Справа № 497/592/17
УХВАЛА
05 вересня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

У складі колегії :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_4

прокурор: ОСОБА_5

захисник : ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

провівши в залі судових засідань в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області відкрите судове засідання по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000171, від 28.03.2016 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоноармійське Болградського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого за вироком Болградського районного суду Одеської області, від 14.01.2016 року, за ст.185 ч.ч.2,3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ст.ст. 115 ч.1,185 ч.2,ч.3, 289 ч.2, 357 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Кілійського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження 1кп/502/133/2017 (справа № 497/592/17), стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.ст. 115 ч.1,185 ч.2,ч.3, 289 ч.2,357 ч.1 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому, ОСОБА_8 , дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор вказав що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисливих злочинів, був засуджений, 14.01.2016 року, Болградським районним судом Одеської області за ч.ч.2,3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став і знову обвинувачується у вчинені особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень.

Крім того існують цілком доведені ризики,передбачені п.3 ст.177 КПК України незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків та потерпілих. Знаходячись на волі, ОСОБА_8 , буде мати можливість вчинити вплив на свідків та потерпілих, які викривають його злочинну діяльність. Також на обгрунтованність ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином,передбачених п.4 ст. 177 КПК України з боку обвинуваченого свідчить також той факт, що він ніяк не зацікавлений у встановлені істини у вказаному провадженні. Він тільки під час проведення досудового розслідування, тричі змінював покази щодо обставин події, з метою спотворення істини та спрямування слідства на хибний шлях. На наявність вказаного ризику також вказують самі обставини скоєння кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_8 . Перелічені обставини свідчать про відсутність підстав для скасування, зміни, а також застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а тому слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на 60 діб.

Захист обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_6 подав клопотання про заміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_1 в нічний час , з 21.00 години до 06 години, на певний строк. Своє клопотання захист обґрунтував тим, що на теперішній час судовим розглядом встановлені обставини та відомості. Обставини викладені в обвинувальному акті, це фактично цитування пояснень, які надав ОСОБА_8 , будучи затриманим. А тому вважає що пояснення ОСОБА_8 повинні визнаватися судом недопустимими відповідно до ст. 87 КПК України. В судовому засіданні ОСОБА_8 заявив, що злочинів які йому інкримінуються, він не скоював. Показання допитаних у судовому засіданні потерпілих, свідків повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_8 та не підтверджують обвинувачення. Строк тримання ОСОБА_8 під вартою закінчується 11.09.2017 року, але його вина прокурором не доведена жодним належним доказом, а тому потреба у застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала, і він може бути змінений на більш м`який запобіжний захід. Тривалий час тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , без законних на те підстав, є безпідставним.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення заявленого клопотання прокурором., та підтримав клопотання захисника.

Потерпіла ОСОБА_7 , підтримала клопотання прокурора.

Колегія суддів вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, думку потерпілої, вважає що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника, обвинуваченого, необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний,обвинувачений, засуджений має здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Колегія суддів, при вирішенні заявленого клопотання прокурором про продовження строку тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,виходить з вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованої 17.07.1997 р., Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року,Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», якими передбачено гарантії права на свободу та особисту недоторканість, враховуючи, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених Законом«.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (правова позиція ЄСПЛ ,яка викладена в Рішенні по справі Єлоєв проти України, заява № 17283/02,п.50,від 6 листопада 2008 року, та в Рішенні по справі Харченко проти України, заява № 40107/02, п.98, від 10 лютого 2011 року) тримання обвинувачених під вартою без конкретної законної підстави та за відсутності чітких норм, які б регулювали правове становище обвинувачених є неприпустимим, а тому при вирішенні питання щодо тримання під вартою треба розглядати конкретні факти або можливість застосування альтернативних запобіжних заходів. У разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, у судовому рішенні повинно бути чітко зазначено про наявність іншої підстави (підстав) або ризику,що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акту, та як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, ст.289 ч.2, КК України , які відносяться до тяжких злочинів, а також за ч.1 ст. 115 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, відповідно до ст. 12 КК України, та передбачає найвище покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_8 , на час вчинення інкримінованого йому діяння, офіційно не працював, не мав стабільного доходу для існування, інвалідності не має, відсутні будь які медичні документи, які б свідчили про те, що обвинувачений не може триматися під вартою. Дане кримінальне провадження є предметом судового розгляду, залишилися не допитаними свідки у даному кримінальному провадженні, що свідчить про те, що по суті, із прийняттям рішення, кримінальне провадження не розглянуто, що на погляд колегії суддів, в сукупності, свідчить про наявність вагомих підстав для продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , під вартою.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпеку кримінального правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявність обґрунтованої підозри, характеристику особи обвинуваченого, суд вважає, що доводи, на які посилався прокурор в своєму клопотанні, є обґрунтованими. Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 ,безпідставні.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду, про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 176,177,178,183, ч.4 ст.196, 197,369-372 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ст.ст. 115 ч.1,185 ч.2,ч.3, 289 ч.2,357 ч.1 КК України, на 60 діб, а саме з 12 вересня 2017 року по 10 листопада 2017 року, включно.
Ухвала про продовження строків тримання під вартою припиняє свою дію після 10 листопада 2017 року.
Копію ухвали суду вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення .

Ухвала оскарженню окремо від вироку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3