Єдиний унікальний номер 205/1086/17
Єдиний унікальний №205/1086/17
Провадження №1-кп/205/337/17
У Х В А Л А
25 травня 2017 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

адвоката обвинуваченого

ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вказаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 ..

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 року було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з домашнього арешту на тримання під вартою.

В обґрунтування свого клопотання прокурор ОСОБА_3 зазначив, що 26.04.2017 обвинувачений ОСОБА_4 , який перебуває під цілодобовим домашнім арештом, порушив покладені на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, та залишив місце свого фактичного мешкання з метою продовження своєї злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним заволодінням транспортних засобів.

На підтвердження заявленого клопотання первісно надав суду ксерокопію незавіреного належним чином протоколу від 26.04.2017 про затримання ОСОБА_4 працівниками поліції Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області як особи, що підозрюється у вчиненні злочину.

Допитаний з цього приводу обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 26.04.2017 разом з батьком, який є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, та іншими особами відмічали цю подію. Напився та пішов спати у батькову машину, яку його батько потім дав його приятелям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Про це йому стало відомо лише тоді, коли він прокинувся в автомобілі в іншому районі поза місцем свого мешкання. Потім їх затримали працівники поліції. Будь-які показань працівникам поліції не давав. Приводів та підстав навмисно покинути місце свого проживання не мав. Все це сталося випадково. Стосовно нього було складено протокол про затримання, після чого працівники поліції його відпустили. Працівники поліції звинувачували його в угоні чужого автомобіля.

Також клопотав про допит в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким його батько дав своє авто.

Допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили показання обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу обставин залишення останнім місця свого мешкання, що мало місце 26.04.2017 року. Також пояснили, що автомобіль вони фактично брали за власних потреб з метою придбати м`ясо.

Після допиту зазначених свідків прокурором ОСОБА_3 були надані суду незавірені ксерокопії протоколів допиту зазначених осіб в якості свідків від 27.04.2017 у Царичанському ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у період з 09.00 години до 10.45 години.

З наданих ксерокопій проколів від 27.04.2017, які не відрізняються один від одного за своїм змістом, слідує, що 26.04.2017 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приходили до ОСОБА_4 , який запропонував ОСОБА_7 придбати у нього автомобіль ВАЗ-2107 зеленого кольору за 1200 доларів США, на що той погодився. Після того ОСОБА_4 попросив ОСОБА_7 відвезти його до смт. Царичанка, де мешкає його дівчина на ім`я ОСОБА_8 . Близько 09.00 годині 26.04.2017 вони приїхали до с. Китайгород, де ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та пішов у невідомому напрямку, а ОСОБА_9 з ОСОБА_10 поїхали назад до м. Дніпро. Приблизно о 14.00 годині ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_6 та попросив забрати його із смт. Царичанка, оскільки він посварився зі своєю дівчиною. Вони погодилися та поїхали за ОСОБА_11 , якого зустріли не доїжджаючи до мостової переправи через річку «Оріль». Осиновий сказав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про те, що необхідно поїхати у бік с. Китайгород, куди ОСОБА_12 показував дорогу. Коли прибули до цвинтаря, ОСОБА_12 сказав ОСОБА_9 про те, щоб той відкрив багажний відсік, а сам нічого не пояснюючи пішов до середини цвинтаря. За хвилину ОСОБА_12 повернувся та сказав ОСОБА_6 щоб той швидко їхав з того місця. Мету візиту на цвинтар ОСОБА_12 пояснив тим, що він незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ, поїхав на цей цвинтар та заховав там автомобільні колеса та магнітолу. Але сьогодні він там побачив працівників поліції. На зворотному шляху були затримані працівниками поліції.

Після оголошення змісту обох протоколів свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_13 суду пояснили те, що викладене у протоколах не відповідає дійсності, оскільки працівники поліції примусили їх підписати протоколи допитів у незаконний спосіб та шляхом тиску на них. Так,з метою отримання необхідним їм показань надівали на них протигази, а потім перекривали повітря шляхом затискання трубки для дихання. Крім того, у період з 09.00 години до 10.45 години вони не могли давати показання, оскільки їх опитували в ніч на 27.04.2017 та відпустили після третьої години ночі. Тобто, вказаний у протоколі час проведення допитів не відповідає дійсності.

У зв`язку із цим захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив суд відмовити прокурору у задоволенні заявленого клопотання щодо змини його підзахисному ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою та залишити ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд, заслухавши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, вважає клопотання прокурора ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, - при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ст.183 КПК України, - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Тому для вирішення питання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому суд враховує викладені в п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» висновки про те, що - згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І. А. проти Франції».
Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
В даному конкретному випадку суд вважає, що надані прокурором ОСОБА_3 ксерокопії протоколів затримання ОСОБА_4 від 26.04.2017 та допиту в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 27.04.2017 є неналежними доказами за тих обставин, оскільки їх копії є незавіреними, невідоме джерело їх походження та самі свідки заперечують їх зміст. Сам обвинувачений ОСОБА_4 сталу подію пояснює тим, що все сталося випадково і не за його вини.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не засуджений, має постійне місце реєстрації та проживання, перебуває під постійним наглядом лікаря, у зв`язку з наявністю захворювання, має стійкі соціальні зв`язки, піклується про брата інваліда.
За перелічених вище обставин суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним та таким, що не відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого правопорушення та наслідків, до яких вони призвели.

Керуючись ст.ст.181,331, 370-373, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з домашнього арешту на тримання під вартою - залишити без задоволення.
Продовжити строк домашнього арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, до 24 липня 2017 року включно, поклавши на нього обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це прокурора.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1