Справа № 164/281/17
п/с 1-кс/164/72/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року смт. Маневичі
Слідчий суддя Маневицького районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання від 22 лютого 2017 року прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000454 від 9 листопада 2016 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, відбуваючого покарання у виді позбавлення волі в Маневицькій виправній колонії № 42,раніше судимого 20.06.2012 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 152 КК України на 9 років позбавлення волі; 15.07.2015 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ст. 391 КК, ст. 71 КК України на 6 років 4 місяці позбавлення волі, покарання не відбув, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Клопотання надійшло до суду 22 лютого 2017 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , відбуваючи з 23.09.2015 року покарання у виді позбавлення волі в Маневицькій виправній колонії № 42, що знаходиться по вул. Андрія Снітка, 25 в смт. Маневичi Волинської області, проявив себе як злісний порушник режиму утримання та встановленого порядку відбування покарання, за що неодноразово піддавався дисциплінарним стягненням. Так, 21.10.2015 року до ОСОБА_4 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за порушення розпорядку дня. 11.11.2015 року ОСОБА_4 було поміщено в ДІЗО терміном на 7 діб за невиконання законної вимоги начальника відділення СПС № 7 ОСОБА_6 про зміну засудженим одного спального місця на інше. 15.11.2015 року до ОСОБА_4 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за порушення розпорядку дня. 30.11.2015 року ОСОБА_4 було оголошено догану за порушення форми одягу. 11.12.2015 року ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за порушення форми одягу. 29.02.2016 року ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за порушення розпорядку дня. 10.03.2016 року до ОСОБА_4 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 2 місяці за невиконання 1.03.2016 року законної вимоги начальника відділення СПС № 7 ОСОБА_6 прибрати відділення. Перебуваючи в ПКТ, ОСОБА_4 продовжував порушувати режим утримання та встановлений порядок відбування покарання. Так, 11.03.2016 року ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за вчинення дрібного хуліганства. 12.03.2016 року до ОСОБА_4 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за порушення розпорядку дня. 29.03.2016 року ОСОБА_4 було оголошено догану за встановлення міжкамерного зв`язку. 31.03.2016 року та 8.04.2016 року ОСОБА_4 було оголошено суворі догани, а 22.04.2016 року його було поміщено в ДІЗО терміном на 10 діб за відмову виносити свої спальні речі, які видаються на час сну, з камери. 28.04.2016 року до ОСОБА_4 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за порушення розпорядку дня. 29.04.2016 року ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за невиконання законної вимоги начальника відділення СПС вийти з камери для проведення обшуку. 25.05.2016 року ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за чергову відмову 21.05.2016 року виносити свої спальні речі з камери. Після звільнення 22.05.2016 року з ПКТ ОСОБА_4 продовжував порушувати режим утримання та встановлений порядок відбування покарання. Так, 7.06.2016 року ОСОБА_4 було поміщено в ДІЗО терміном на 10 діб за порушення 29.05.2016 року розпорядку дня. 9.06.2016 року до ОСОБА_4 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження за відмову виносити свої спальні речі, які видаються на час сну, з камери. 12.06.2016 року ОСОБА_4 було оголошено догану за порушення форми одягу. За аналогічні порушення форми одягу, які мали місце 27.06.2016 року і 3.07.2016 року ОСОБА_4 1.07.2016 року було оголошено догану, а 8.07.2016 року сувору догану. 12.07.2016 року ОСОБА_4 було оголошено сувору догану за порушення 10.07.2016 року розпорядку дня. 21.07.2016 року до ОСОБА_4 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді переведення до приміщення камерного типу (ПКТ) строком на 1 місяць за невиконання 11.07.2016року законної вимоги начальника відділення СПС № 7 ОСОБА_6 про зміну засудженим одного спального місця на інше. Незважаючи на це, ОСОБА_4 продовжує порушувати режим утримання та встановлений порядок відбування покарання. Відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Маневицькій виправній колонії № 42, ОСОБА_4 більше 50 разів піддавався дисциплінарним стягненням, жодне з яких не погашене по даний час, заохочень не має.

9 листопада 2016 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 з правовою кваліфікацією за ст. 391 КК України.

21 лютого 2017 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Підозрюваного ОСОБА_4 в суд доставлено на підставі судового виклику від 23 лютого 2017 року.

Документами, які підтверджують надання підозрюваному ОСОБА_4 копії клопотання та доданих до нього матеріалів є клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому вказано, що дані документи отримані ОСОБА_4 22 лютого 2017 року о 9 год. 40 хв., що підозрюваний засвідчив власноручно.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 довів:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, які представлені прокурором;

2) наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання даному ризику;

4) необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували відносно задоволення клопотання та обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу оцінено в сукупності наступні обставини:

1) ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років;

2) вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяють застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

3) ОСОБА_4 вчинив умисний злочин середньої тяжкості під час відбування покарання у виді позбавлення волі в Маневицькій виправній колонії № 42 за вчинення аналогічного умисного злочину, неодружений, за місцем відбування покарання характеризується негативно, в минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, є раніше судимий, до засудження проживав вАДРЕСА_1 , тобто на території іншої області, що на значній відстані від територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, що фактично унеможливлює здійснення за ним контролю з боку слідчого та прокурора у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів - у виді особистого зобов`язання, особистої поруки або домашнього арешту.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є, зокрема, запобігання спробам підозрюваного вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що клопотання прокурора необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені в ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також запобігти можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому в такому разі не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави слідчим суддею враховується тяжкість злочину, у якому обвинувачується підозрюваний ОСОБА_4 , його майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, заставу слід визначити у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 32000 гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також бере до уваги вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, оскільки застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання вказаному ризику.

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, керуючись ст.ст. 110, 131-132, 176-178, 182, 183-184, 186-187, 193-194, 196, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесяти) днів до 23 квітня 2017 року включно.

Визначити заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 32000 (тридцять дві тисячі) гривень.

Підозрюваний ОСОБА_4 , інші особи як заставодавці, мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії цієї ухвали.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- з`являтися до заступника начальника СВ Маневицького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 та прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 за першою вимогою;

- не відлучатися з АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, а у випадку працевлаштування - місця роботи.

Ці зобов`язання застосовуються до ОСОБА_4 на строк до 23 квітня 2017 року включно.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що після внесення застави у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава може бути звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню державною установою „Маневицька виправна колонія № 42.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1