Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/461/17
Провадження № 1-в/553/106/2017
У Х В А Л А
Іменем України
30.03.2017 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ПВК - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2017 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що відбув 3/4 строку покарання, в період відбування покарання працював, доки не захворів, а тому просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність.

Представник ДУ "ПВК № 64" в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність.

Суд, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого у зв`язку з його безпідставністю, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.07.2012 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 08.06.2016 року зараховано ОСОБА_5 в строк покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.07.2012 року за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення в період з 21 березня 2012 року по 08 серпня 2012 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Засуджений ОСОБА_5 покарання відбуває з 21.03.2012 року, за період перебування в СІЗО м. Полтави характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 22.08.2012 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі "Полтавська виправна колонія № 64".

З характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ПВК № 64 та затвердженої начальником установи 27.02.2017 року, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 порушень норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, не має. Має чотири заохочення, одне з яких оголошено правами начальника установи. Дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їхні законні вимоги, але потребує додаткового контролю за поведінкою. За станом здоров`я працездатний, перебуває на обліку установи з наявними захворюваннями. Виконує роботи із самообслуговування та благоустрою приміщень установи, але особистої ініціативи не проявляє. На даний час не працевлаштований на виробництві установи з власних міркувань, до праці ставиться неоднозначно.

За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу "Професія", оволодів робітничими професіями зварювальника та сантехника в Полтавському навчальному центрі № 64 при установі. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу "Подолання алкогольної та наркотичної залежності" та "Духовне відродження", відвідує богослужіння різних релігійних конфесій. Заходи виховного характеру відвідує, намагається роботи вірні для себе висновки. У вільний час відвідує бібліотеку, читає літературу та дивиться телепередачі.

Соціально-корисні зв`язки втрачені. Має слабкий характер, скритний, коло спілкування обмежене. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, легко піддається впливу з боку засуджених. Вину у скоєному злочині визнає.

За змістом положень ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Судом достовірно встановлено, що станом на час розгляду даної справи ОСОБА_5 відбув більше 3/4 частини призначеного судом покарання, відповідно, у нього виникло право на застосування положень ст. 81 КК України

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може бути те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено в ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно довідки, виданої начальником медичної частини ПВК № 64, засуджений ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку в медичній частині установи з діагнозом: легка розумова відсталість, працездатний, групи інвалідності не має.

З довідки директора виробництва ПВК № 64 вбачається, що ОСОБА_5 на виробництві установи не працевлаштований.

Відповідно до характеристики засудженого він не працевлаштований на виробництві установи з власних міркувань, до праці ставиться неоднозначно.

Разом з тим, в матеріалах особової справи засудженого міститься довідка головного бухгалтера установи, відповідно до якої ОСОБА_5 протягом листопада-грудня 2012 року, у лютому-квітні 2013 року, у липні-серпні і жовтні-листопаді 2014 року, а також у жовтні 2016 року нараховувалася заробітна плата в загальному розмірі 382,32 грн., що об`єктивно свідчить про те, що він періодично залучався до праці.

Крім того, з довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 та матеріалів його особової справи вбачається, що за період з 21.03.2012 року, тобто більше ніж за 5 років відбування покарання, він має 4 заохочення, які застосовувались до нього у 2013-2016 роках, в тому числі 02.06.2013 року, 01.10.2014 року, 05.12.2014 року, 20.05.2016 року; стягнень не має.

Засуджений ОСОБА_5 пояснив суду, що не працює через стан здоров`я.

Разом з тим, з наявних у розпорядженні суду медичних документів засудженого (а.с. 13, арк. 47, 69 особової справи) та пояснень представника ПВК № 64 встановлено, що стан здоров`я ОСОБА_5 є задовільним, інвалідом він не являється, є працездатним. Поряд з цим представник ПВК № 64 пояснив суду, що у виправній колоніє є вільні робочі місця з полегшеними умовами праці, на яких має можливість працювати засуджений ОСОБА_5 , йому пропонувалось працевлаштуватись на цю роботу, проте він відмовився. На даний час дана оцінка ступеню його виправлення - "Не став на шлях виправлення".

Питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 вирішувалось на засіданні комісії ПВК (№ 64) 16.02.2017 року, було прийнято рішення про відмову в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення як такому, що своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що засуджений ОСОБА_5 на час розгляду даної справи своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим застосування до нього умовно-дострокового звільнення вважає передчасним, а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537-539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб з дня проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1