1-кс/755/325/17

УХВАЛА
м. Київ 27 січня 2017 року
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення скарги та вказував, що винесена ним постанова є законною, вмотивованою та винесеною після з`ясування всіх обставин кримінального провадження.
Дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступник підстав.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
П. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що під час досудового розслідування може бути оскаржена бездіяльність слідчого/прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Також, п. 5 цієї ж статті Кодексу передбачено можливість оскарження самого рішення про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Постанова про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. (ст.110 КПК України).

Як вбачається з постанови про відмову у визнання потерпілим, прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 під час розгляду заяви ОСОБА_4 проведено належний розгляд заяви останньої, встановлено відсутність завдання їй кримінальним правопорушенням шкоди, а тому підстав вважати винесену постанову про відмову у визнанні потерпілим по даному кримінальному провадженню необґрунтованою, слідчий суддя не вбачає.

За таких обставин, зважаючи на те, що в ході розгляду скарги не знайшов свого підтвердження факт порушення прокурором вимог КПК України при прийнятті оскаржуваного рішення, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 від 03 січня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000217 від 28 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.

Що стосується питання про зобов`язання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 визнати ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000217 від 28 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, то вважаю, що скарга в цій частині також задоволенню не підлягає, оскільки чинне законодавство обмежує можливості суду з контролю за досудовим слідством, в розумінні Глави 26 КПК України 2012 року, у зобов`язанні слідчого визнати особу потерпілим у кримінальному провадженні під час досудового слідства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 25, 55, 110, 303, 304, 307, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 від 03 січня 2017 року про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0000217 від 28 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України відмовити.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 про зобов`язання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 визнати її потерпілою у кримінальному провадженні №0000217 від 28 листопада 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: