Справа № 565/1407/16-к
Провадження № 1-кп/565/81/16
У Х В А Л А
09 грудня 2016 року м.Вараш
Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:
- головуючого - судді ОСОБА_1 ,
- секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
- прокурора - ОСОБА_3 ,
- потерпілого - ОСОБА_4 ,
- обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд відповідно до п.5 ч.3 ст.314 КПК України на підставі поданого обвинувального акта призначити судовий розгляд даного кримінального провадження, зазначивши про його підсудність Кузнецовському міському суду Рівненської області. На думку прокурора, обвинувальний акт складено відповідно вимог ст.291 КПК України, тому підстав для його повернення прокурору не вбачається. Прокурор зазначив суду, що обвинувачений ОСОБА_5 на підставі ст.89 КК України є таким, що не має судимості, проте його попередні судимості вказані в обвинувальному акті як характеризуючі дані обвинуваченого.
Потерпілий ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 і захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримали думку прокурора, зазначивши, що вони не заперечують проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Заслухавши думки і доводи прокурора, потерпілого, обвинуваченого і його захисника, суд врахував наступні вимоги кримінального процесуального законодавства України.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідуючи вимогам ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Згідно з даними правової кваліфікації кримінального правопорушення, наведеними в цьому обвинувальному акті, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями, які виразились у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, та своїми необережними діями, які виразились у спричиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження, він вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263 і ст.128 КК України.
Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» №3 від 26 квітня 2002 року незаконним придбанням вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв слід вважати умисні дії, пов`язані з їх набуттям (за винятком викрадення, привласнення, вимагання або заволодіння шляхом шахрайства чи зловживання службовим становищем) всупереч передбаченому законом порядку - в результаті купівлі, обміну, привласнення знайденого, одержання як подарунок, на відшкодування боргу тощо.
Окрім того, між викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, і формулюванням обвинувачення існує суттєва розбіжність.
Так, за даними фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у 2010 році в м.Київ ОСОБА_5 для власних потреб придбав та в подальшому привіз до місця проживання травматичний пістолет, марки «Zoraki-Mod 914-S №110505, калібром 9 мм. Р.А.К., і 8 (вісім) патронів, марки «Safari-P» 9 мм.Р.А. У формулюванні обвинувачення вказано, що невстановленого слідством дня 2010 року ОСОБА_5 у м.Київ придбав без передбаченого законом дозволу придатний для стрільби пістолет з маркуванням «Zoraki-Mod 914-S № НОМЕР_1 , калібром 9 мм. Р.А.К., який є вогнепальною зброєю, та боєприпаси, зокрема, 7 (сім) патронів, марки «Safari-P» 9 мм. Р.А., які невстановленого слідством дня 2010 року протиправно перевіз до місця свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено, що ОСОБА_5 , помилково вважаючи, що належний йому пістолет, марки «Zoraki-Mod 914 № НОМЕР_1 , не заряджений, не перевіривши наявність набоїв у вказаному пістолеті, здійснив із квартири АДРЕСА_2 (через привідчинені вхідні двері) один постріл в живіт ОСОБА_4 , який перебував у під`їзді вказаного будинку, з протилежної сторони вхідних дверей. Внаслідок даного пострілу ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких. А в формулюванні обвинувачення вказані інші обставини. Зокрема, що ОСОБА_5 , внаслідок злочинної недбалості, помилково вважаючи, що належний йому пістолет, марки «Zoraki-Mod 914-S №110505, не заряджений, не передбачаючи можливості настання шкоди здоров`ю іншої особи, хоча повинен був і міг її передбачити, не перевіривши наявність набоїв у вказаному пістолеті, здійснив із квартири АДРЕСА_3 , один постріл в живіт ОСОБА_4 , який перебував у під`їзді вказаного будинку, з протилежної сторони вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 . В результаті вказаних необережних дій ОСОБА_5 , останній заподіяв потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого, одиночного, пульового вогнепального поранення передньої черевної стінки з пошкодженням товстого кишківника і великого сальника, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.
Згідно з висновком, наведеним в обвинувальному акті, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 необережне тяжке тілесне ушкодження. Проте з яким мотивом і метою діяв ОСОБА_5 , здійснюючи постріл з вогнепальної зброї в живіт ОСОБА_4 , в обвинувальному акті не зазначено ні у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ні у формулюванні обвинувачення. Цей недолік обвинувального акта істотний, оскільки саме за даними мотиву і мети обвинуваченого в сукупності з іншими обставинами визначається спрямованість наміру обвинуваченого і його психічне ставлення до вчинюваної дії та її наслідків, яке виражається у формі умислу або необережності. Вказані обставини вчинення кримінального правопорушення, слідуючи п.2 ч.1 ст.91 КПК України, підлягають встановленню і доказуванню, а обов`язок доказування цих обставин згідно з ч.1 ст.92 КПК України покладено на слідчого і прокурора.
Відповідно до п.7 ст.291 КПК України обвинувальний акт також має містити відомості про вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Встановлення і доказування цієї обставини згідно з п.3 ч.1 ст.91 і ч.1 ст.92 КПК України також є обов`язком слідчого і прокурора. Однак, у викладі цих даних в обвинувальному акті і в позовній заяві, доданій до обвинувального акта, вбачається суттєва суперечність. Так, в обвинувальному акті значиться, що розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - відсутній, так як потерпілий від заявлення цивільного позову відмовився. А із позовної заяви прокурора, поданої в порядку ст.128 КПК України в інтересах держави в особі виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області до ОСОБА_5 про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, слідує, що кримінальним правопорушенням завдана майнова шкода в сумі 1010 (одна тисяча десять) грн. 92 коп. При цьому судом встановлено, що всупереч вимогам п.3 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта не додано розписки підозрюваного про отримання ним копії цивільного позову, незважаючи на те, що під час досудового розслідування в даній справі прокурором був пред`явлений цивільний позов.
Отже, за таких обставин, які вказують на істотну суперечність між собою викладу фактичних обставин кримінального правопорушення із правовою кваліфікацію кримінального правопорушення та формулюванням обвинувачення ОСОБА_5 , що викладені в обвинувальному акті, та свідчать про неконкретність формулювання обвинувачення і невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, призначення судового розгляду даного кримінального провадження є неприйнятним і недопустимим.
Відсутність в обвинувальному акті конкретного формулювання обвинувачення, що інкримінується особі, неповнота обвинувального акта і його суперечність між собою та із доданою позовною заявою порушує право такої особи на захист від пред`явленого обвинувачення.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
На підставі наведених обставин, керуючись п.13 ч.1 ст.3, ч.2 ст.9, п.п.1-3 ч.1 ст.91, ч.1 ст.92, ч.4 ст.110, ст.ст.291, 314, ч.3 ст.371, ч.1 ст.372, п.3 ч.1 ст.392, ст.ст.393, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_9 Горегляд