Справа № 357/5670/17
1-кп/357/826/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.06.2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та військовим прокурором Білоцерківського гарнізона у кримінальному провадженні №0000022 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галаганівка Чигиринського району Черкаської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, раніше не судимого, призваного на військову службу під час мобілізації 21 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , кухара взводу забезпечення 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодшого сержанта, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи 21 березня 2014 року згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з 1 травня 2014 року - польова пошта НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) № 62 призваним ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу під час мобілізації, призначеним на посаду кухаря їдальні роти матеріального забезпечення цієї ж військової частини, що дислокується по АДРЕСА_3 , під час проходження військової служби як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен був керуватися вимогами ч.ч. 1, 3, 9 ст. 1, ч.ч. 1-4, 6, 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, однак являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, молодший сержант ОСОБА_5 близько 8 години 24 лютого 2015 року, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , та в період з 24 лютого 2015 року до 2 травня 2017 року ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, під час чого 2 травня 2017 року був виявлений працівниками правоохоронних органів за місцем свого проживання та 4 травня 2017 року доставлений до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини, тривалістю понад один місяць, вчинене особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) тобто злочині, передбаченому ч. 3 ст. 407 КК України.

Обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся.

21.06.2017 року сторони кримінального провадження, військовий прокурор Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 з одного боку, та обвинувачений ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості на наступних умовах:

обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, а саме обмеження свого права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і 424 КПК України, та відмову від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу (зокрема, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь), а також будучи обізнаним про наслідки невиконання угоди, які полягають у праві прокурора при невиконанні угоди протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а у разі умисного невиконання ним угоди - бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 389- 1 КК України, взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України та погодився на призначення йому за цією статтею покарання у виді 4 місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

У судовому засіданні прокурор, розуміючи, що наслідком укладення та затвердження угоди для нього буде обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, будучи обізнаним про своє право у випадку невиконання обвинуваченим угоди про визнання винуватості протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, просив угоду затвердити.

Вислухавши учасників кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, на підставі такого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування, прокурором, оскільки своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини, тривалістю понад один місяць, вчинене особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.

Злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України, відповідно до ст.12 ч.3 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої, середньої тяжкості чи тяжких злочинів.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні.

Таким чином, враховуючи, що умови угоди не суперечать закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб чи держави, виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань можливе, суд вважає, що підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні, покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді 4 місяців арешту з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 , що узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості та не суперечить вимогам закону.

Речові докази по справі, судові витрати відсутні, запобіжний захід обвинуваченому застосований у виді тримання під вартою з 02.05.2017 року, слід залишити без змін в межах призначеного покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374 ,469, 474,475 КПК України , суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21.06.2017 року, укладену в кримінальному провадженні №0000022 за ст.407 ч.3 КК України між військовим прокурором Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, на підставі якої призначити узгоджене між сторонами покарання у виді у виді 4 місяців арешту, який відбувати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Строки відбування покарання вираховувати з часу затримання ОСОБА_5 , 9 годин 30 хвилин 02.05.2017 року, та відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, період з 02.05.2017 року по 20.06.2017 року, а всього 50 днів з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту, в строк відбування покарання за вироком суду.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 залишити без змін в межах призначеного покарання, до 10.07.2017 року включно.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд з підстав, передбачених ст.394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1