17 ч. 2 і п. «а», «з» ст. 93 КК України (ред. 1961 року) до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 21.09.2000 Білозерським районним судом Херсонської області за ст. 183-3 ч. 2 КК України (ред. 1961 року) із застосуванням ст. 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 23.10.2002 Перевальським районним судом Луганської області за ст. 391 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 19.08.2006 по відбуттю покарання; 14.06.2007 Новокаховським міським судом Херсонської області за ст. 187 ч. 3 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 07.05.2013 Богунським районним судом м. Житомира за ст. 259 ч.2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України, до 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 13.05.2015 Бородянським районним судом Київської області за ст. 259 ч.2 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі,

обвинуваченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи в Криворізькій установі виконання покарань № 3, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та обернення його на свою користь, 11.10.2016 року близько 11.00 години, користуючись наявним при собі мобільним телефоном «Samsung GT Е2202» з сім карткою мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_1 , шляхом хаотичного набору комбінацій цифр мобільного телефону, з метою реалізації свого злочинного умислу, зателефонував на номер мобільного оператору «Київстар» № НОМЕР_2 , по якому відповіла ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, умисно повідомив ОСОБА_5 неправдиві відомості про те, що її чоловік затриманий працівниками поліції за скоєння злочину, тим самим увівши її в оману, і задля непритягнення його до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 повинна сплатити йому гроші в сумі 5000 гривень та передати їх через чоловіка, який їх забере і передасть ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії,зателефонував своєму знайомому ОСОБА_6 , і увівши його в оману, попросив його забрати грошові кошти у ОСОБА_5 , пояснивши, що гроші ОСОБА_5 повертає у якості боргу, запевнивши ОСОБА_6 у правомірності своїх дій.

Далі, ОСОБА_5 , будучи впевнена у правдивості інформації відносно затримання свого чоловіка, перебуваючи у розгубленому стані, зібрала грошові кошти в сумі 2500 гривень, і цього ж дня близько 13.00 години біля магазину «Диво» по пр. Південному, 25 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу передала їх ОСОБА_6 .

Таким чином ОСОБА_4 , довівши свій злочинний умисел до кінця, розпорядився вказаними грошима шляхом залишення їх у ОСОБА_6 до настання можливості їх передачі йому, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 2500 гривень.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав повністю, пояснивши суду, що дійсно близько 11.00 години 11 жовтня 2016 року, він набрав хаотично випадкові цифри зі свого мобільного телефону «Samsung GT Е2202», на дзвінок відповіла жінка, з якою він не був раніше знайомий, та він повідомив їй заздалегідь вигадану ним інформацію про те, що начебто її чоловіка затримали працівники поліції за злочин, та для того, щоб його не притягнули до кримінальної відповідальності, необхідно сплатити йому гроші в сумі 5000 гривень. Потім він подзвонив своєму знайомому ОСОБА_6 та попередив про те, що йому будуть передані кошти, що він давав у борг, чим також ввів ОСОБА_7 в оману. Коштами планував розпорядитися на власний розсуд.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину та особистості обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, злочин вчинив під час відбування покарання за скоєння тяжкого злочину за попереднім вироком, тобто, маючи не погашену і не зняту у встановленому законом порядку судимість.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно дост.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які обтяжують покарання, відповідно дост.67 КК України, суд відносить рецидив злочину.

Із врахуванням викладеного суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання обвинуваченому у вигляді штрафу, виправних або громадських робіт, а також обмеження волі, суд вважає недоцільним, оскільки таке покарання не буде відповідати тяжкості скоєного ним злочину, його особистості і не буде сприяти його виправленню.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 71 КК України суд вважає за необхідне до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати покарання, не відбуте ОСОБА_4 за вироком Бородянського районного суду Київської області від 13.05.2015.

Вирішуючи питання про те, яка саме частина покарання призначеного за вироком Бородянського районного суду Київської області від 13.05.2015 станом на сьогоднішній день не відбута, суд виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 відбуває покарання, призначене вироком Бородянського районного суду Київської області від 13.05.2015 із застосуванням ст. 71 КК України, у вигляді 7 років позбавлення волі.

Строк відбуття основного покарання відраховується з 13 травня 2015 року.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 14.03.2016 ОСОБА_4 зараховано строк його попереднього ув`язнення за періоди з 27.10.2006 по 25.09.2007 включно; з 12.04.2013 по 07.06.2013 включно та з 24.04.2015 по 12.06.2015 включно, виходячи з положень ч.5 ст. 72 КК України, тобто 2 роки 4 місяці 20 днів.

Отже невідбута частина покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 13.05.2015, яка може бути приєднана до покарання, призначеного за цим вироком, складає 2 роки 9 місяців 26 днів, а тому саме в межах цього строку суд може приєднати невідбуту частину покарання.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 13.05.2015, та остаточно за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років та 3 (місяців) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислюватиз 29 березня 2017 року.

Враховуючи, що ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, запобіжний захід у відношення нього не обирати.

Речовий доказ: мобільний телефон «Samsung GT Е2202» з сім карткою мобільного оператора «Лайф» № НОМЕР_1 , який згідно квитанції № 623 знаходиться в Інгулецькому ВП КВП, конфіскувати в дохід держави.

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку, звернувшись до суду із відповідною заявою.
Головуючий ОСОБА_1