АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 629/878/17 Головуючий 1-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1368/17 Доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, не працюючого, з незакінченою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.06.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки із застосування ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 12.12.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 11.04.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. Звільнений 14.05.2015 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання - 3 роки позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Початок строку відбуття покарання відрахований з 21 березня 2017 року із зарахуванням на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строку тримання під вартою в період з 14 лютого 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 . Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз на загальну суму 527 грн 76 коп.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку ОСОБА_7 , будучи раніше засуджений за скоєння злочину, маючи не зняту та не погашену судимість, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України при наступних обставинах:

07 січня 2017 року у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , близько 02-30 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_8 .. Знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, через вікно ОСОБА_7 проник до будинку, звідки таємно викрав тент на автомобіль ТМ «SYN». Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 394 гривні 12 копійок.

Крім цього, 13 лютого 2017 року близько 22-00 години у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 . Знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття засову на дверях ОСОБА_7 проник до сараю, звідки таємно викрав 2 куриці червоного окрасу породи «Полтавська» вартістю 180 гривень та двох гусей білого окрасу породи «Легарт Датський» вартістю 600 гривень. Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 780 гривень.

Крім цього, 14 лютого 2017 року у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 близько 01-00 години, незаконно проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 .. Знаходячись за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій, і бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом зриву замка вхідної двері ОСОБА_7 проник до будинку, звідки таємно викрав металеву газову чотирьохкамфорну пічку вагою 47 кг вартістю 188 гривень та металеву газову чотирьохкамфорну пічку вагою 45,5 кг вартістю 182 гривні. Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 370 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не взято до уваги, що він має на утриманні двох малолітніх дітей.

Крім того зауважує, що судом першої інстанції не наведено у вироку обґрунтування неможливості застосування до ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання.

Просить врахувати у якості обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприянні розкриттю злочину, щиросердне каяття а також вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу та залишити без змін вирок суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 ніким не оспорюється.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12 КК України відносить ся до тяжких.

Крім того, судом першої інстанції дослідження дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та встановлено, що він раніше неодноразово судимий, має не зняту та не погашену судимість, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше перебував на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання препаратів коноплі, алкоголю зі шкідливими наслідками, знятий з обліку у зв`язку з засудженням в 2013 році, не одружений, перебуває зі слів в цивільному шлюбі, зі слів має двох малолітніх дітей, має незакінчену середню освіту, не працює, не військовозобов`язаний, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, пом`якшуючими покарання визнано щире каяття та активне сприяння слідству.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Одже, на підставі викладених обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом, а відтак і до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції його від суспільства.

Таким чином, колегія судів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого, а також є достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не вбачає підстав для зміни вироку.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 березня 2017 року по 21 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати Прядку ВІ в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21 березня 2017 року по 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді