справа № 462/7578/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

та потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судженого, -

за ч. 2 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09 червня 2010 року Франківським районним судом м. Львова винесено рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 7878,67 грн. завданої матеріальної шкоди, 2000,00 грн. заподіяної моральної шкоди, а всього 9778,67 грн., 98,80 грн. судового збору, 120,80 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, у зв`язку із тим, що 31 січня 2007 року о 12.20 год. він перебуваючи на вул. Виговського, 41 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «БМВ» здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_6

17 червня 2013 року на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 червня 2010 року головним державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_8 винесено постанову у виконавчому провадженні №38497416-В/9 для проведення стягнення з доходів боржника, яку скеровано в бухгалтерію ТзОВ «Західторгбуд», де працює ОСОБА_7 для здійснення відрахувань з заробітку у розмірі 20,00% після оподаткування на користь ОСОБА_6

ОСОБА_4 , який являється батьком ОСОБА_7 , перебував на посаді директора ТзОВ «Західторгбуд» відповідно до наказу №1 від 09 вересня 1999 року, згідно статуту ТзОВ «Західторгбуд», затвердженого протоколом №8 зборів учасників товариства від 01 жовтня 2002 року, був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

19 червня 2013 року ОСОБА_4 отримав постанову у виконавчому провадженні №38497416-В/9 для проведення стягнення з доходів боржника, маючи реальну можливість її виконати як директор ТзОВ «Західторгбуд» у період з червня 2013 року, достовірно знаючи про обов`язковість виконання постанови, умисно, перешкоджаючи виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 червня 2010 року, не виконав постанову державного виконавця про здійснення відрахувань з заробітку ОСОБА_7 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винність у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що повністю погоджується із викладеним обвинуваченням, однак цивільний позов заперечує повністю, просить у його задоволенні відмовити. Просить суворо не карати.

На підставі повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_4 та матеріалів досудового слідства, об`єктивність та повнота яких учасниками судового розгляду не оспорюється, суд вважає повністю доведеним винність обвинуваченої та факт скоєння злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 382 КК України, оскільки він будучи службовою особою умисно не виконав рішення суду, що набрало законної сили.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, його наслідки, обставини та мотиви скоєння злочину, особу обвинуваченого, який на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, а також, обвинувачений визнав свою винність у скоєному злочині, активно сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся, що є обставинами, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

На основі наведеного суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочини у виді штрафу з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Враховуючи наведене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 з червня 2013 року не виконав зобов`язання, не виконав постанову державного виконавця про здійснення відрахувань з заробітку ОСОБА_7 , суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь цивільного позивача ОСОБА_6 слід стягнути 4496,72 грн. інфляційних втрат, 8052,89 грн. пені, 667,79 грн. 3% річних, а всього 13217,40 грн. матеріальної шкоди.

Однак, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 витрат на бензин, добових та витрат на житло слід відмовити, оскільки у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, однак позивачем не подано до суду належних та допустимих доказів і судом не здобуто доказів щодо понесення ОСОБА_6 таких витрат з вини ОСОБА_4 та саме у зв`язку із розглядом даної справи.

Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 , внаслідок невиконання рішення суду, завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях позивача через порушення нормальних життєвих зв`язків, порушенням установленого способу життя, пов`язаних з відсутністю необхідністю ремонту автомобіля, численними зверненнями у державні органи з метою захисту своїх прав, а тому дану позовну вимогу щодо стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди слід задовольнити частково в сумі 2000,00 грн., так як завдана відповідачем моральна шкода за характером та тривалістю відповідає такому розміру.

Керуючись ст.ст. 323 324 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України та обрати покарання у виді 750 /сімсот п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12750 /дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят/ гривень 00 копійок штрафу у дохід держави з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 /один/ рік.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 13217 /тринадцять тисяч двісті сімнадцять/ гривень 40 копійок моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: ОСОБА_1