АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/213/17 Справа № 183/3595/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000031 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новотягинка Білозерського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця за мобілізацією військової частини польова пошта НОМЕР_1 у званні «сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

за ч. 1 ст. 263 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_8 ,

обвинувачений - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА :

Не погодившись з вироком Новомосковського міськрайонного Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадженнята через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме порушення права на захист також просить до ОСОБА_7 застосувати положення ст. 69 КК України та пом`якшити покарання останньому.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції в ході підготовчого судового засідання 23.06.2016 року ухвалою призначив обвинуваченому захисника з безоплатного центру правової допомоги. Не зважаючи на вказане у підготовчому судовому засіданні суд не оголосив перерву для виклику захисника та замість цього поставив на обговорення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, термін якого закінчувався 26.06.2016 року, всупереч того, що обвинувачений просив викликати захисника обґрунтовуючи це тим, що він не розумів, що відбувається в судовому засіданні. Суд розглянув та задовольнив клопотання прокурора, порушуючи право обвинуваченого ОСОБА_7 на безпосередню участь захисника у судовому засіданні.

Також в ході проведення підготовчого судового засідання 08.08.2016 року суд не поставив на обговорення учасників питання про повернення обвинувального акту прокуророві, направлення його за підсудністю або закриття провадження у справі.

Крім того у своєму вироку суд першої інстанції зазначив, що суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення зазначення конкретного місця придбання боєприпасів, а саме наступну фразу «на відстані вісімсот метрів від контрольно-пропускного пункту військової частини Польова пошта НОМЕР_1 у смузі лісопосадки, розташованій у смт. Черкаське Новомосковського районного Дніпропетровської області», оскільки дана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне зазначити в обвинуваченні «у невстановленому місці». Чим порушив вимоги ст.338 КПК України змінив зміст обвинувачення та підкреслив ту обставину, що місце початку кримінального правопорушення є невстановленим.

Таким чином, суд першої інстанції не визначив вірно питання підсудності обвинувального акту, чим порушив право обвинуваченого на захист та положення ст. 315 КПК України

Також звертає увагу на те, що покази свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 мають протиріччя та пояснення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 також не узгоджуться між собою та мають протиріччя

Звертає увагу на неповноту, упередженість та не вірну оцінку відомостей, що характеризують особу обвинуваченого. У зв`язку з чим суд першої інстанції не застосував положень ст.ст. 66, 69 КК України

Суд першої інстанції не встановив наявності речових доказів по справі та не дослідив їх в судовому порядку, в наслідок відсутності в матеріалах кримінального провадження відповідних документів, які підтверджують факт передання останніх на зберігання - відповідної квитанції (судові засідання 10.10.2016р., 25.10.2016р.)

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року, ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28 квітня 2016 року по 27 жовтня 2016 року з розрахунку один день позбавлення волі за два дні попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишено без змін.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 09 липня 2015 року ОСОБА_7 було призвано за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для подальшого проходження служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 .

20 жовтня 2015 року наказом № 31-К командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду розвідника 2 розвідувального відділення 2 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти.

Відповідно до вимог п. п. 2.3.1 8.1, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, видаються дозволи на придбання, перевезення зброї, боєприпасів до неї та вибухових матеріалів і речовин, а саме на бойову нарізну воєнних зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, гладкоствольну вогнепальну зброю, бойові припаси до цих видів зброї.

28 квітня 2016 року сержант ОСОБА_16 , прибувши з зони проведення антитерористичної операції у розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , того ж дня звернувся до командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 з рапортом про надання йому звільнення за сімейними обставинами. За результатом розгляду рапорту сержанта ОСОБА_7 , йому було надане звільнення від виконання службових обов`язків, строком на 4 доби, тобто до 02 травня 2016 року.

Після отримання звільнення, 28 квітня 2016 року приблизно о 14.00 годині сержант ОСОБА_7 , зібрав необхідні речі та залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , знаходячись за межами якої, у невстановленому місці поблизу вищезазначеної військової частини в АДРЕСА_3 , побачив предмети, які відносяться до категорії бойових припасів та вибухових речовин, а саме: 666 набоїв калібру 5,45 мм, 98 набоїв калібру 7,62 мм, гранати «РГД-5» у кількості 10 одиниць, гранати «Ф-1» у кількості 11 одиниць та 12 запалів «УЗРГМ 583». Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на придбання та носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібрав їх, вчинивши в такий спосіб придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, сержант ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на незаконне поводження з бойовими припасами та вибуховими речовинами, помістив придбані в описаний вище спосіб 666 набоїв калібру 5,45 мм, 98 набоїв калібру 7,62 мм, гранати «РГД-5» у кількості 10 одиниць, гранати «Ф-1» у кількості 11 одиниць та 12 запалів «УЗРГМ 583» до власного рюкзака та в період з 14 до 15 години виїхав із смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області до м. Дніпропетровська, і, таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перевіз із собою вказані бойові припаси та вибухові речовини на залізничний вокзал м.Дніпропетровська, чим вчинив придбання і носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В ході апеляційного розгліду захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити у повному обсязі

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, та вважав вирок суду законим ти обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Доводи захисника стосовно того, що суд першої інстанції невірно визначив питання підсудності обвинувального акту є надуманими та необгрунтованими оскільки спростовуються саме:

- показаями свідка ОСОБА_12 про те, що він у квітні 2016 року був безпосереднім командиром ОСОБА_7 . В кінці квітня 2016 року вони разом з іншими військовослужбовцями, серед яких був і ОСОБА_7 , повернулися з зони АТО. На виконання наказу командира частини перевіряти особовий склад, ним було перевірено сумки, речі, зокрема ОСОБА_7 . У військовій частині до нього звернулися четверо військовослужбовців, зокрема ОСОБА_7 , з рапортами про надання їм короткочасної відпустки за сімейними обставинами. Він надав такий дозвіл і, приблизно через 1,5-2 години військовослужбовці відбули у відпустку. Це було десь у другій половині дня. Перед тим, як військовослужбовці, в тому числі й ОСОБА_7 , залишили військову частину, він знову їх перевірив та проінструктував. Заборонених предметів ні в кого виявлено не було. Потім військовослужбовці покинули частину. Більше ОСОБА_7 він не бачив.

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що він служив разом з ОСОБА_7 28.04.2016 року в обідній час вони повернулися з зони АТО. У військовій частині у них перевірили речі на наявність заборонених предметів, нічого не виявили. На прохання його та ще трьох військовослужбовців, серед яких був і ОСОБА_7 , їм було надано короткочасні відпустки за сімейними обставинами. Перед залишенням частини їх (їх було четверо) та їхні речі на КПП перевірили, заборонених речей ні в кого виявлено не було, і вони пішли до автобусної зупинки, яка знаходилася приблизно на відстані 500 м з метою їхати на вокзал у м.Дніпропетровськ. По дорозі вони розмовляли. Коли вони втрьох прийшли на зупинку, ОСОБА_7 з ними не було, він підійшов на зупинку через деякий час, приблизно хвилин через п`ять. Свою відсутність ОСОБА_7 пояснив тим, що у нього лямка відірвалась, а тому він відстав. Вони всі разом приїхали до м.Дніпропетровська. Там, двоє військовослужбовців лишились на автовокзалі, а він з ОСОБА_7 пішли на залізничний вокзал. На залізничному вокзалі, їх зупинив чоловік у цивільному, попросив показати документи. В цей час підійшло ще двоє осіб у цивільному одязі, які попросили їх пройти в підвальне приміщення для огляду речей. Він сам показав свої речі, після чого, його відпустили, а ОСОБА_7 лишився;

- показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що він разом служив з ОСОБА_7 , неприязних стосунків з ним не має. Приблизно на початку травня йому та іншим військовослужбовцям дали відпустку. Приїхавши в частину, їх перевірив офіцер на наявність вибухівки і заборонених предметів, після чого вони пішли на маршрутку. Перед виходом з військової частини їх вишикували, і офіцер знову перевірив по черзі їх речі. Його з ОСОБА_18 перевірили, у зв`язку з чим, вони вийшли трохи раніше і пішли на маршрутну зупинку. ОСОБА_7 на деякий час запізнився і прийшов на зупинку пізніше, пояснивши це тим, що у нього поламався рюкзак. Після чого, він з ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 сіли в маршрутку і поїхали в м. Дніпропетровськ на автовокзал, де він з ОСОБА_18 купили білети, а ОСОБА_7 з ОСОБА_13 не купили, у зв`язку з чим вони попрощались і останні пішли до залізничного вокзалу;

- показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що він з ОСОБА_7 разом служив, неприязних стосунків не має. Перед 01.05.2016 року він разом з ОСОБА_7 та іншими військовослужбовцями приїхали з м. Красноармійська у військову частину, де перевірили їхні речі на наявність заборонених предметів. Розгрузилися і написали рапорти на відпустку, які їм підписали. Після цього, їх знову вишикували, перевірили їх речі, і вони пішли на маршрутку. Він вийшов з ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 . ОСОБА_7 йшов останній. Коли ми прийшли на зупинку, ОСОБА_7 не було, він підійшов пізніше, приблизно хвилин через п`ять, пояснивши свою затримку тим, що у нього зламалася молнія. Після цього, вони всі разом поїхали до м. Дніпро на автовокзал, де він з ОСОБА_17 купили білети, а ОСОБА_7 з ОСОБА_13 не купили, у зв`язку з чим вони попрощались і останні пішли до залізничного вокзалу.

А отже виходячи з наведених показів свідків встановлено, що у ОСОБА_7 при особистому огляді при виході з військової чатини не було з собою ніяких боєприпасів, а він їх набув саме у той час коли за ним ніхто не спостерігав, а саме у той час коли його не бачили свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 .

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 263 КК України під незаконним поводженням зі зброєю, бойовими запасами або вибуховими речовинами след розуміти саме: носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових запасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Тобто об`єктивна сторона злочину виражається у скоєнні однієї з альтернативних дій, таким чином злочин вважається закінченим саме з моменту придбання вогнепальної зброї, бойових запасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу

Що стосується доводів захисника про порушення які виникли в ході вилучення у ОСОБА_7 бойових запасів та вибухових речовин то вони на думку колегії суддів є надуманими та необгрунтованими та спростовуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду в суді першої інстанції, а саме:

- показами свідка ОСОБА_10 , який показав, що він працює поліцейським лінійного ВП на станції залізничного вокзалу м. Дніпропетровськ. З ОСОБА_7 познайомився під час виконання службових обов`язків. Так, 28.04.2016 року близько 16.00 години під час несення служби разом з ОСОБА_19 , йому зателефонував його начальник ОСОБА_20 і сказав, щоб вони підійшли в центральний зал вокзалу Дніпропетровськ Головний. Коли вони підійшли, то побачили ОСОБА_20 і чоловіка у військовій формі, це був ОСОБА_7 . ОСОБА_20 наказав їм перевірити ОСОБА_7 на заборонені речі, після чого вони провели його до окремої кімнати, відділеної від пересічних громадян, де запропонували ОСОБА_7 викласти все з рюкзака, на що останній відмовився, сказавши, щоб вони самі це робили. Після цього вони запитали у ОСОБА_7 , що знаходиться в рюкзаку, на що останній зазначив, що там знаходяться його особисті речі та броніжелет, після чого ОСОБА_19 відкрив рюкзак, і вони побачили там набої 7.62 та 5.45, гранати РГД та консервну банку, в якій зберігаються запали. Вони викликали ВСП та слідчо-оперативну групу. ОСОБА_7 поводився спокійно, сказав, що все, що знаходиться в рюкзаку, йому не належить. Гранат Ф-1 було близько 10 штук, набоїв близько 700-900 штук, а також була банка, в якій військовослужбовці зберігають запали для гранат. Коли приїхали працівники поліції і почали викладати з рюкзака ОСОБА_7 гранати і набої, вони пішли з кімнати виконувати свої службові обов`язки. Вже, коли вони вийшли з кімнати, де знаходився ОСОБА_7 , йому зателефонував один зі співробітників слідчо-оперативної групи і попросив, щоб він приніс їм спеціальний ніж для відкриття банки, в якій військовослужбовці зберігають запали для гранат. Він пішов до кабінету, взяв цей ніж і відніс працівникам поліції;

- показами свідка ОСОБА_19 про те, що він працює поліцейським лінійного ВП на станції залізничного вокзалу м. Дніпропетровськ «Дніпро-Головний». З ОСОБА_7 знайомий, як з особою, яку бачив під час виконання службових обов`язків. Так, 28.04.2016 року в другій половині дня, під вечір, під час несення ним служби разом з ОСОБА_10 , їм зателефонував начальник ОСОБА_20 і сказав, щоб вони підійшли в центральний зал вокзалу Дніпропетровськ Головний з метою перевірити документи одного військовослужбовця. Коли вони підійшли, то побачили ОСОБА_7 , документи якого перевіряв ОСОБА_20 який попросив їх перевірити речі даного військовослужбовця. Вони провели його до окремої кімнати, відділеної від пересічних громадян, де він запитав у ОСОБА_7 , чому такий важкий рюкзак, на що останній відповів, що там броніжелет. Він запропонував ОСОБА_7 самому показати вміст рюкзаку, на що останній відмовився. Тоді він самостійно відкрив рюкзак, де побачив ще один мішок, в якому нащупав щось тверде з ребристою поверхнею. Вирішивши, що це гранати, він розв`язав мішок, де побачив близько 20 гранат Ф1 та РГД та близько 800 набоїв, калібру 7.42 і 5.45, а також банку з запалами. ОСОБА_7 зазначив, що сумка його, але набої не його. Після цього вони викликали слідчо-оперативну групу та наряд військовослужбовців. Коли приїхали працівники поліції і почали викладати з рюкзака ОСОБА_7 гранати і набої, вони пішли з кімнати виконувати свої службові обов`язки. Після того, як вони вийшли з кімнати, його товаришу ОСОБА_10 зателефонували працівники слідчо-оперативної групи, і попросили ніж для відкриття банки, в якій військовослужбовці зберігають запали для гранат. ОСОБА_10 відійшов, і згодом повернувся;

- показами свідка ОСОБА_20 про те, що ОСОБА_7 йому знайомий, внаслідок його службової діяльності. Приблизно на початку літа під час відпрацювання вокзалу у відповідності до ст. 32 Закону України «Про поліцію» у вечірній час, приблизно з 16.00 по 17.00 годину, він стояв на сходах навпроти центрального входу залізничного вокзалу Дніпропетровськ Головний. В цей час він помітив, як до вокзалу зайшло двоє військовослужбовців, які, побачивши його, різко зупинилися в центральному залі, а потім пішли в протилежну сторону. Це стало приводом для перевірки цих осіб. Крім того, у ОСОБА_7 щось стирчало (як потім з`ясувалося, це була шабля). Він викликав співробітників ОСОБА_10 і ОСОБА_19 , і вони втрьох пішли за цими військовослужбовцями, попросили їх спуститися в цокольне приміщення, і почали перевіряти їх речі. Військовослужбовець, який був з ОСОБА_7 спустився, а потім пішов. ОСОБА_19 оглядав рюкзак ОСОБА_7 . В цьому рюкзаку знаходився мішечок зеленого кольору, в якому знаходилися гранати у кількості 22 штуки та патрони. Спочатку ОСОБА_21 говорив, що переплутав сумку. Коли приїхав керівник ОСОБА_7 , то пояснив, що він його оглядав перед тим, як ОСОБА_7 залишив військову частину. В подальшому приїхала слідчо-оперативна група, яка все оформлювала;

- показами свідка ОСОБА_22 про те, що він працює у воєнізованій охороні Придніпровської залізниці, на посаді стрільця. Стосунків з обвинуваченим не має. Наприкінці квітня 2016 року після обіду була його зміна, він чергував разом зі стажером. Йому зателефонував міліціонер черговий і попросив підійти до центрального входу вокзалу. Коли він підійшов до центрального входу вокзалу разом із стажером, вони побачили там двох міліціонерів і ОСОБА_7 , але скільки точно було осіб, він не пам`ятає. Міліціонер запропонував спуститися до промскладного приміщення, де міліціонери почали оглядати речі ОСОБА_7 , а саме: рюкзак і сумку. А він із стажером просто стояли. Бачив, як дістали пакет, в пакеті були патрони калібру 5.45 у кількості близько 600 шт. та гранати. Потім приїхала слідчо-оперативна група. Його запросили у якості понятого. Співробітники слідчо-оперативної групи почали рахувати набої та боєприпаси. Всього було виявлено патрони, гранати РГД у кількості 20 шт. і запали. Він разом зі стажером були до кінця. Запали були законсервовані. При ньому їх відкупорювали міліціонери, які приїхали. ОСОБА_7 пояснював, що він не знає, як зброя опинилася в його рюкзаку, оскільки клав туди бронежилет. Воєнізована охорона не підпорядкована міліції;

- показами свідка ОСОБА_23 про те, що він працює у воєнізованій охороні стрілком на з/д вокзалі станції Придніпровській залізниці. З обвинуваченим знайомий, бо був понятим при огляді речей останнього. Так, близько о 17.00 годині в «чистий четвер», перед Пасхою 2016 року, при виконанні службових обов`язків патрулюванні з/д вокзалу, його напарнику ОСОБА_24 зателефонували співробітники поліції і попросили бути понятими. Він з ОСОБА_25 підійшли до окремого приміщення на цокольному поверсі. Коли вони зайшли, на підлозі лежали 21 граната, 666 патронів, калібру 5,45 мм. Також, в приміщенні були оперативники транспортної міліції, 2 оперативника, ОСОБА_7 . На підлозі лежали патрони, боєприпаси. Рахували ці патрони і боєприпаси при них. Коли приїхала слідчо-оперативна група, рахував усе слідчий, вони підписували документи, які складав слідчий. Підписували конверти і ще документи. ОСОБА_7 не заперечував, що боєприпаси його, але він казав, що переплутав рюкзак з бронежилетом;

- протоколом огляду місця події від 28.04.2016 року, в ході проведення якого було оглянуто в цокольному приміщенні залізничного вокзалу Дніпропетровськ-Головний, розташованого по вул. Вокзальній, 11 в м. Дніпропетровську, ОСОБА_7 і його речі. Так, на момент огляду, у ОСОБА_7 в руках знаходиться рюкзак зеленого кольору. ОСОБА_7 було запропоновано надати вказаний рюкзак для огляду, на що він надав дозвіл, після чого було проведено огляд вмісту рюкзаку. На момент огляду в рюкзаку знаходилися: перчатки технічні, шапка, куртка, штани та тканевий мішок зеленого кольору. В останньому знаходилися: 10 гранат РГД-5 з маркуваннями: «Т 28-75», «Т 142-74», «Т 142-74», «Т 28-75», «Т 28-75», «Т 28-75», «Т 6-85», «Т 28-75», «Т 28-75», «Т 142-74» без запалів; 11 гранат Ф-1 з маркуваннями: «8/17 254-Е ТНТ» - 1 шт., «107 39-85Т» - 1 шт., «107 52-83 Т» - 2 шт., «107 94-77 Т» - 5 шт., на одній маркування не читається, всі гранати без запалів; картонна коробка чорного кольору з 2 шт. запалів з маркуваннями: «УЗРГМ 583 292-74», «УЗРГМ 583 291-74»; металева банка зеленого кольору з маркуванням «УЗРГМ для РГД-5 583-171-74 10 шт.», яку було відкрито. В середині даної банки виявлено 10 одиниць запалів з однаковим маркуванням «УЗРГМ 583 171-74»; поліетиленовий пакет, в якому знаходилося 98 патронів калібру 7,62 мм. та 666 патронів калібру 5,45 мм. Виявлені 10 гранат РГД-5 та 11 гранат Ф-1, 98 патронів калібру 7,62 мм. та 666 патронів калібру 5,45 мм., поміщені в пакети і вилучені, та ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події від 28.04.2016 року;

- заявою ОСОБА_7 від 28.04.2016 року, якою останній надає дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належного йому рюкзака;

- розпискою ОСОБА_7 від 28.04.2016 року, якою він зазначив, що не має претензій до співробітників поліції з приводу проведеного огляду належного йому рюкзаку;

- висновком експерта від 24.05.2016 року № 28/5.2-87, відповідно до якого предмети, вилучені під час огляду особистих речей ОСОБА_7 28.04.2016 року являються:

Група об`єктів №1 - десятьма конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме десятьма спорядженими корпусами ручних осколкових, наступальних гранат РГД-5. Із довідкової літератури відомо, що вага вибухової речовини в корпусі гранати РГД-5 становить 100-115 грам, споряджається вибуховою речовиною «Тротил».

Група об`єктів №2 - одинадцятьма конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, а саме одинадцятьма спорядженими корпусами ручних осколкових, оборонних гранат Ф-1, промислового виготовлення. З довідкової літератури [1, 2] відомо, що корпус гранати Ф-1 споряджається бризантною вибуховою речовиною нормальної потужності "Тротил" масою близько 50-56 гр. ;

Група об`єктів №3 - дванадцятьма запалами типу УЗРГМ, промислового виготовлення.

2) Група об`єктів - відноситься до категорії вибухових речовин.

Група об`єктів №2 - відноситься до категорії вибухових речовин.

Група об`єктів №3 - відноситься до категорії боєприпасів.

Група об`єктів №1 та два предмета з Групи об`єктів №2 з`єднуються з Групою об`єктів № 3 різьбовим з`єднанням, утворюючи десять ручних осколкових, наступальних гранат РГД-5, промислового виготовлення, які відносяться до категорії боєприпасів, та дві ручні осколкові, оборонні гранати Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до категорії боєприпасів;

- висновком експерта від 22.06.2016 року № 08/3.2-302, відповідно до якого предмети вилучені під час огляду особистих речей ОСОБА_7 28.04.2016 року, надані на дослідження, є бойовими припасами: - проміжними патронами калібру 5,45-мм, зразка 1974 року та 7,62-мм гвинтівочними патронами зразка 1908/30 років. Патрони вилучені під час огляду особистих речей ОСОБА_7 28.04.2016 року відносяться до категорії бойових припасів. 666 патронів, є бойовими припасами - 5,45-мм проміжними патронами зразка 1974 року. Патрони призначені до стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: автоматів „АК-74 та їх модифікацій, ручних кулеметів ,,РПК-74 та їх модифікацій. 98 патронів є бойовими припасами - 7,62-мм гвинтівочними патронами зразка 1908/30 років. Патрони призначені до стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї: гвинтівок зразка 1891/30 рр., карабінів зразка 1938 і 1944 рр., та їх модифікацій, снайперської гвинтівки „СВД. Патрони виготовлені промисловим способом, та придатні до стрільби;

- речовими доказами, а саме: 666 набоями калібру 5,48 мм, 98 набоями калібру 7,62 мм, гранатами «РГД-5» у кількості 10 одиниць, гранатами «Ф-1» у кількості 11 одиниць та 12 запалами «УЗРГМ 583», які згідно з постановою слідчого від 28.04.2016 року про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, були визнані і залучені у якості речових доказів;

- рапортом ст. інспектора-чергового ВП на станції Дніпропетровськ-Головний ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_26 про те, що 28.04.2016 року о 16.40 год. до чергової частини надійшло повідомлення начальника СПП ВП на станції Дніпропетровськ-Головний ОСОБА_20 про те, що28.04.2016 року о 16.30 год. на центральному вокзалі ст. Дніпропетровськ був виявлений громадянин ОСОБА_7 , який є військовослужбовцем, у якого при собі виявлені та вилучені боєприпаси: 21 граната та 735 патронів;

- рапортом начальника СПП ВП на станції Дніпропетровськ-Головний ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_20 про те, що 28.04.2016 року ним разом з поліцейськими СПП ВП на ст. Дніпропетровськ - Головний сержантом поліції ОСОБА_19 та старшим інспектором СПП ВП на ст. Дніпропетровськ - Головний старшим лейтенантом поліції ОСОБА_27 у ході відпрацювання залізничного вокзалу ст. Дніпропетровськ - Головний приблизно о 16.30 год. був виявлений ОСОБА_7 військовослужбовець ВЧ ПП РВ 0136 розвідник, у якого при собі був рюкзак, при проведенні поверхового огляду якого було виявлено: 640 патронів калібру 5.45 маркування 6090;- 95 патронів калібру 7.62 маркування 1072; гранати ГРД-5 10 шт. (з маркуванням 2875Т - 5 шт; маркуванням 142-74 - 3 шт.; маркуванням 27-75 - 1 шт.; маркуванням 6-85 - 1 шт.), гранати Ф-1 11 шт. з маркуванням 10794-77Т, запали 12 шт. з маркуванням 292-74 УЗРГМ 583, після чого він зателефонував до ЧЧ ВП на ст. Дніпропетровськ-Головний та повідомив про вищезазначений факт;

- рапортом ОСОБА_7 про надання йому вихідних днів з 28.04.2016 року по 02.05.2016 року у зв`язку з сімейними обставинами;

- витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.11.2015 року № 256, про прийняття ОСОБА_7 з 22.10.2015 року посади розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти.

А відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для визнання протоколу огляду речей ОСОБА_7 від 28.04.2016 року недопустимим доказом.

Що стосується доводів захисника про відсутність в матеріалах справи документів, що підтверджують факт передання на зберігання речових доказів по справі, колегія суддів вважає надуманими та необрунтованими, оскільки в матеріалах кримінальної страви (а.с. 210) мається супровідний лист відповідно до якого слідчий військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_28 передав на відповідальне зберігання 666 набоїв калібру 5,45 мм, 98 набоїв калібру 7,62 мм, гранати «РГД-5» у кількості 10 одиниць, гранати «Ф-1» у кількості 11 одиниць в одному пакеті та 12 запалів «УЗРГМ 583» в одному пакеті у війському частину А НОМЕР_3 , що підтверджується відповідною печаткою на супровідному листі.

Так оцінюючи вищеперелічені докази, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання і носіння бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в достатній мірі врахував, данні про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, а саме: що він є учасником бойових дій в зоні АТО, раніше не судимий, за місцем служби і проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням та затосуванням ст. 69 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 .

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи захисника про суворість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 09 вересня 2016 року по 15 лютого 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4