Провадження № 1-кп/537/140/2017
Справа № 537/1434/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.04.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0000502 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-вироком Автозаводського районного суду Полтавської області від 19.08.2015 року, за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу 850,00 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України,

встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив повторне викрадення чужого майна, за наступних обставин.
11.10.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи вдома у куми ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , таємно, повторно, шляхом вільного доступу, зі столу у кімнаті викрав мобільний телефон марки «Samsung S5830i», чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 307,00 грн. З місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочину за обставин, наведених в обвинувальному акті, щиро кається у вчиненому. Не заперечував щодо обмеження обсягу дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила факт викрадення мобільного телефону марки «Samsung S5830i», що належить їй та просила суд суворо не карати.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі за обставин, зазначених в обвинувальному акті, інші учасники судового провадження фактичних обставин справи не оспорювали, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне досліджувати докази із тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують обвинуваченого як особу. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що вони будить позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України є вірною, так як обвинувачений повторно, таємно викрав чуже майно.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Обставинами, які в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які в силу ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецидив злочину.

Визначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки вчиненого, те, що злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, також те, що ОСОБА_4 згідно вимоги ВП №1 КВП ГУНП в Полтавській області раніше судимий вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.08.2015 року, за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850,00 грн., штраф не сплатив, не одружений, не має на утриманні дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку в психоневрологічному диспансері та наркологічному диспансері не перебуває.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину повністю у вчинені кримінального правопорушення, щиро розкаюється, примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує, вчинив не тяжкий чи особливо тяжкий злочин, то суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, в порядку передбаченому ст.ст. 75, 76 КК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.08.2015 року, покарання призначається відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України. Однак, ч. 3 ст. 72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Тому, покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_4 вироком Атозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.08.2015 року, складанню з покаранням за новим вироком не підлягає і повинно виконуватися самостійно.
Запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 не обирались. Враховуючи процесуальну поведінку та характеристики обвинуваченого, відсутність клопотань про обрання запобіжного заходу, суд не вбачає підстав, передбачених ст. 177, ст. 178 КПК України, для забезпечення виконання вироку застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід.

Цивільні позови в рамках даного кримінального провадження не заявлялись.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 373 375 КПК України, суд,

ухвалив:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, поклавши на нього під час іспитового строку наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.08.2015 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в сумі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) виконувати самостійно.
Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung S5830i», який визнаний речовим доказом за постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 24.03.2017 року, який належить потерпілій ОСОБА_5 та повернутий їй на зберігання - залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Обвинуваченому та потерпілій роз`яснити їх право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1