ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі прокурора - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в суду в смт. Чорнобай кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2014 за № 0000121, по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куньє Ізюмського району Харківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонер, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого;
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акта, 27 березня 2014 року, близько 18-00 години ОСОБА_8 , знаходячись біля меліоративного каналу на території садівничого товариства «Кристал», розташованого в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, в ході сварки, що виникла на грунті давніх неприязних відносин, між ним та ОСОБА_6 , переслідуючи мету на умисне нанесення тілесних ушкоджень, умисно, протиправно наніс останній один удар рукою по лівій руці, один удар рукою по правій руці, після чого штовхнув її на землю, та наніс їй один удар ногою по лівій нозі і один удар по правій нозі, в результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: саден обох передпліч, лівої гомілки, правого стегна, синця правого передпліччя, обох стегон, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 86 від 09 квітня 2014 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню.

Такі дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав повністю та показав, що дійсно біля 18 години 27 березня 2014 року перебував на рибалці біля дренажного каналу, однак зазначив, що це не територія садового товариства «Кристал», а територія садового товариства «Моноліт». Бачив як ОСОБА_10 , працівник ОСОБА_6 , який постійно у неї проживає, прогнав худобу додому. Хвилин через 15 почув розмову між ним та потерпілою десь поблизу, почув також гавкіт собак. Потім собаки підбігли до нього, почали гавкати. Цу було дві великі собаки породи алабай та кілька менших. Крикнув ОСОБА_6 , щоб забрала собак, бо буде стрілять. Потім вистрілив вгору з пневматичного пістолета, після чого собаки потікали. Потерпіла почала бігти до нього з вилами в руках.

Він в свою чергу вирвав з її рук вила, викинув їх до каналу, де рибалив та намагаючись вгамувати потерпілу, схватив її своїми руками за руки та утримував, а потім відштовхнув від себе, внаслідок чого остання втративши рівновагу впала на землю. Піднявшись, знову накинулась на нього та руками пошкрябала йому лице і шию. В процесі даного конфлікту ОСОБА_6 падала на землю кілька разів, при цьому словесно погрожувати йому. Потім зателефонувала своєму чоловікові, який через декілька хвилин прибув на місце події та став погрожувати йому, внаслідок чого він вимушений був залишити рибалку та відправитись до дому. З заявою до правоохоронних органів за наслідками подій, що відбулися між ним та ОСОБА_6 , він не звертався. Умисно ніяких тілесних ушкоджень потерпілій він не наносив, вважає,що діяв правомірно з метою самозахисту. Звернув увагу суду на те, що потерпіла навмисне обмовляє його, оскільки вже давно між ними існують неприязні стосунки, так як остання перебуваючи на посаді голови садівничого товариства зловживає своїм посадовим становищем, що викликає занепокоєння ряд у членів товариства. Для перевірки діяльності було обрано ревізійну комісію, членом якої був і він. Вказав на те, що ОСОБА_6 , окрім кіз та корів тримає дуже багато собак, які постійно бігають по вулиці без намордників та неодноразово кусали людей, в тому числі і його. Просив його виправдати, оскільки злочину не вчиняв. В задоволенні цивільного позову просив відмовити.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що її місце проживання зареєстроване в м.Черкаси, проте фактично постійно проживає на території садівничого товариства «Кристал», розташованого в адміністративних межах Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, де утримує підсобне господарство. 27 березня 2014 року це був 21-й день її голодування, внаслідок цього фізично була ослаблена. Майже ніякої роботи по господарству не виконувала.

В цей день її чоловік ОСОБА_11 поїхав разом з їх родичем ОСОБА_12 купити в с. Чехівка дерев`яні бруси для ремонту містка, через який ганяють худобу. Подзвонив їй і сказав, що біля каналу необхідно прибрати місце, куди будуть складати куплені будівельні матеріали, тобто спалить очерет. Після 17 години вона разом з ОСОБА_10 , який проживає з ними та допомагає по господарству близько 18 років і є членом її родини, пішли виконувати дану роботу. З нею також було двоє цуценят. ОСОБА_13 був з однієї сторони ділянки, вона з іншої. Нікого більше не бачила. Розпочавши прибирання, почула гавкіт цуценят, потім постріли. Повернулась на ці звуки і побачила ОСОБА_8 , запитала в останнього що він робить. Натомість ОСОБА_14 , схвативши вила, які стояли біля неї, викинув їх до каналу, а потім схватив її, став бити і тягнути до каналу, намагаючись вкинути у воду. Вона стала в свою чергу пручатися та відштовхувати його від себе, внаслідок чого виникла боротьба між ними, в ході якої вона могла ушкодити його обличчя та шию. Але вдарити його вилами не мала наміру і ніяких дій пов`язаних з цим не вчиняла. Коли вона вирвалась з рук обвинуваченого, останній став наносити їй удари в область передпліч та стегон, а коли впала на землю, то наніс їй удар ногою по гомілці. По телефону вона повідомила про події що сталися з нею своєму чоловікові, який повертався з ОСОБА_15 та через декілька хвилин прибув на місце події та став вимагати в обвинуваченого припинити свої дії. Не дозволяла чоловіку підійти ближче до ОСОБА_14 , оскільки останній був озброєний. Після приїзду чоловіка з ОСОБА_12 обвинувачений пішов в невідомому напрямку. На уточнюючі питання потерпіла повідомила, що собак з нею було не дві, а більше. При цьому зазначила, що раніше жодна людина їй не скаржилась на агресивну поведінку її собак. Цивільний позов підтримала, збільшуючи позовні вимоги просила стягнути на її користь понесені витрати за лікування, правову допомогу та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Сторона обвинувачення, окрім показань потерпілої, в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, посилається на показання свідків, які були допитані в судовому засіданні та інші докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме:

- показання свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що тривалий час проживає на території дачного участка ОСОБА_6 та надає даній сім`ї допомогу по веденню підсобного господарства. 27 березня 2014 року, біля 18 годин вечора, після того як пригнав худобу додому, пішов до дренажного каналу, де вже була ОСОБА_6 , оскільки треба було прибирати очерет. ОСОБА_8 не бачив. Між ним та ОСОБА_16 була певна відстань, і на його думку, потерпіла могла бачити ОСОБА_14 . Потім почув гавкіт собак та постріл, проте момент пострілу не бачив. Від нього до ОСОБА_14 була відстань близько 12 метрів. Бачив, як ОСОБА_14 підскочив до ОСОБА_16 , викинув вила, які стояли поруч, у воду, щоб він не взяв. Куди обвинувачений вдарив вперше не бачив, оскільки ОСОБА_16 стояла до нього спиною, і в подальшому від удару впала на нього. Захистить потерпілу не намагався, оскільки боїться ОСОБА_14 , який раніше в нього стріляв і завдав пораненеь в ногу, і в подальшому також проявляв агресію. Кричав лише на обвинуваченого, щоб відпустив. Ворошилов бив Синьогуб секунд 10-15, вона кілька разів падала та піднімалась.

- показання свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що являється чоловіком ОСОБА_6 та 27.03.2014 року в другій половині дня разом з зятем ОСОБА_12 виїхав в с.Чехівку за будівельними матеріалами. Повертаючись після 18 години назад на територію садівничого товариства він отримав дзвінок від своєї дружини, яка повідомила про те, що біля дренажного каналу її побив ОСОБА_8 . Прибувши через декілька хвилин на місце події побачив свою дружину, одяг якої був вимазаний в багнюку, хустка валялась на землі, була розсічена брова, синяки. Ворошилов стояв з пістолетом. Дружина не дозволила підійти до обвинуваченого, оскільки останній був озброєний.

- аналогічні показання допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12

- показання свідка ОСОБА_17 , який пояснював про те, що йому невідомо про події які відбувалися 27.03.2014 року між потерпілою та ОСОБА_8 , так як не був присутнім на час сварки між ними. Підтвердив той факт, що його особисто також кусала собака ОСОБА_6 , проте це було давно.

- показання свідка ОСОБА_18 , яка пояснювала про те, що 27.03.2014 року близько 18 години йшла по території садового товариства ,, ОСОБА_19 ,, в напрямку своєї дачі. В районі дренажного каналу чула крики, по голосу вона впізнала ОСОБА_6 , було ще кілька чоловічих голосів, припустила, що це був ОСОБА_13 та чоловік потерпілої. Бачити нічого не могла, оскільки поверхня землі в даній місцевості не рівна і росте дуже багато очерету. Перебувала на своїй дачі близько 30 хвилин, бачила ОСОБА_16 , яка йшла додому. Також зазначила, що дійсно ОСОБА_6 має велику кількість собак, гуляє з ними по території товариства, при цьому собаки без повідків та намордників. Люди неодноразово скаржились їй, щоб не випускала собак зі свого двору.

-акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 70 від 28.03.2014, яким зафіксовано виявлені в потерпілої тілесні ушкодження, їх локалізацію та ступінь тяжкості: садна обох передпліч, лівої гомілки, правого стегна, синці правого передпліччя, обох стегон, і віднесено дані ушкодження до категорії ушкоджень легкого ступеню тяжкості (а.с.37, матеріали кримінального провадження);

- висновок експерта Золотоніського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 86 від 09.04 2014, яким підтверджено дані, викладені в акті № 70 судово- медичного обстеження. Крім цього зазначено, що тілесних ушкоджень, характерних для падіння з висоти власного зросту на тілі ОСОБА_6 немає (а.с.40, матеріали кримінального провадження);

- висновок експерта Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи № 1009 від 15.06.2015, яким стверджується наявність в потерпілої тілесних ушкоджень віднесених до категорії легких тілесних, при цьому зазначено, що дані ушкодження не відображають конкретних особливостей травмуючи предметів. Також зазначено, що дані тілесні ушкодження могли виникнути як при обставинах, вказаних потерпілою ОСОБА_6 при проведенні з нею слідчого експеремента 12.07.2014 року, так і при обставинах, на які вказав обвинувачений ОСОБА_8 при проведенні слідчого експеремента (том І матеріалів судового провадження, а.с.151-154);

- протокол слідчого експеремента за участі обвинуваченого та його захисника, в якому обвинувачений дослівно пояснював слідчому, що після того, як він відібрав вила, схватив ОСОБА_6 за кисті рук та тримав стискуючи їх, потім відштовхнув від себе і остання упала на землю, після чого ні він, ні вона не наносили один одному тілесних ушкоджень (а.с. 96-98, матеріали кримінального провадження);

- протокол слідчого експеременту за участі потерпілої та її представника, в якому ОСОБА_6 пояснювала слідчому, що на час сварки яка виникла між нею та обвинуваченим, ніяких вил у неї в руках не було. Вила стояла позаду неї в землі та які взяв до рук обвинувачений, коли підійшов до неї та вкинув їх до дренажного каналу. Потім схватив ОСОБА_6 за одяг, і почав тягнути до ставка, вона пручалась та намагалсь його відштовхнути, а обвинувачений став наносити їй удари в різні частини тіла (а.с. 99-104, матеріали кримінального провадження).

В судовому засіданні були також допитані свідки зі сторони захисту:

-свідок ОСОБА_20 , яка зазначила, що також є членом садового товариства «Кристал» і підтвердила той факт, що собаки ОСОБА_6 гуляють по території товариства без намордників. Одного разу вона також ледь не стала жертвою нападу собак потерпілої.

-свідок ОСОБА_21 , яка вказала, що на території товариства не проживає, проте часто привозить туди та продає людям молоко. Був випадок, коли вона особисто потерпіла від агресивного нападу собаки ОСОБА_6 , яка її покусала.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілою сторонами кримінального провадження не заперечувалася. Разом з тим, обвинувачений в судовому засіданні заперечив факт умисного нанесення ударів потерпілій, повідомляючи, що захищався спочатку від собак, а потім від агресивного нападу потерпілої.

Аналізуючи зібрані по справі докази суд звертає увагу на те, що наданими суду висновками проведених судово-медичних експертиз однозначно не встановлено, внаслідок чого та за яких обставин виникли тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_6 . При цьому суд не враховує висновок експерта Золотоніського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 86 від 09.04 2014, в частині того, що на тілі ОСОБА_6 відсутні тілесні ушкодження, характерні для падіння з висоти власного зросту, оскільки він суперечить висновку експерта Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи № 1009 від 15.06.2015, який проведено більш досвідченим спеціалістом, враховуючи стаж та місце роботи.

Також суд звертає увагу на те, що як потерпіла ОСОБА_6 , так і свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 стверджували про наявність у потерпілої ушкодження обличчя. Разом з тим, у висновку експерта від 09.04.2014 року про наявність таких ушкоджень не йдеться. А відтак, суд критично відноситься до пояснень зазначених учасників процесу в цій частині.

Учасниками процесу не заперечується також той факт, що єдиним безпосереднім очевидцем конфлікту був свідок ОСОБА_10 .

Проте суд критично відноситься до показань даного свідка, оскільки вони істотно різняться з показаннями потерпілої щодо того, коли хто прийшов до каналу, хто приніс вила, куди впала потерпіла після першого удару (свідок стверджував, що на нього, а потерпіла- що впала на землю).

Суд також не може взяти до уваги той факт, що свідок ОСОБА_10 тривалий час проживає в сім`ї ОСОБА_16 (близько 18 років), що могло вплинути на об"єктивність його свідчень. Ті обставини, на які посилається сторона обвинувачення, що даний свідок має власний дохід отримує пенсію, не можуть свідчити про його об`єктивність, оскільки власного житла заначена особа не має і тривалий час мешкає у потерпілої.

Сторона обвинувачення в судовому засіданні посилалась на те, що дії обвинуваченого містять ознаки саме умисного спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, оскільки його умисел був спрямований на спричинення невизначеної кількості тілесних ушкоджень. Однак, згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Зі змісту ч. 1 ст. 125 КК України випливає, що відповідальність за вчинення вказаного злочину настає у разі спричинення умисного легкого тілесного ушкодження. Тобто суб`єктивна сторона даного злочину характеризується наявністю прямого умислу обвинуваченого на заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень. Посилання сторони обвинувачення на наявність у діях обвинуваченого умислу суд оцінює критично. Зокрема, в судовому засіданні не було поза розумним сумнівом доведено, що обвинувачений мав умисел, спрямований спрямований саме на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не було підтверджено факт виникнення у потерпілої виявлених у неї тілесних ушкоджень саме внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим та наявності у нього прямого умислу на їх заподіяння. А відтак, спричинення потерпілій виявлених у неї тілесних ушкоджень не охоплюється складом кримінального караного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Однією із засад кримінального провадження, як зазначено у ст. 7 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За положеннями ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

За положеннями ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року, остаточне рішення від 17.06.2011 року (пункт 45) вбачається, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Таким чином, оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження виникли саме внаслідок умисного прикладання сили обвинуваченим у ділянки виявлення тілесних ушкоджень, а тому не доведено наявності у обвинуваченого прямого умислу на їх спричинення. Як наслідок, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого наявний склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Частиною 3 ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи зазначене, суд приходить до переконання про недоведеність в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Відтак, останнього у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.

За таких обставин в задоволенні цивільного позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
В задоволенні цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1