Справа № 464/7026/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/422/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рівнинне Новоолександрівського району Ставропольського Краю Російської Федерації, з незакінченою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз 27.05.2009 р. Сокальським районним судом Львівської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.296 КК України до 7-ми років 5-ти місяців позбавлення волі, звільненого 01.12.2015 р. у зв`язку з відбуттям покарання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 лютого 2017 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.

Строк відбуття обвинуваченим ОСОБА_7 покарання постановлено рахувати з моменту затримання, а саме з 22 квітня 2016 р.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання обвинуваченим зараховано строк попереднього ув`язнення з 22 квітня 2016 р. по день проголошення вироку, тобто до 15.02.2017 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний без змін тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 351 грн. 84 коп.
Вирішено питання з речовими доказами у справі.
Згідно вироку суду 22.04.2016 р. близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у квартирі, що належить ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин із ОСОБА_10 , з метою заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з використанням кухонного ножа наніс ОСОБА_10 декілька ударів в ділянку обличчя та грудей, заподіявши останньому тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_10 помер на місці.
Вирок суду оскаржив захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ,який в поданій апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду змінити, пом`якшивши призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при обранні міри покарання суд першої інстанції безпідставно не врахував ряду пом`якшуючих обставин, зокрема те, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, а не частково, як зазначено у вироку, і щиро розкаявся, сприяв слідству в розкритті та розслідуванні злочину, кримінальне правопорушення вчинив у відповідь на протиправні дії потерпілого ОСОБА_10 , який поводився агресивно, перебував у стані алкогольного сп`яніння, сам раніше притягався до кримінальної відповідальності. Крім цього, вважає, що судом у вироку не дано належної оцінки тому факту, що ОСОБА_7 походить із багатодітної малозабезпеченої родини, за місцем проживання характеризується посередньо, страждає психічним захворюванням, яке проявляється в епілептичних приступах, а потерпіла сторона не має до нього жодних претензій.

За таких обставин апелянт стверджує про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, наполягаючи на несправедливості обраної судом міри покарання. На думку захисника ОСОБА_8 , усе це є підставою для зміни вироку шляхом призначення його підзахисному менш суворого покарання.

Заслухавши доповідача, доводи адвоката ОСОБА_8 на підтримання поданої ним апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який погодився з думкою захисника і просить пом`якшити вирок суду, постановлений щодо нього, заперечення прокурора, який звернув увагу на відсутність підстав для пом`якшення обраного ОСОБА_7 покарання, вивчивши та обговоривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріалами справи, зібраними та перевіреними в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при наведених у вироку обставинах доведена повністю і ніким з учасників процесу не оспорюється.

Стороною захисту ставиться під сумнів лише обґрунтованість обраної обвинуваченому міри покарання.

У відповідності до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, згідно із ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції відповідної статті КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку суду щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції, обираючи йому покарання, виходив з того, що вчинений ним злочин відноситься до категорії особливо тяжких, а сам обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за тяжкі та середньої тяжкості злочини, має незняту та непогашену судимість. Крім цього, протиправні дії щодо потерпілого ОСОБА_7 вчинив, будучи в стані алкогольного сп`яніння, що визнано обтяжуючою покарання обставиною.

Апеляційний суд погоджується з таким обґрунтуванням, як підставою для обрання необхідного і достатнього для обвинуваченого ОСОБА_7 покарання.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги те, що згідно висновку комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №8 від 18.01.2017 р., проведеної на підставі ухвали суду першої інстанції, ОСОБА_7 в період скоєння інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в стані фізіологічного афекту не перебував (т.1 а.с.206-210).

Заперечень щодо експертного висновку учасники процесу, в тому числі сторона захисту, не висловлювали. А тому посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом хворобливого психічного стану обвинуваченого є безпідставними.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про вчинення потерпілим ОСОБА_10 протиправних дій стосовно обвинуваченого, як причини конфлікту між ними. Належних доказів цього, окрім показів самого обвинуваченого, по справі не здобуто. За таких умов посилання на цю обставину слід вважати обраною тактикою захисту від пред`явленого обвинувачення.

Відсутність претензій до ОСОБА_7 з боку потерпілого ОСОБА_11 брата загиблого ОСОБА_10 не може вважатися обставиною, яка зменшує ступінь вини обвинуваченого і позитивно його характеризує. В судовому засіданні суду першої інстанції з`ясовано, і це відображено у вироку, що ОСОБА_11 зі своїм братом тісних стосунків не підтримував. Що стосується відсутності претензій до обвинуваченого від ОСОБА_9 , то такий не являється потерпілим у справі, з огляду на що його позиція з даного питання не є обставиною, яка згідно закону підлягає врахуванню при обранні міри покарання обвинуваченому.

Критично слід оцінювати й доводи апелянта про повне визнання вини обвинуваченим. Останній, будучи допитаним судом, пояснив, що мети вбивати ОСОБА_10 у нього не було, а те, що сталося, відбулося внаслідок сильного душевного хвилювання. Отже, обвинувачений ОСОБА_7 не повною мірою визнав свій умисел на протиправне позбавлення життя потерпілого, намагаючись згладити свою вину шляхом вказівки на перебування його в стані афекту, незважаючи на те, що це повністю заперечується висновком проведеної судової психолого-психіатричної експертизи. У зв`язку з цим слід погодитися з висновком суду першої інстанції, який констатував часткове визнання вини обвинуваченим і заперечив можливість визнання цього пом`якшуючою покарання обставиною.

Враховуючи наведене, а також те, що інкримінований ОСОБА_7 злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що у встановленому законом порядку визнано обтяжуючою обставиною, підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає.

Вчинення нового злочину ОСОБА_7 при наявності непогашеної і незнятої судимості за попередні злочини свідчить про стійке небажання останнього виправитися. При цьому, обрана обвинуваченому міра покарання у виді 10 років позбавлення волі, передбачена санкцією ч.1 ст.115 КК України, не може трактуватися як занадто суворе для нього покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника висновків суду, викладених у вироку, не спростовують і під сумнів правильність ухваленого судом рішення не ставлять.

Обране бвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі і, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

При постановленні вироку щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції дотримано встановлені кримінальним законом умови та засади призначення покарання. Прийняте рішення щодо міри покарання повністю відповідає вимогам ст.65 КК України.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 лютого 2017 р. щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4