АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/92/17 Номер провадження 11-кп/786/615/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України О.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0000331, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2016, за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приліпка Козельщинського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого, -
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 та ч.1 ст.185 КК України, та засуджено до покарання:
- за ч.1 ст.115 КК України у виді 11 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Строк покарання ОСОБА_8 вказано рахувати з часу його затримання, тобто з 26.11.2016 року.
У відповідності до ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 зараховано час перебування під вартою, починаючи з 26.11.2016 року до ухвалення вироку, тобто до 15.03.2017 року, із розрахунку відповідності один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 351 грн. 84 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 3323 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 300000 в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 303223 грн. 50 коп. В решті позовних вимог відмовлено.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України вирішено питання речових доказів.
За вироком суду, 25.11.2016 року близько 22 години 30 хвилин, після спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , перебували неподалік місця проживання останнього, а саме будинку АДРЕСА_1 , де між ними виникла сварка.
Під час сварки, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_8 виник злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, наніс ОСОБА_10 не менше сімнадцяти ударів руками, зжатими в кулак, та дерев`яною палицею по голові, верхніх кінцівках та тулубу. Від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на землю. Після цього, ОСОБА_8 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, пішов до свого домоволодіння, де взяв господарську лопату та, повернувшись на місце пригоди, наніс потерпілому ОСОБА_11 не менше 13 ударів вказаною лопатою по голові. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 помер на місці події.
Внаслідок вказаних дій, потерпілому були завдані тілесні ушкодження у вигляді: розтрощення черепа, що спричинило відкриту черепно-мозкову травму: синці навколо правого ока з переходом на праву щоку, на спинці носа, навколо лівого ока з переходом на ліву щоку та виличну ділянку, на лобі справа (у межі росту волосся), в центрі лоба, на лобі зліва (у межі росту волосся), на підборіддя зліва, на правій боковій поверхні шиї, на лівій боковій поверхні шиї; забиті рани, в кількості шести: в лобно-скроневій ділянці справа, в кількості двох; в центрі лоба, в виличній ділянці справа, в тім`яній ділянці (в центрі), в потиличній ділянці справа; рубані рани, в кількості тринадцяти: в лобній ділянці зліва, в скронево-вилицевій ділянці справа з переходом на вушну раковину, в скроневій ділянці зліва з переходом на вушну раковину, в скроневій ділянці зліва, в скронево-тім`яній ділянці зліва, в тім`яній ділянці зліва, в кількості трьох; в тім`яній ділянці справа, в потиличній ділянці зліва, в кількості трьох; в потиличній ділянці в центрі з переходом в потиличну ділянку справа; крововиливи в м`які мозкові оболонки та речовину головного мозку.
Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок розтрощення черепу, що спричинило відкриту черепно-мозкову травму з багато уламковим переломом кісток склепіння і основи черепу та ускладнилась крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в речовини головного мозку.
У подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, 25.11.2016 року близько 22 години 30 хвилин після вчинення вбивства ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим, раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав з кишені ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 20 гривень та мобільний телефон марки «Lenovo А2010-а», вартістю 1696 гривень 50 копійок, чим спричинив останньому майнової шкоди на загальну суму 1716 гривень 50 копійок.
Не погоджуючись з вироком суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України та призначення йому покарання, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 за обставин встановлених вироком суду винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 у виді 15 років позбавлення волі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що з огляду на тривалість нанесення обвинуваченим ударів потерпілому, кількість тілесних ушкоджень, їх локалізацію дії обвинуваченого кваліфіковані судом за ч.1 ст. 115 КК України невірно та повинні бути кваліфіковані за п.4 ч.2 ст. 115 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому судом не враховано, що злочин вчинено з особливою жорстокістю, обтяжуючу обставину, а саме знаходження ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі потерпіла вказала про своє небажання брати участь у апеляційному розгляді її скарги.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували щодо апеляційної скарги потерпілої, прокурора ОСОБА_6 , який вказував про необхідність залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Так, відповідно до вимог п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до обвинувального акту складеного старшим слідчим СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_12 та затвердженого прокурором відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_13 від 30 січня 2017 року ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115 та ч.1 ст. 185 КК України.
Матеріали провадження жодних відомостей про зміну пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення з ч.1 ст. 115 КК України не містять.
Тому доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 про необхідність засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст. 115 КК України не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд першої інстанції належно виконав зазначені вимоги закону та обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши покарання в межах санкції статті.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані по особу ОСОБА_8 , категоричну позицію потерпілої про призначення обвинуваченому найсуворішої міри покарання та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4