Справа № 675/2676/16-к
Провадження № 1-в/675/944/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" грудня 2016 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Замкової виправної колонії у Хмельницькій області (№58) ОСОБА_4 , начальника медичної частини ЗВК №58 ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізяславі подання начальника Замкової виправної колонії у Хмельницькій області (№58) відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сонячів Сторожинецького району Чернівецької області, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, до засудження не працював, освіта середн, неодруженого, раніше судимого:

1)08.01.1980 року Ленінським районним судом м.Чернівці за ст.ст.140 ч.2, 206 ч.2, 42 КК України на строк 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Примінена ст.14 КК України примусове лікування від алкоголізму. Згідно Указу ПВР СРСР «Про амністію» на підставі ст.6 строк скорочено на ?, до відбуття визначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

2)23.04.1987 року року Ленінським районним судом м.Чернівці за ст.118 ч.2 КК України на строк 5 років позбавлення волі. Примінена ст.14 КК України примусове лікування від алкоголізму;

3)17.04.1997 року Чернівецьким обласним судом за ст.101 КК України на строк 8 років позбавлення волі;

4)06.12.2005 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ст.ст.185 ч.3, 304, 70 КК України на строк 4 роки позбавлення волі,

про призначення примусового годування, шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд, -

В С Т А Н О В И В :
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 26.12.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ст.ст.121 ч.1, 69 Кримінального кодексу України на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

04.03.2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області засудила ОСОБА_7 за ст.121 ч.1 КК України на строк 5 років позбавлення волі.

Вирок вступив в законну силу 04.03.2014 року.

Початок строку 04.03.2014 року.

Кінець строку 04.03.2019 року.

Комісія з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання засуджених до позбавлення волі в Чернівецькій області (протокол №5 від 01.04.2014 року) визначила: максимальний рівень безпеки з відбуванням покарання у звичайних жилих приміщеннях.
26 грудня 2016 року начальник Замкової виправної колонії у Хмельницькій області (№58) ОСОБА_8 звернувся до суду з поданням про призначення ОСОБА_7 примусового годування, шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд. Посилається на те, що засуджений не приймає їжу з 16 грудня 2016 року, від медичного обстеження відмовився, візуально потемніння шкірних покривів, зниження тургору шкіри, запалість щоків обличчя. Вказує на те, що згідно медичного висновку лікаря в зв`язку із голодуванням існує очевидна загроза життю засудженого ОСОБА_7 .

Розгляд даного провадження двічі відкладався. В призначене в режимі відеоконференції на 14 годин 00 хвилин 27 грудня 2016 року судове засідання не з`явились засуджений та його захисник. В зв`язку із вказаними обставинами судове засідання було відкладене до 17 години 30 хвилин 27 грудня 2016 року, в якому засуджений передав через свого захисника усне заперечення проти здійснення дистанційного судового провадження. Суд, враховуючи вимоги ч.2 ст.336 КПК України, відклав розгляд подання до 10 години 30 хвилин 28 грудня 2016р.

28 грудня 2016 року засуджений заявив клопотання про відвід головуючого в судовому засіданні судді ОСОБА_1

28.12.2016р. Ізяславський районний суд (суддя ОСОБА_9 ) розглянув заявлене клопотання про відвід головуючому судді ОСОБА_1 та відмовив у його задоволенні.

В призначене на 29.12.2016р. судове засідання засуджений ОСОБА_7 не прибув в зв`язку із тим, що з об`єктивних причин судове засідання було розпочате після 21 години 00 хвилин, коли на території виправної установи наступає час відпочинку засуджених. Доставлення засудженого в судове засідання було б порушенням його прав на відпочинок та йшло б в розріз з обмеженнями, встановленими ст.8 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Повідомлений належним чином засуджений ОСОБА_7 (розписка про вручення повістки) в судове засідання не прибув, але через представника ЗВК №58 передав заяву, в якій вказав на відсутність бажання брати участь в судовому засіданні. Крім того у вказаній заяві засуджений фактично висловив відмову від захисника ОСОБА_6 з тих самих мотивів, з яких заявляв йому відвід в судовому засіданні, що відбулося 28.12.2016р.

Вислухавши пояснення захисника, думку прокурора, представника ЗВК №58, начальника медичної частини ЗВК №58 ОСОБА_5 щодо заяви засудженого, суд прийшов до наступного висновку.

Присутність захисника в даному провадженні в силу приписів ст.52 КПК України не є обов`язковою. Але, зважаючи на відсутність в судовому засіданні, в якому розглядається заява про відмову від захисника, самого засудженого, який заявив про відмову, в силу приписів ч.2 ст.54 КПК України, робить неможливим задоволення такої заяви. Суд приймає до уваги також той факт, що підстави для відмови від захисника є такими, що не знаходять свого підтвердження, а також те, що є об`єктивна необхідність захисту права на недоторканість засудженого, тим більше за його відсутності в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд відмовив в задоволенні заяви засудженого про відмову від захисника.

Що стосується відмови засудженого від участі в судовому засіданні, то відповідно до ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання засудженого, який був належним чином повідомлений, не перешкоджає проведенню судового засідання. Тому судове провадження у даній справі було продовжено без участі засудженого.

В судовому засіданні представник Замкової виправної колонії у Хмельницькій області (№58) подання підтримав.

Начальник медичної частини ОСОБА_5 вказав, що показники життєдіяльності організму засудженого значно знижені. За його словами, у засудженого вже є підозра на запальні процесі в нирках та печінці, що підтверджується оглядом, проведеним 30.12.2016 р. Все це є наслідком інтоксикації організму. Більше того, показники частоти серцевих скорочень та артеріального тиску можуть свідчити і про можливість інфаркту. Вказав, що даний вид примусового годування є безпечним для організму засудженого та буде сприяти приведенню його до норми.

Прокурор підтримав заявлене клопотання просив його задовольнити з огляду на стан засудженого.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні подання. Вказав на те, що аналіз крові на цукор в межах норми, об`єктивної загрози життю та здоров`ю ОСОБА_7 не вбачає. Звернув увагу на той факт, що в законодавстві не прописана процедура примусового годування, що позбавляє можливості суд його призначати.

Суд, заслухавши думку прокурора, представника Замкової виправної колонії Управління у Хмельницькій області (№58), представника медичної частини Замкової виправної колонії у Хмельницькій області (№58), захисника, дослідивши матеріали подання, медичної карти засудженого, допитавши лікаря ОСОБА_5 , приходить висновку, що його слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 116 КВК України примусове годування засудженого, який заявив про відмову від прийняття їжі, забороняється. Примусове годування може бути застосовано лише на підставі рішення суду, прийнятого за висновком лікаря, що засудженому загрожує розлад здоров`я стійкого характеру та існує очевидна загроза його життю.
Особа, яка відмовилася від прийняття їжі, з моменту встановлення цього факту має перебувати під постійним наглядом лікаря.
При підготовці висновку лікар, зважаючи на стан здоров`я засудженого, визначає вид примусового годування.
Питання про застосування примусового годування вирішується судом в порядку, передбаченому законом.
Вказана норма кореспондується з приписами п. 7 ч. 1 ст. 537 КПК України, згідно яких питання про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення вирішуються у порядку виконання вироків згідно частини другої статті 539 цього Кодексу.
Крім того, слід відмітити, що згідно ч. 4 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про примусове годування засудженого розглядаються протягом 24 годин з моменту надходження відповідного клопотання (подання) до суду суддею одноособово.
Приймаючи рішення по суті заявленого подання враховано наступне.
Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_7 не приймає їжу з 16 грудня 2016 року. Вказаний факт підтверджений засудженим в судовому засіданні 28.12.2016р. Станом на 30.12.2016 року ОСОБА_7 відмовляється від прийняття їжи.
Від медичного обстеження ОСОБА_7 26.12.2016р. відмовився, при цьому лікарем візуально встановлено - потемніння шкірних покривів, зниження тургору шкіри, запалість щоків обличчя.

Відповідно до медичного висновку від 26.12.2016р. начальника медичної частини Замкової виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58) таке голодуваннязагрожує розладом стану здоров`я засудженого стійкого характеру та існує очевидна загроза для його життя.

Станом на 30.12.2016 року відповідно до даних медичної карти засудженого ОСОБА_7 , зміст якої оглянуто в судовому засіданні за клопотанням захисника, показники життєдіяльності організму наступні: артеріальний тиск 90/65 мм рт.ст. пульс 108 поштовхів на хвилину, температура тіла 36, 1 градусів за Цельсієм, цукор крові 4,8 ммоль/л. Засуджений скаржиться на болі в області печінки. Запах ацетону з рота, сухість в роті, відсутність слюни. Синдром постукування з обох сторін підребер`я слабопозначливий.

Огляд лікаря станом на 29.12.2016р. засвідчив температуру тіла засудженого 36,0 градусів за Цельсієм, артеріальний тиск 100/70 мм рт.ст., пульс 96 поштовхів за хвилину, цукор крові 4,2 ммоль/л, шкіра дрябла, щоки обвислі, риси обличчя загострені. 28.12.2016 року при медичному огляді встановлено: пульс 83 поштовхи за хвилину, температура тіла 36,5 градусів за Цельсієм. 26 та 27 грудня засуджений відмовився від медичного огляду. Показники артеріального тиску з 17 по 25 грудня 2016 року в межах норми. Все вказане свідчить про поступове погіршення стану здоров`я засудженого на протязі всього часу голодування.

Допитаний в судовому засіданні начальник медичної частини ЗВК №58 лікар ОСОБА_5 вказав, що станом на дату складання медичного висновку (26.12.2016р.), відповідно до якого він прийшов до висновку, що стану здоров`я засудженого загрожує тривалий розлад та існує очевидна загроза його життю, він керувався своїми відомостями про наявні у засудженого та перенесені ним раніше хвороби, зважав на вік засудженого, на неодноразове примусове його лікування від алкоголізму, що давало обґрунтовані підстави вважати таке голодування вкрай небезпечним для життя та здоров`я засудженого. Відсутність в медичній карті записів з 17 по 25 грудня 2016 року інших показників стану організму засудженого, крім артеріального тиску, пояснює відмовою ОСОБА_7 від проходження медичного обстеження.

ОСОБА_5 вказав на критичність показників засудженого станом на 30.12.2016р. Хоча показники цукру в крові в межах норми 4,8 ммоль/л (нижня межа норми 4,44 ммоль/л), але артеріальний тиск складає 90/65 мм рт.ст. (при нормі -120/80 мм рт.ст., критична межа артеріального тиску дорослої людини 80/60 мм рт.ст.), а частота серцевих скорочень складає 108 поштовхів на хвилину (при нормі 60-80 поштовхів на хвилину) при запаху ацетона з роту вказують на інтоксикацію організму засудженого. Вважає, що наслідки тривалого голодування в віці 55 років можуть бути серйозними для організму засудженого.

Разом з тим, згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнається в Україні найвищою соціальною цінністю.
На думку суду, з огляду на ту обставину, що засуджений фактично опинився перед загрозою розладу здоров`я перманентного характеру та існує очевидна загроза його життю, що підтверджено відповідними доказами, вжиття заходів щодо примусового годування, шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд, не можуть вважатися такими, що принижують людську гідність.
Не визнаються випадки примусового годування засуджених порушенням їх прав і Європейським судом з прав людини, який у рішенні у справі «Невмержицький проти України» зазначив, що примусове годування, у принципі, не вважається поводженням, що принижує людську гідність.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого подання.
На підставі наведеного, керуючись статтями 537, 539 КПК України, ст. 116 КВК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Подання начальника Замкової виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області (№58) задовольнити.
Призначити примусове годування, шляхом вливання поживної рідкої харчової суміші через зонд, засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена на протязі 7-ми днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області.

Суддя ОСОБА_1