АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 19 квітня 2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Омеляна, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні 2-х малолітніх дітей, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 185, ч. 3. ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України,
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 травня 2017 року.

Згідно з ухвалою, слідчий суддя врахувавши тяжкість злочинів, особу підозрюваного ОСОБА_6 , вік та стан його здоров`я, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, те, що підозрюваний не працевлаштований, та прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, застосувавши щодо ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Сторона захисту вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, виходячи з наступного.

Захисник вважає, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень є необґрунтованою.
Посилається в своїй апеляційній скарзі на те, що а матеріалах, доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , відсутні жодні докази, що свідчать про причетність підозрюваного до інкримінованих злочинів. І матеріали справи додані до клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , а саме - протоколи слідчих дій, не містять жодного посилання відносно ОСОБА_6 . Єдиними протоколами слідчих дій, що містять відомості про ОСОБА_6 , є протоколи його затримання та обшуку.
Як зазначає адвокат, в ухвалі слідчого судді не міститься та стороною обвинувачення не доведено наявності реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України
Стороною обвинувачення не доведено неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Крім того, на думку захисника, слідчим суддею не враховано наявність у підозрюваного родини й утриманців, а саме двох малолітніх дітей 2013 та 2010 років народження.
Таким чином адвокат вважає, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою і це в повній мірі забезпечить досягнення мети запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого несені 24 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001434, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України.

20 березня 2017 року об 11 год. 15 хв. ОСОБА_6 затримано та того ж дня повідомлено про підозру в участі в озброєній банді, створеній з метою нападу на підприємства та окремих осіб, а також участь у вчинених нею нападах, таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у житло, що завдала значної шкоди потерпілому, готуванні нападу та нападах з метою заволодіння чужим майном, поєднаних із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я осіб, які зазнали нападів, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинених за попередньою змовою групою осіб, поєднаних з проникненням у житло та інше приміщення, спрямованих на зловживання майном у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 185, ч.ч. 3, 4 ст. 187 та ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України.

22 березня 2017 року старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року вищевказане клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_9 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 185, ч.ч. 3, 4 ст. 187 та ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язує його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Що стосується доводів автора апеляційної скарги з приводу відсутності будь-яких ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, то вони є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_9 , зокрема, їх тяжкість та покарання що загрожує останньому.

Крім того, колегія судді вважає безпідставними посилання захисника про те, що слідчим суддею не враховано наявність у ОСОБА_6 родини й утриманців, а саме двох малолітніх дітей 2013 та 2010 років народження, оскільки дане твердження спростовуються висновками слідчого судді, які зазначені в оскаржуваній ухвалі.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі справи не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання йому під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 травня 2017 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2052/2017 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1