печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з скаргою в порядку ст. 303 КПК України про скасування постанови слідчого в ОВС першого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 23.05.2017 про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування доводів скарги зазначив, що 11.05.2017 він звернувся до прокуратури м. Києва з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000261 від 13.04.2017. Постановою слідчого в ОВС першого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 23.05.2017 було відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_3 . Наведену постанову вважає необґрунтованою, на підставі наведеного ОСОБА_3 просив скасувати постанову від 23.05.2017 про відмову у визнанні його потерпілим та зобов`язати визнати його потерпілим.

Особа, що подала скаргу, слідчий, прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, особа, що подала скаргу, слідчий, прокурор в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність не надходило, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 11.05.2017 ОСОБА_3 звернувся до прокуратури м. Києва з заявою про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні № 0000261. Постановою слідчого в ОВС першого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 23.05.2017, ОСОБА_3 було відмовлено у визнанні потерпілим.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, слідчим було відмовлено у визнанні заявника потерпілим у зв`язку з тим, що заявником не надано документального підтвердження факту завдання кримінальним правопорушенням йому моральної, фізичної або майнової шкоди.

Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, тому скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 55, 93, 94, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Скасувати постанову слідчого в ОВС першого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_4 від 23.05.2017 про відмову у визнанні потерпілим.

Зобов`язати компетентних посадових осіб прокуратури м. Києва розглянути заяву ОСОБА_3 від 11.05.2017 відповідно до ст. 55 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1