№ 336/2439/17
пр. № 1-кп/336/280/2017
УХВАЛА
Іменем України
16 червня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_6

представника потерпілого та цивільного позивача адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні спільне клопотання обвинуваченого, захисника та потерпілої про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на курорті Самоцвіти Алапаєвського району Єкатеринбургської області, громадянина України, мешкає у АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, освіта вища, раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27 лютого 2017 року приблизно о 07.35 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Hyundai i-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Магістральній в напрямку вул. Виробничої у м. Запоріжжя. На перехресті вул. Магістральної та Виробничої у м. Запоріжжя ОСОБА_4 розпочав виконувати маневр повороту вправо в напрямку вул. Карпенка-Карого у м. Запоріжжя. В цей час зліва направо по ходу руху автомобілю Hyundai i-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по регульованому пішохідному переходу, на зелений сигнал світлофору проїжджу частину вул. Виробничої у м. Запоріжжя розпочала переходити пішохід ОСОБА_8 . Під час виконання маневру повороту водій ОСОБА_4 , діючи необмежено, всупереч вимогам п.п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, не впевнившись в безпеці своїх дій та не давши дорогу пішоходу, скоїв наїзд правою боковою частиною автомобілю на пішохода ОСОБА_8 , яка перебувала на пішохідному переході. Далі ОСОБА_4 змінив напрямок руху, виїхав на ліве узбіччя, де скоїв наїзд передньою частиною кузову автомобілю на пішохода ОСОБА_6 , яка перебувала на узбіччі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, гематоми у потилично-тім`яній ділянці праворуч, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівого колінного суглобу, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, та закритого відривного крайового перелому зовнішнього виростка лівої плечової кістки, який кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечним для життя, але таким, що спричинило тривалий розлад здоров`я більше 21 дня.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснивши, що дійсно напередодні вживав алкогольні напої, а 27.02.2017 року на автомобілі Хюндай, який належить на праві власності його дружині, їхав по вул. Магістральній у м. Запоріжжя. При здійсненні повороту не впорався з керуванням, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода, яка рухалась по пішохідному переходу, а потім виїхав на узбіччя, де скоїв наїзд на іншого пішохода ОСОБА_6 . Порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_4 визнав, обставини, визначені в обвинувальному акті не оспорював, з кваліфікацією своїх дій згоден.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що дорожньо-транспортна пригода сталась за обставин, визначених в обвинувальному акті та описаних обвинуваченим ОСОБА_4

Пунктами 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Дослідивши вищевказані докази, заслухавши обвинуваченого, потерпілу, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю доведена та кваліфікує його дії як необережне порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, за ст. 286 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні обвинуваченим, захисником та потерпілою заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з тим, що він примирився з потерпілою та усунув заподіяну шкоду шляхом її відшкодування.

Потерпілою та обвинуваченим вказано, що він між собою помирились, обвинувачений сплатив потерпілій відшкодування у сумі 7000 гривень, у зв`язку з чим потерпіла не має претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 46 КК України.

При вирішенні цього клопотання суд виходить з наступного.

Стаття 46 КК України вказує, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

При цьому чинним законодавством не передбачено, що на момент розгляду судом клопотання усунення шкоди або відшкодування заподіяних збитків повинно відбутись повністю, тож навіть у разі примирення обвинуваченого з потерпілим та наявності часткового усунення шкоди чи відшкодування завданих збитків звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст. 46 КК України, не суперечитиме вимогам чинного законодавства.

Злочин, передбачений ст. 286 ч. 1 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Як вказує ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 284 ч. 2, ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи на пояснення обвинуваченого та потерпілої, впевнившись, що обвинувачений розуміє суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, враховуючи думку інших учасників провадження, суд вбачає підстави для задоволення клопотання, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_6 було заявлено позов до ПрАТ «СК «Оранта-Січ» та ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, від якого потерпіла відмовилась у зв`язку з отримання відшкодування заподіяної шкоди.

Цивільний відповідач ОСОБА_4 не заперечували проти закриття провадження за цивільним позовом у зв`язку відмовою від позовних вимог.

Враховуючи, що право підтримання позову є виключним правом позивача,як і право відмови від позову, суд вбачає підстави для закриття провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 .

Також судом вирішується питання про долю речових доказів по кримінальному провадженню.

Оскільки суду не було надано документів на підтвердження витрат, пов`язаних з проведення судових експертиз, тож судом не вирішується питання про стягнення таких витрат з обвинуваченого.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 284, 286, 288 КПК України,
УХВАЛИВ:
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України відповідно до ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за звинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, закрити відповідно до ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України.

Провадження за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2017 року на автомобіль Hyundai i-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_9 , зняти.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - автомобіль Hyundai i-30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був залишений на відповідальному зберіганні на території Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1