Справа № 504/3432/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" березня 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, радіотелефоніста відділення радіозв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшого солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

встановив:
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

04 серпня 2014 року ОСОБА_4 призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (після відмобілізування частини умовне позначення було змінено на польова пошта НОМЕР_3 ), яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) №163 від 04 серпня 2014 року, ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), у військовому званні «старший солдат», та призначено на посаду радіотелефоніста відділення радіозв`язку взводу зв`язку танкового батальйону і поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 04 серпня 2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно вимог п.п.1,2,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним на військову службу під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) та проходячи військову службу у військовому званні «старший солдат», на посаді радіотелефоніста відділення радіозв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), усвідомлюючи відсутність відповідного наказу командира, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 03 вересня 2014 року вчинив не з`явлення вчасно на службу без поважних причин до зазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 09 години 00 хвилин 29 вересня 2016 року.

29 вересня 2016 року близько 09 години 00 хвилин старший солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону ( АДРЕСА_3 ), заявив про себе та вчинений злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно, він будучи військовослужбовцем військової служби призваним на військову службу під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) та проходячи військову службу у військовому званні «старший солдат», на посаді радіотелефоніста відділення радіозв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ), усвідомлюючи відсутність відповідного наказу командира, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, 03 вересня 2014 року вчинив не з`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 09 години 00 хвилин 29 вересня 2016 року.

29 вересня 2016 року близько 09 години 00 хвилин він самостійно з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону, заявив про себе та вчинений злочин.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як нез`явлення вчасно на службу, військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину .

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем мешкання та служби, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.407 КК України без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,

ухвалив:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1