Справа № 182/3616/16-к
Провадження № 1-в/0182/16/2017
У Х В А Л А
Іменем України
16.02.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Нікополь подання Нікопольського МРВ кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтСУ у Дніпропетровській області про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку у відношенні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь Дніпропетровської області, гр.. України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

за участю прокурора ОСОБА_4 , суд
в с т а н о в и в :

Вироком Нікопольського міськрайонного суду від 10.11.2016 року ОСОБА_3 , засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на один рік. На підставі п 2, 3 ст. 76 КК України зобов`язано її не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Однак, відповідно до Закону України № 1492-VІІІ від 07.09.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності 08.10.2016 року було внесено зміни до Кримінального кодексу України, а саме до ст. 76 КК України.

Нікопольський МРВ КВІ просить суд вирішити питання усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку, а саме: приведення у відповідність резолютивної частини вироку згідно діючого законодавства.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як встановлено судом, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2016 р. затверджено угоду про примирення обвинуваченої ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_5 , укладеної 30 червня 2016 року під час досудового розслідування. ОСОБА_3 визнано винною у пред`явленому їй обвинуваченню за ч. 1 ст. 185 КК України і призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст. 75, п. 2,3 ст. 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Відповідно до положень ст. 475 КПК України, якщо суд під час здійснення судового провадження на підставі угод переконається, що укладена сторонами угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З вироку вбачається, що ОСОБА_3 скоїла злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України, 29 березня 2016 року, тобто на момент вчинення злочину діяла ст. 76 КК України в редакції від 14.04.2009 року.

В укладеній 30 червня 2016 року угоді між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 узгоджено покарання в редакції Кримінального кодексу України, яка діяла станом на 30.06.2016 року в редакції від 14.04.2009 року.

Зміни до ст. 76 КК України (в редакції Закону № 1492-УШ від 07.09.2016 року), набули чинності 08.10.2016 року, відповідно до яких у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

2. На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки:

1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;

2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином, нова редакція ст. 76 КК України, яка зобов`язує суд покласти певні обов`язки на засудженого, на відміну від попередньої редакції, погіршує його становище.

Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч.2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Затвердження судом угоди про застосування положень ст. 76 КК України в редакції від 14.04.2009 року ніяким чином не погіршує становища обвинуваченого, а тому підстав для задоволення подання Нікопольського МРВ КВІ суд не вбачає.

Керуючись ст. 4, 5, 76 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні подання Нікопольського МРВ кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтСУ у Дніпропетровській області про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку у відношенні ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1