Справа № 646/3850/17
№ провадження 1-кп/646/487/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.06.17 м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 70000030 від 05.04.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уроженця м. Кіровоград, з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстровний за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
18.01.2017 до початку допиту в якості потерпілого, ОСОБА_4 було роз`яснено його права та обов`язки, попереджено про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за надання ним як потерпілим завідомо неправдивих показань, про що він власноручно розписався у протоколі допиту. Однак, незважаючи на це, усвідомлюючи можливість настання кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві показання, вчинив умисний злочин проти правосуддя за таких обставин.

Під час допиту як потерпілого у ході досудового розслідування ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, надав показання, у яких повідомив, що 08.01.2017 у вечірній час, маловідомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_5 , знаходячись біля одного з кафе поблизу станції Харків-Левада у м. Харкові, почав його душити, при цьому вимагав від ОСОБА_4 його телефон та гроші, а ОСОБА_4 в свою чергу відмовився віддавати зазначені речі малознайомому ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_5 схопив ОСОБА_4 обома руками та почав душити та тягнути в темний куток, де ОСОБА_5 придавив ОСОБА_4 коліном до землі, дістав з задньої кишені останнього портмоне, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2680 грн. та кредитні картки. Після чого ОСОБА_5 , утримуючи ОСОБА_4 на землі, наніс останньому удар кулаком в обличчя та став на нього ногою. ОСОБА_5 почав стрибати на обличчі ОСОБА_4 , при цьому запитувати, де знаходиться мобільний телефон останнього, в результаті чого ОСОБА_4 втратив свідомість. Коли ОСОБА_4 прийшов до тями, відразу помітив відсутність мобільного телефону «Prestigio MUZE DЗ», а на землі лежало пормоне, яке було порожнім. ОСОБА_4 підійшов до кафе, в якому перебував до конфлікту . Біля кафе стояв ОСОБА_5 , тримаючи мобільний телефон ОСОБА_4 за вимогу останнього повернути мобільний телефон ОСОБА_5 не реагував, після чого ОСОБА_5 розвернувся та втік в напрямку станції метро «Проспект Гагаріна». Також ОСОБА_4 показав, що під час вказаних подій йому були спричинені тілесні ушкодження: гематоми на обличчі, садна на обличчі, подряпини на шиї, садна на лівій частині грудної клітини. Крім того під час допиту потерпілий ОСОБА_4 показав, що чоловіка, який заволодів його майном за вказаних обставин, упізнати зможе.

По закінченню складання протоколу допиту як потерпілого від 18.01.2017 потерпілий ОСОБА_4 ознайомився із ним та підтвердив власноручно дійсність та правильність змісту письмово і поставив свій підпис.

18.01.2017 ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, перед проведенням слідчої дії- пред`явлення особи для впізнання показав, що зможе упізнати чоловіка, який 08.01.2017 близько 21-00 год. поблизу супермаркету «АТБ» біля станції «Харків- Левада», скоїв на нього напад з насильством та заволодів його речами, за рисами обличчя, тілобудовою. Далі у ході пред`явлення особи для впізнання серед чотирьох осіб спізнав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (особа №1), як особу, яка 08.01.2017 вчинила на нього напад та заволоділа його майном.

Крім того, 19.01.2017 при проходженні судово-медичної експертизи у ХОБСМЕ потерпілий ОСОБА_4 повідомив судово-медичному експерту обставини, за яких ним були отримані тілесні ушкодження, що відображено у висновку судово медичної експертизи № 382-ая/17 від 19.01.2017, а саме: 08.01.2017 близько 21-00 год біля супермаркету «АТБ» невідомий громадянин руками схопив його за шию та став душити, кулаком бив по обличчю зліва, після чого він впав на сніг, коли він лежав на снігу, цей громадянин колінами давив на грудну клітину, кулаками бив по грудній клітині та в живіт; потім ногами бив по голові, обличчю, став «плигати» у нього на голові, після чого він втратив свідомість; за медичною допомогою не звертався; скарги на болі в лівій половині грудної клітини, головні болі, нудоту, блювоту, запаморочення, біль у місцях забиття.

За результатами досудового розслідування 15.02.2017 у кримінальному провадженні №0000105 затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.187 КК України, який направлено до Червонозаводського районного суду м. Харкова для розгляду по суті.

У судовому засіданні 22.02.2017 під час судового розгляду під головуванням судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 кримінального провадження № 0000105 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.187 КК України, потерпілий ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, надавши суду прися говорити правду і тільки правду, про що власноручно розписався у присязі, при допиті його як потерпілого, діючи з прямими умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, надав суду завідомо неправдиві показання, які повністю суперечать його показанням на досудовому слідстві, умисно повідомивши суду недостовірні відомості про факти і обставини, що мають значення для вказаного провадження, що ОСОБА_6 під час вищевказаних подій 08.01.2017 нібито не вчиняв на нього напад з метою заволодіння його майном та не заволодів його майном, а саме: що 08.01.2017 близько 22.00 год. нібито він вийшов з кафе на вулицю покурити, і з ним вийшов ОСОБА_6 . В той момент, коли ОСОБА_6 вийшов покурити, ОСОБА_4 подзвонила дружина та сказала, щоб він їхав додому. Після цього ОСОБА_4 викликав таксі по телефону «30-40». Після чого ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_6 про зустріч наступного дня. Потім ОСОБА_4 сказав, що таксі під`їхало до станції «Левада», зупинилось біля кіоску «Кулинічі» і чекає на нього. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_4 провести останнього до таксі, але ОСОБА_4 відмовився. ОСОБА_4 ще деякий час постояв біля зазначеного кафе, покурив, взяв каву та пішов у бік Левади», а ОСОБА_6 в свою чергу пішов за ним. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зав`язалася розмова, в ході якої ОСОБА_6 нібито почав звинувачувати ОСОБА_4 в тому, що той є коханцем дівчини ОСОБА_6 якоїсь ОСОБА_8 , але ОСОБА_4 такі звинувачення спростовував. ОСОБА_6 нібито наполягав та просив ОСОБА_4 показати, з ким той розмовляє, щоб пересвідчитись, що ОСОБА_4 не є коханцем ОСОБА_8 . Нібито на ґрунті цих ревнощів між ними почалась сутичка, що помітив охоронець, який стояв поряд біля гральних автоматів, та зробив їм зауваження. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розійшлися. Далі у свої показаннях в суді ОСОБА_4 наполягав на тому, що конфлікт було вичерпано і він отряхнувся від снігу, і на той момент тілесних ушкоджень йому нанесено не було. Після чого ОСОБА_4 повідомив суду, що він провів власне розслідування, в ході якого дізнався, що після зазначеного конфлікту, ОСОБА_6 зайшов у кафе, випив 200 г горілки і потім на ґрунті ревнощів наздогнав ОСОБА_4 та між ними почалась бійка, в ході якої ОСОБА_4 втратив свідомість. Останній наполягав, що ОСОБА_6 залишив місце бійки та зайшов у кафе. Далі ОСОБА_4 в суді показав, що коли прийшов до тями, він помітив відсутність мобільного телефону і грошових коштів в гаманці в сумі 2600 грн. ОСОБА_4 пояснив у суді, що слідчому він надавав інші показання, так як не знав всіх фактів. В ході подальшого допиту у даному судовому засіданні, ОСОБА_4 категорично заперечував, що ОСОБА_6 під час конфлікту вимагав у нього мобільний телефон та грошові кошти. Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що після того, як він прийшов до тями і зайшов у кафе ОСОБА_6 там вже не було. ОСОБА_4 пояснив суду, що давав на досудовому розслідуванні інші показання у зв`язку з тим, що під час даванняпоказань, він був у стані афекту.

В ході подальшого судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 наполягав на тих показаннях, які він давав у судовому засіданні 22.02.2017, що ОСОБА_6 нібито не вчиняв на нього напад з метою заволодіння його майном та не отбирав у нього його мобільний телефон та гроші. Крім того, ОСОБА_4 надав суду письмову заяву, підписану ним, у якій зазначив, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочинів, передбачених ч.1 ст.187 та ст.186 КК України, оскільки таких злочинів ОСОБА_6 відносно нього не вчиняв. Також у вказаній заяві зазначив, що вбачає у діях ОСОБА_6 ознаки складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та прохає закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що він відмовляється від обвинувачення.

Разом з цим показання потерпілого ОСОБА_4 надані під час судового розгляду, суперечать іншим доказам у їх сукупності, дослідженим у ході судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.187 КК України.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.05.2017 кримінальному провадженні №0000105 за результатами судового розгляду ОСОБА_6 визнано винним за ч.1 ст.187 КК України та засуджено до чотирьох років позбавлення волі. У вироку судом зазначено, що аналізуючи наведені докази, суд дійшов висновку, що потерпілий ОСОБА_4 надав суду неправдиві покази, коли стверджував, що обвинувачений ОСОБА_6 не заволодів його майном. Оскільки саме ОСОБА_6 після подій 08.01.2017 продав викрадений ОСОБА_4 телефон ««Prestigio MUZE DЗ», чорного кольору, який потерпілий у судовому засіданні визнав як свій. Крім того, потерпілий в ході впізнання звинуваченого впізнав ОСОБА_6 , як особу, що напала на нього та заволоділа його майном.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він дійсно у судовому засіданні дав неправдиві свідчення, оскільки отримав матеріальну ( грошову) компенсацію від матері обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 384 КК України завідомо неправдиве показання потерпілого в суді.

Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , офіційно не одружений, офіційно не працюючий, зареєстровний та фактично мешкає у місті Харків, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Проаналізувавши зазначені обставини, з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, наведених вище даних про особу обвинуваченого, позиції сторони обвинувачення, висловлену під час судових дебатів, з метою досягнення цілей покарання, визначених ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті закону у вигляді обмеження волі із застосуванням статті 75 КК України, з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.100, 349, 369, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 384 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за даним вироком суду, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу статті 76 КК України обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі, а саме: CD-R-диск 700 МВ, помаранчового кольору з написом ""VIDEX" за аудиозаписом судовго засідання від 22.02.2017 - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору негайно вручити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1