Справа №: 705/778/17
1-о/705/9/17
У Х В А Л А
про повернення заяви

20 лютого 2017 року м. Умань Черкаської області

Головуючий у колегії суддів Уманського міськрайонного суду Черкаської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , отримавши заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:
17.02.2017 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововиявленими обставинами.

У своїй заяві ОСОБА_4 посилається на те, що вироком Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 він засуджений за ст. 69, п. «а» ст. 93, ч.3 ст.142, ст.17, п. «а», «г» ст.93 КК України в редакції 1960 року до довічного позбавлення волі. Обставинами, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі йому з підстав юридичної неграмотності, та у зв`язку з ненаданням належної правової допомоги, а саме: ствердження правового факту, неправильного застосування кримінального закону за п. «а» ст. 93 КК України в редакції 1960 року, в наслідок чого мала місце неправильна кваліфікація особі кримінального злочину, та відповідно неправомірне застосування кримінального покарання особі у виді довічного позбавлення волі. Так, слідчим було використано його правову необізнаність та безпорадний стан, для формування концепції обвинувачення, більш тяжкого злочину, за ознаками ст.69, п. «а» ст.93 КК України в редакції 1960 року, ніж злочин, який було вчинено ним за ознаками ст.94 КК України в редакції 1960 року.

За таких обставин, вважає, обґрунтованою є нововиявлена обставина стосовно неправильного застосування норм кримінального закону України щодо кваліфікації його дій у вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за пунктом «а» ст. 93 КК України в редакції 1960 року, у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого умислу та інших ознак правової складової, які встановлювали та доводили отримання обвинуваченим матеріальної або іншої вигоди, при вчиненні вбивства особи, під час втечі з місця скоєння злочину. Таким чином, сукупність викладених юридично правових фактів, надає засудженому право стверджувати, що при здійсненні судового провадження по кримінальній справі судом першої інстанції були допущені судові помилки, які призвели до неправомірного прийняття судового рішення, вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002, в частині: неправильного застосування кримінального закону, в правовому аспекті класифікації дій обвинуваченого за п. «а» ст.93 КК України в редакції 1960 року; не застосування кримінального закону, в правовому аспекті дій обвинуваченого за ст.94 КК України в редакції 1960 року.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10.02.2017 заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововиявленими обставинами повернуто заявнику ОСОБА_4 та роз`яснено йому право звернутися із вказаною заявою до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

На вказаних підставах ОСОБА_4 просить суд скасувати вирок Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 стосовно нього та постановити новий вирок відносно нього за пред`явленим обвинуваченням, з кваліфікацією дій за ознаками ст.94 КК України в редакції 1960 року, визначивши новий обсяг кримінальної відповідальності.

Перевіривши заяву засудженого ОСОБА_4 головуючий суддя дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви, враховуючи такі обставини і мотиви.

У якості нововиявленої обставини засуджений ОСОБА_4 зазначає, що при постановленні Апеляційним судом Черкаської області вироку від 14.06.2002 судом першої інстанції були допущені судові помилки, які призвели до неправомірного прийняття судового рішення вироку від 14.06.2002 в частині: неправильного застосування кримінального закону класифікації дій обвинуваченого за п. «а» ст.93 КК України в редакції 1960 року; та до незастосування кримінального закону щодо дій обвинуваченого за ст.94 КК України в редакції 1960 року. Внаслідок вказаного мало місце засудження особи за більш тяжкий злочин, ніж злочин, який було ним вчинено, що призвело до застосування більш суворого покарання, ніж передбачено законом.

Підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами визначені у ст. 459 КПК України.

Засуджений ОСОБА_4 у своїй заяві посилається на наявність підстави, передбаченої п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України, а саме: наявність інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Статтею 462 КПК України визначені вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Пунктами 4, 5 частини 2 вказаної статті передбачено, що в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються, у тому числі: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 викладені не доводи щодо підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а доводи про необхідності скасування вироку з підстав неправильного, помилкового, на думку засудженого, застосування одних норм кримінального закону і незастосування інших норм КК України в редакції 1960 року щодо вчинених ОСОБА_4 діянь про перекваліфікацію складу злочину з п. «а» ст.93 КК України на ст.94 КК України, і застосування до нього іншого виду покарання замість довічного позбавлення волі. З наведеного вбачається, що засуджений просить суд першої інстанції переглянути вирок не у зв`язку з нововиявленими обставинами, які передбачені ст. 459 КПК України, а з підстав, які можуть бути предметом розгляду судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою на вирок суду відповідно до ст. 408, 409 КПК України.

Отже, засуджений ОСОБА_4 у своїй заяві від 15.02.2017 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововиявленими обставинами не зазначив жодної фактичної обставини, яка б не була відома суду на час розгляду в суді кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 , та яка б сама по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводила неправильність вироку, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими статтею 462 цього Кодексу, застосовуються правила частини 3 ст. 429 цього Кодексу, тобто така заява повертається особі, яка її подала. Копія ухвали надсилається особі, яка її подала, разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами й усіма доданими до неї матеріалами.

У зв`язку з невідповідністю заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вимогам, передбаченим статтею 462 КПК України, вказана заява підлягає поверненню.

Керуючись ст. 369-372, 459, 462, 464 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_4 від 15.02.2017 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14.06.2002 за нововиявленими обставинами повернути ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Копію ухвали направити ОСОБА_4 .

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1