Провадження № 1-кс/161/4452/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 08 грудня 2016 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу представника потерпілого ВАТ Луцький райагропостач ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого відділу Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_5 від 15 вересня 2015 року, про закриття кримінального провадження №0000680 від 7 вересня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
В поданій скарзі ОСОБА_4 зазначила, що після звернення на гарячу лінію Національної поліції України, щодо ненадання інформації на заяву від 20 квітня 2016 року начальнику Луцького районного відділення поліції (м. Луцьк, вул. Боженка, 34), щодо негайного виконання ухвали Луцького міськрайонного суду від 12.04.2016 року, якою скасовано постанову старшого слідчого СВ Луцького відділення поліції Луцького ВП ЛВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 24.11.2015 року про закриття кримінального провадження №0000680 від 07.09.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України, в рамках якої було знято арешт на майно ВАТ «Луцький райагропостач», яке знаходиться за адресою с.Гірка Полонка, вул.. Горохівська,2в, Луцького району, Волинської області а саме: адміністративно-складське приміщення з металевою огорожею та площадкою площею 1308,9 кв.м; склад господарських товарів площею 597,1 кв.м., склад металевий (модуль) площею 525,8 кв.м. на загальну суму 1200668 гривень на майно накладене в кримінальній справі №42-014-08 слідчим прокуратури Луцького району ОСОБА_6 28.07.2008 року та стану розслідування кримінального провадження, старшим слідчим Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області майором ОСОБА_5 , 15 вересня 2016 року винесено постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000680 від 07.09.2013 року в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Також, ОСОБА_4 зазначила, що про прийняте слідчим рішення стало відомо з отриманої 21 вересня 2016 року відповіді Головного управління національної поліції у Волинській області №305-с/01/20/1-2016 від 15.09.2016 року, що старшою слідчою ОСОБА_5 , було повідомлено письмово з одночасним наданням копії постанови, на адресу підприємства та що матеріали даного провадження направлено до Луцької місцевої прокуратури для перевірки законності та обґрунтованості прийнятого рішення,де вони і знаходяться.

Однак, ні повідомлення, ні копії постанови від 15 вересня 2016 року від старшої слідчої ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000680 від 07.09.2013 року в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 358 КК України який нібито було надіслано до сьогодні не одержали.

Таким чином, строки на оскарження незаконної постанови старшої слідчої Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області майора ОСОБА_5 , пропущені не з вини потерпілого, тому у відповідності до ч. 1 ст. 304 КПК України подано скаргу на постанову від 15.09.2016 року в межах встановленого десятиденного строку з часу, коли дізнався про це процесуальне рішення.

Також, ОСОБА_4 зазначила, що вважає дану постанову старшої слідчої ОСОБА_5 незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки її зміст не відповідає фактичним обставинам справи. Слідчою вчергове переписано слово в слово попередню постанову про закриття даного кримінального провадження яка була скасована ухвалою Луцького міськрайонного суду 12.04.2016 року та в порушення вимог ч.1 ст.223 КПК України, не проведено жодної слідчої (розшукової) дії, передбаченої главою 20 КПК України, спрямованої на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у кримінальному провадженні які зазначено в ухвалі суду.

Незважаючи на те, що вказівки суду не виконано, слідча ОСОБА_5 , не встановивши фактичної обставини, які були викладені у попередній скарзі та заяві про злочин, не перевіривши їх, вкотре винесла постанову про закриття кримінального провадження.

Слідча мотивувала винесення постанови надуманими приводами та припущеннями, які не ґрунтуються на дійсних обставинах справи.

З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий при прийнятті та складанні постанови мотивував тільки судовими рішеннями в господарських справах,а не доказами зібраними в рамках кримінального провадження.

Також, ОСОБА_4 зазначила, що в постановляючій частині оскаржуваної постанови слідчий змінив правову кваліфікацію в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000680 від 07.09.2013 року з правовою кваліфікацією ч.2 ст. 366 КК України 2001 року (внаслідок протиправних дій службових осіб ВАТ«Луцький райагропостач», акціонерам товариства заподіяно тяжкі наслідки у вигляді позбавлення права на управління майном товариства у зв`язку з вилученням з власності товариства майна )на нову (факту протиправних дій невстановленою особою , які виразились у підробленні підписів в дорученнях виданих акціонерами ВАТ«Луцький райагропостач», тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України).

Відповідно чинного кримінально- процесуального кодексу України -Прокурор і начальник слідчого відділу наділені повноваженнями давати слідчому вказівки про кваліфікацію злочину (ч.2 ст.114, ч.2 ст.1141, п.3 ч.1 ст.227 КПК України). Виконання таких вказівок якраз і передбачає внесення змін до кваліфікації, раніше проведеної самим слідчим. В ході виконання отриманих вказівок слідчий виносить нові постанови, зокрема, про пред`явлення звинувачення.

Однак, про такі зміни Товариство, яке визнано постановою слідчого від 10.09.2013 року потерпілим в даному кримінальному провадженні належним чином повідомлене не було.

Таким чином,слідчий порушив права потерпілого передбачені п.2 ч.1 ст. 56 КПК України: знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування.

Окрім того, ОСОБА_4 зазначила, що в мотивувальній частині постанови слідчий вказав, що голова правління діяв згідно чинного законодавства, а тому в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину передбаченого ст. 366 ч.2 КК України, а тому дане кримінальне провадження було перекваліфіковано на ч.1 ст 358 КК України по факту протиправних дій невстановленою особою , які виразились у підробленні підписів в дорученнях виданих акціонерами ВАТ«Луцький райагропостач», останнім заподіяно тяжкі наслідки у вигляді позбавлення права на управління майном та зменшення їх частки у майні товариства у зв`язку з вилученням з власності товариства майна.

Однак, оцінка слідчого є надуманою і не відповідає дійсності так як ч. 3 ст. 358 КК передбачає відповідальність за Використання завідомо підробленого документа (ч. 3 ст. 358), яке може бути вчинене одним із двох способів: 1) пред`явлення документа; 2) подання документа.

За змовою службових осіб неодноразово було підроблено доручення від імені акціонерів на участь у зборах, а в подальшому їх використання членами правління ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими дозволило змінити Статуту, з метою розпоряджатися майном Товариства без згоди акціонерів.

Також, представник потерпілого ОСОБА_4 зазначила, що вважає, що питання про спричинення майнової шкоди Товариству було встановлено в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та визнано Товариство Потерпілим,однак слідчий безпідставно змінює кваіфікацію злочину.

Питання про перекваліфікацію кримінального провадження повинно бути вирішено слідчим або прокурором шляхом винесення постанови, та направлення її Потерпілому,

Але ні прокурор Луцького місцевої прокуратури , ні слідчий не направляли на адресу потерпілого ПАТ «Орлея» постанову про зміну кваліфікації та про закриття кримінального провадження винесену 24 листопада 2015 року .

Окрім того, ОСОБА_4 зазначила, що діями службових осіб завдано майнової шкоди у великих розмірах учасникам товариства- акціонерам.

Такі висновки підтверджуються рішеннями судів за позовами акціонерів: про визнання недійсним рішень загальних зборів акціонерів 2000-2001 роки та правління 2001 року, які чітко вказують на протиправні дії службових осіб під час підготовки, проведення зборів акціонерів та правління 2000-2001 роки щодо продажу та передачі в заставу всього майна Товариства в інтересах третіх осіб а саме:

1.Рішенням господарського суду Волинської області від 11.08.2008 року у справі №02/137-76, залишеним без змін апеляційною та касаційними інстанціями, яким задоволено частково позов акціонерів ВАТ «Луцький райагропостач» та визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Луцький райагропостач», оформлені протоколом №5 від 15.06.2001 року та скасовано внесені зміни до Статуту (нова редакція) ВАТ «Луцький райагропостач», прийняті на загальних зборах акціонерів 15.06.2001 року оформлені протоколом №5 та зареєстровані Луцькою райдержадміністрацією 09.07.2001 року

2. Рішенням господарського суду Волинської області від 11.11.2010 року по справі №1/76-76,)4/44-76, яке залишене без змін апеляційною та касаційною інстанцією задоволено позов акціонера ВАТ «Луцький райагропостач» ОСОБА_9 та визнано недійсним рішення правління ВАТ «Луцький райагропостач» від 06.07.2001 року, оформлене протоколом засідання правління №2 від 06.07.2001 року.

3. Постановою Вищого господарського суду України від 13 квітня 2011року якою визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Луцький райагропостач» оформлене протоколом № 4 від 09.06.2000 року, щодо продажу складу запасних частин загальною площею 1124 кв. м. та скасоване доручення голові правління ВАТ ОСОБА_7 підписати ТОВ «Авгур» договір купівлі продажу будинку складу запасних частин.

Розвал діяльності Товариства, втрата Товариством всього майна переданого акціонерами Товариству в обмін на акції, стало наслідком незаконних дій службових осіб Товариства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підробки доручень, а тому існує причино-наслідковий зв`язок між діями службових осіб і заподіянням істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам Товариства та акціонерів.

Відповідно до ч.3 ст. 358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365 КК України передбачена кримінальна відповідальність за службові злочини, внаслідок яких спричинено тяжкі наслідки.

Однак, слідчим в мотивувальній частині постанови (стр. 6) зроблено неправильну оцінку діям службових осіб зокрема , що голова правління діяв в межах наданих йому владних повноважень відповідно до чинного на той момент Статуту, згідно якого рішення про передачу в заставу майна повинне прийматися лише на засіданні правління Товариства, що і було зроблено.

Така оцінка слідчого неодноразово спростовується судовими рішеннями зокрема: ухвалою Вищого спеціалізованого суду розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 червня 2013 року №5-2352км13 в даній справі, де зокрема зазначено, що рішення правління ухвалено всупереч нормам чинного Статуту, оскільки новий Статут Товариситва (затверджений 15 червня 2001 року на загальних зборах ВАТ) набрав чинності лише 09 липня 2001 року( з моменту реєстрації у Луцькій адміністрації).

Також висновки суду касаційної інстанції підтверджуються письмовими доказами кримінального провадження а саме:

1. Чинним на той час Статутом ВАТ «Луцький райагропостач» зареєстрований Луцькою районною держадміністрацією №283 1997 року згідно якого повноваження про передачу в заставу майна були надані загальним зборам акціонерів, а не правлінню .

2.Положенням про Спостережну раду ВАТ «Луцький райагропостач» .

Однак, слідчим ігноруються висновки суду касаційної інстанції, які ґрунтуються на належних доказах та робиться взаємосуперечливий висновок, що ОСОБА_7 діяв,згідно чинного на той момент Статуту.

Нажаль слідчий не може змінити юридичні факти, (переписати статут, чи протоколи зборів , правління, змінити дати їх проведення, знищити підроблені доручення, які є безперечними доказами зловживань службовим становищем службових осіб - членів правління, Спостережної ради ВАТ «Луцький райагропостач», слідчий просто зловживаючи своїм службовим становищем дає їм невірну оцінку.

Також висновок слідчого, що ОСОБА_7 діяв, згідно чинного на той момент Статуту спростовується наступним доказом: зареєстрованим Луцькою райдержадміністрацією 09.07.2001 року (нова редакція) Статутом (ВАТ «Луцький райагропостач», якими надавалося право правлінню приймати рішення щодо передачі майна в заставу оформлені протоколом №5 прийняті на загальних зборах акціонерів 15.06.2001 року, , тобто на два дні пізніше після прийнятого рішення правління від 06.07.2001 року, оформленого протоколом засідання правління №2 від 06.07.2001 року на підставі якого встановлено дієздатність юридичної особи та право підпису на договорі застави від 20.07.2001 року.

Відповідно слід розрізняти повноваження на представництво без довіреності від повноваження на прийняття рішення про набуття цивільних прав і обов`язків.

Голова правління хоч і має право представляти Товариство без довіреності і підписувати від його імені договори, але не має права створювати цими діями обов`язки для Товариства яке представляє, без рішення правління чи загальних зборів акціонерів, а рішення правління на право підписання договору застави прийняте не компетентним органом,а мирової угоди по відчуженні цілісного майнового комплексу в с. Сенкивичівка, ніколи не було, що є беззаперечним доказом перевищення владних повноважень, головою правління, який розпорядився майном Товариства - як власним.

Відповідно до Пункту 8.3.1 статуту ВАТ „Луцький райагропостач" зазначено, що „виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління".

Відповідно до ст. 29 ЦК УРСР (що діяв на час прийняття спірного рішення) юридична особа набуває цивільних прав і бере на себе цивільні обов`язки через свої органи, що діють у межах прав, наданих їм за законом або статутом (положенням).

Вчиняючи злочини, передбачені ч.2 ст.364, ч.1ст.365, ч.2, ст..366 КК України, з метою досягнення злочинного результату, а також для приховування злочинної діяльності, скоїв службове підроблення, тобто вніс як службова особа до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, іншим чином підробив протоколи загальних зборів, правління, а також склав та видав завідомо неправдиві документи, що спричинило тяжкі наслідки ВАТ «Луцький райагропостач» та акціонерам у вигляді матеріальної шкоди в сумі понад 3 (Три) млн..грн..

Також, слідчим постійно не надається оцінка та не досліджується заявлений факт підробки протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ «Луцький райагропостач», від 09.06.2000 року, де в пункті 4 зазначено, що акціонери на зборах вирішили продати ТзОВ «Авгур» за 70000 гривень та доручити йому підписати цей договір купівлі-продажу та від 09.06.2000 року (додається), а в другому -пункт 8, , щоб надати в оренду на п`ять років цей самий будинок склад запасних частин, та доручити укласти цей договір оренди в частині продажу визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Луцький райагропостач» оформлене протоколом № 4 від 09.06.2000 року, щодо продажу складу запасних частин загальною площею 1124 кв. м.

Слідчим під час досудового розслідування не усунені грубі порушення кримінально-процесуального закону, встановлені судами першої, апеляційної та касаційної інстанції при розгляді скарг потерпілого на дії та бездіяльність слідчих та прокурорів,зокрема в ухвалі Вищого спеціальзованого суду України від 11 червня 2013 року, в постановах Луцького міськрайонного суду Волинській області від 19 липня 2013 року у справі № 161/12005/13-к, прд. №4/161/43/13 в даному кримінальному провадженні .

Також, ОСОБА_4 зазначила, що вважає, що матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000680 від 07.09.2013 року, красномовно свідчать що державні органи не провели відповідного та ефективного розслідування тих обставин, які були зазначені в неодноразових скаргах Потерпілого з цього приводу та в клопотаннях з приводу проведення слідчих дій. Однак всупереч ст. 220 КПК України слідчий не вчинив жодних дій та не надав відповіді про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

«Кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.»

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування.Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Текст постанови про закриття кримінального провадження від 24 листопада 2015 року старшої слідчої Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції ОСОБА_5 знову переписано слово в слово, за винятком останнього абзацу, все інше є тотожною копією попередніх скасованих постанов про закриття даного кримінального провадження.

Крім того в постанові про закриття кримінального провадження відсутні будь які дані про те, що інформація вказана у нашій заяві, щодо можливого вчинення особами кримінальних правопорушень передбачених КК України належно перевірялась та що слідчим проведено всі необхідні слідчі дії, щодо виявлення всіх заявлених конкретних фактів зловживань службовими особами ВАТ «Луцький райагропостач» .

Також під час слідства не усунені істотні порушення кримінально процесуального закону допущені досудовим слідством в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 11 червня 2013 року, в постановах Луцького міськрайонного суду Волинській області від 19 липня 2013 року у справі № 161/12005/13-к, прд. №4/161/43/13, в даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, ОСОБА_4 зазначила, що вважає, що слідчий не забезпечив ефективного розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000680 від 07.09.2013 року. Проведене ним досудове слідство не було ретельним, безстороннім і сумлінним. Слідчий допустив порушення процесуальних норм, не надав оцінки доказам підробки доручень. протоколів загальних зборів акціонерів від 09.06.2000 року (оригінали різного місту наявні в матеріалах справи),2001 року не встановив спричинення матеріальної шкоди Товариству та акціонерам, як потерпілому.

Тобто слідчий не вжив усіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події злочину, а також усіх необхідних процесуальних дій.

Виносячи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження слідчий унеможливлює розкриття службового злочину, яке повинне здійснюватись у суворій відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону.

На підставі вищевикладеного, представник потерпілого ОСОБА_4 , посилаючись на ст.ст.9,91,110,220,284,303-307 КПК України, просить суд:

1.Скасувати постанову старшого слідчого Луцького районного відділення поліції Луцького відділу поліції Головного управління національної поліції у Волинській області майора ОСОБА_5 , від 15 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000680 від 07.09.2013 року та передати за належністю для подальшого проведення досудового слідства.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 скаргу підтримала та дала пояснення аналогічно тим, що зазначені в скарзі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги та пояснив, що при прийняті рішення слідчий дотримався вимог закону, рішення про закриття прийнято об`єктивно, а тому просив суд відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши пояснення учасників судового

розгляду, дослідивши кримінальне провадження, з`ясувавши думку прокурора, встановив наступні обставини та підстави щодо задоволення скарги.

З витягу з кримінального провадження №0000680 від 16 листопада 2006 року, вбачається, що до ЄРДР внесені відомості про те, що внаслідок протиправних дій службових осіб ВАТ «Луцький агропостач», акціонерам товариства заподіяно тяжкі наслідки у вигляді позбавлення права на управління майном та зменшення їх частки у майні товариства у зв`язку із вилученням з власності товариства майна за ст.366 ч.2 КК України (Т.№11 а.с.мат.д.р.1).

24 листопада 2015 року, слідча СВ Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області майор поліції ОСОБА_5 закрила кримінальне провадження №0000680 від 7 вересня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

12 квітня 2016 року Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області постанова від 24 листопада 2015 року, слідчої СВ Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000680 від 7 вересня 2013 року скасована .

Разом з тим, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що під час подальшого досудового розслідування необхідно повторно, додатково і детально допитати скаржницю, ретельно перевірити її доводи, крім того, вирішити питання щодо призначення судово-почеркознавчої експертизи, також дати юридично-правову оцінку протоколам загальних зборів ВАТ «Луцький райагропостач» від 09.06.2000 року щодо продажу чи здачі в оренду складу запасних частин, вказаний перелік дій не є вичерпним, тому в ході розслідування виконувати інші дії в яких виникне необхідність.

15 вересня 2016 року, слідча СВ Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області майор поліції ОСОБА_5 не виконавши зазначену ухвалу суду та жодної слідчої дії, повторно закрила кримінальне провадження №0000680 від 7 вересня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, да тувавши при цьому постанову 15 вересня 2015 року.

15 листопада 2016 року представник потерпілої ОСОБА_4 отримала копію постанови про закриття кримінального провадження, дану обставину не оспорювали учасники судового розгляду.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, у строки, передбачені КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення відповідно має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова cлідчого про закриття кримінального провадження відповідно до ч.5ст..110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Вказані вимоги закону слідчим належним чином не виконані.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, по якому слідчий виніс постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя встановив, що постанова була прийнята передчасно, оскільки не були належним чином перевірені зазначені в скарзі доводи представника потерпілої ОСОБА_4 , щодо скоєння службовими особами товариства ОСОБА_7 та , ОСОБА_8 кримінального правопорушення, наявності причино-наслідкового зв`язку між діями службових осіб і заподіянням істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам Товариства та акціонерів.

Окрім того, слідчий суддя встановив, що слідча ОСОБА_5 , проігнорувавши рішення суду, повторно, додатково і детально не допитала представника потерпілого ОСОБА_4 , не перевірила її доводи, не призначила та не провела судово-почеркознавчу експертизу, не дала юридично-правову оцінку протоколам загальних зборів ВАТ «Луцький райагропостач» від 09.06.2000 року щодо продажу чи здачі в оренду складу запасних частин, та не вчинила інших слідчих дій спрямованих на об`єктивне розслідування відповідно до своїх повноважень та вимог закону.

Таким чином, постанова слідчого не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, на які посилається представник потерпілого ОСОБА_4 , а тому слідчий суддя вважає її передчасною та такою, що підлягає скасуванню та направленню для досудового розслідування для виконання зазначених в скарзі слідчих дій.

Керуючись ст.ст. 110, 284, 303, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника потерпілого ВАТ Луцький райагропостач ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову слідчого слідчого відділу Луцького відділу поліції ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_5 від 15 вересня 2016 року, зазначеної 2015 року, про закриття кримінального провадження №0000680 від 7 вересня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України,, - скасувати.

2. Кримінальне провадження №0000680 направити в СВ ГУНП у Волинській області для подальшого досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1