печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю володільця майна ОСОБА_3 ,

її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_5 про закінчення виконавчого провадження у справі щодо неповернення тимчасового вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000132,

В С Т А Н О В И В :
7 березня 2017 року до слідчого судді надійшла скарга представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_5 про закінчення виконавчого провадження у справі щодо неповернення тимчасового вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000132.

Скарга мотивована тим, що ухвалою слідчого судді від 25 травня 2016 року зобов`язано старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_6 чи іншого слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132, негайно повернути ОСОБА_3 вилучені грошові кошти під час проведення обшуку 6.08.2015 року за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 11 700 доларів США відповідно до протоколу обшуку від 6.08.2015 року.

У зв`язку з невиконанням ухвали слідчого судді за заявою ОСОБА_3 державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження, ВП 51772608, під час якого вилучені грошові кошти були повернуті ОСОБА_3 на відповідальне зберігання. Враховуючи наведене державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. З вказаною постановою державного виконавця заявник не погоджується, оскільки кошти передані на відповідальне зберігання, а не у власність. Просив поновити строк на оскарження постанови та її скасувати.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник скаргу підтримали.

Слідчий ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення скарги, мотивуючи тим, що кошти повернуті. Згодом до судового засіданні не з`явився.

Державний виконавець до судового засідання не з`явився. Тому, слідчий суддя розглянув скаргу у його відсутність та у відсутність слідчого.

Заслухавши пояснення учасників процесу за скаргою та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги, виходячи з такого.

Ухвалою слідчого судді від 25 травня 2016 року зобов`язано старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_6 чи іншого слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000132, негайно повернути ОСОБА_3 вилучені грошові кошти під час проведення обшуку 6.08.2015 року за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 11 700 доларів США відповідно до протоколу обшуку від 6.08.2015 року.

У зв`язку з невиконанням ухвали слідчого судді за заявою ОСОБА_3 державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження, ВП 51772608, під час якого вилучені грошові кошти були повернуті ОСОБА_3 на відповідальне зберігання.

З урахуванням наведеного державним виконавцем 19 вересня 2016 року винесено постанову про виконавче провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 04.12.2013 № 6-132цс 13 зі змісту ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України вбачається, що новий акт цивільного законодавства застосовується лише до тих прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, однак новий акт не застосовується до вже існуючих правовідносин.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, до спірних правовідносин має застосовуватись саме та редакція закону, яка була чинною на момент їх виникнення, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому, враховуючи наведене, суд при розгляді вказаної справи керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

З матеріалів скарги вбачається, що станом на 19.09.2016 року старший слідчий ОСОБА_6 вимоги ухвали Печерського районного суду міста Києва від 25.05.2016 року про негайне повернення тимчасово вилученого майна, а саме грошових коштів вилучених під час обшуку не виконала.

Взамін виконання вказаної ухвали слідчий ОСОБА_6 передала на зберігання грошові кошти у розмірі 11 700 доларів США, а не повернула майно, як прямо зазначено в ухвалі. При цьому державний виконавець на власний розсуд вирішив, що передача майна на зберігання є фактичним виконанням рішення суду, про що виніс відповідну постанову.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

У виконавчому документів (ухвала суду від 25.05.2016 року) зазначено про негайне повернення майна, а саме грошових коштів у сумі 11 700 доларів США, а не передачу їх на зберігання.

Пунктом 41 Наказу від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125 «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» зазначено, що майно, на яке накладено арешт, передається згідно з рішенням слідчого, прокурора та суду, виходячи з конкретних обставин та інтересів справи, на зберігання представникові територіальної держадміністрації або житлово-експлуатаційної організації, державної служби охорони органів внутрішніх справ, а також організації, якій завдані збитки, або власникові цього майна чи його родичу, якому роз`ясниться його відповідальність за зберігання прийнятого майна, про що у нього відбирається розписка. У разі необхідності майно, на яке накладено арешт, може бути вилучене.

На майно (грошові кошти), яке було вилучене 06.08.2015 арешт не накладався.

Відповідно до п. 60 Наказу від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125 «Про затвердження та введення в дію Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» зазначено, що речові докази та інше майно, яке підлягає поверненню власникам, видається їм у натурі під розписку, яка долучається до кримінальної справи та нумерується наступним її аркушем. Про можливість отримання зацікавленими особами вилучених у них предметів та цінностей їм повідомляється письмово, копія повідомлення долучається до кримінальної справи. В розписці отримувач вказує дані свого паспорта або іншого документа, який засвідчує його особу та місце проживання. У разі неможливості особистої явки власника предметів і цінностей вони можуть бути отримані за його довіреністю іншою особою, розписка якої разом з довіреністю також приєднується до справи. Якщо власником є підприємство, установа, організація, предмети і цінності передаються їх представником при наявності довіреності, документа, що засвідчує особу, і під розписку.

Отже, старший слідчий ОСОБА_6 , діючи всупереч чинного законодавства, не повернула належне майно ОСОБА_3 в порядку, яке зазначено в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 25.05.2016 року, а передала на зберігання.

Вказане потягнуло прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, хоча ухвала слідчого судді не була виконана.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Фактичним виконанням ухвали суду є передача зазначених грошових коштів, що може підтвердитися актом повернення речових доказів, який, в свою чергу, був би наданий державному виконавцю, але так як передачі майна не відбулося, то і рішення не було фактично виконано.

Станом на 19.09.2016 року ухвала Печерського районного суду міста Києва від 25.05.2016 року у справі 757/18915/16-к про повернення грошових коштів старшим слідчим ОСОБА_6 не виконана, що свідчить про передчасність винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги та скасування постанови державного виконавця.

При цьому, слідчий суддя погоджується з доводами представника заявника, що ОСОБА_3 не пропущено строк звернення до слідчого судді зі скаргою, оскільки, хоча постанова про закінчення виконавчого провадження винесена 19 вересня 2016 року, проте вона отримана заявником 13 січня 2017 року.

Вказану постанову представник ОСОБА_3 оскаржив 23 січня 2017 року в порядку цивільного судочинства, тобто в межах строку, передбаченого ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (10-денний строк), за результатами якої 30 січня 2017 року винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження за скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 532, 533, 539 КПК України, ст. 1, 5, 11, 2030, 31, 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року,

У Х В А Л И В :
Поновити представнику ОСОБА_3 ОСОБА_4 строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження № 51772608 від 19.09.2016 року.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_5 про закінчення виконавчого провадження № 51772608 від 19.09.2016 року

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку ст. 539 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1