№ 336/2380/17
пр. № 1-кс/336/372/2017
УХВАЛА
Іменем України
05 травня 2017 року м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001618 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:
03.05.2017 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло поштою клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0001618 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Слідчий та прокурор, які звернулись з таким клопотання до суду не з`явились, телефоном слідчий повідомив, що перебуває поза межами м. Запоріжжя, тому з`явитись для розгляду клопотання не має можливості. Прокурора було повідомлено телефоном, причини неявки суду не повідомлені. Слідчим клопотання було направлено до суду з відділення Нової пошти № 22, яке знаходиться приблизно за 50 метрів від Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Через відсутність в матеріалах, доданих до клопотання, відомостей про засоби зв`язку з підозрюваним, та строком розгляду такого клопотання, суд був позбавлений можливості викликати підозрюваного в судове засідання.

Оскільки відповідно до положень ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчим суддею клопотання розглянуто за відсутності не з`явившихся учасників кримінального провадження.

Як зазначено у клопотанні ОСОБА_4 26 квітня 2017 року приблизно о 18.00 годині, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_1 , підійшов до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, яке виразилось у штовханні правою рукою в обличчя ОСОБА_5 , самовільно відкрив спортивну сумку, що знаходилась на поясі ОСОБА_5 , звідки відкрито викрав грошові кошти в сумі 273 гривні, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 273 гривні.

26.04.2017 року о 18.16 годині ОСОБА_4 був затриманий в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

В ході огляду місця події 26.04.2017 року слідчо-оперативна група виявила та вилучила металевий складний ніж загальною довжиною 15 см, шириною леза 0,5 см, довжиною леза 9 см, рукоятки 8 см.

Не зазначаючи конкретних підстав для накладення арешту на майно, слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме металевий складний ніж.

Слідчий суддя не вбачає підстав для повернення клопотання про арешт майна прокурору у відповідності до положень ст. 172 ч. 3 КПК України та вважає можливим розглянути його по суті.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

Стаття 132 ч. 3 КПК України вказує, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Вищевикладеним вимогам КПК України подане до суду клопотання не відповідає.

Так, в клопотанні слідчим викладені положення ст. 167 та 170 КПК України, водночас, у клопотанні не вказані конкретних підстав та мети арешту майна та відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна.

Також у клопотанні не вказаному кому саме належить металевий ніж, на який слідчий просить накласти арешт, а також і не вказано мету накладення такого арешту.

З доданих до клопотання документів не вбачається, що при викраденні майна застосовувалось будь-який ніж чи інші предмети, а також у клопотанні не вказано, що ніж був предметом злочину, адже, як зазначено у клопотанні, у ОСОБА_5 були викрадені лише гроші.

Таким чином, яке значення знайдений ніж може мати для кримінального провадження та в якості чого саме слідчим у клопотанні не вказано.

Крім того, всупереч положенням ст. 171 ч. 5 КПК України клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна подане поза межами строку, встановленого КПК України, адже наступним робочим днем після вилучення майна є 27.04.2017 року, натомість як клопотання подане до відділення Нової пошти лише 28.04.2017 року, про що свідчить відмітки на експрес-накладній.

Також слідчим суддею вже зверталась увага слідчого та прокурора при розгляді іншого клопотання у цьому ж кримінальному провадженні на те, що постанови про доручення слідчій групі здійснювати досудове розслідування та постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, оформлені з суттєвими порушеннями, які не дозволяють слідчому судді перевірити повноваження осіб, які звернулись з таки клопотанням.

Так, постанова про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчій групі датована 14.04.2017 року, тобто до вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 та до внесення відомостей до ЄРДР.

14.04.2017 року датоване повідомлення про призначення групи прокурорів, яке також не підписане.

Постанова про визначення групи прокурорів також датована 14.04.2017 року.

Інших документів слідчим та прокурором слідчому судді не було надано, будь-яких виправлень до вже існуючих постанов в установленому порядку внесено не було.

За таких обставин слідчий суддя констатує, що слідчим та прокурором не надано суду документів на підтвердження того, що вони уповноважені на звернення до суду с відповідним клопотанням у цьому кримінальному провадженні.

Як вказує ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Натомість слідчим не вказано та не доведено наявності правових підстав для арешту майна, не вказано чи може бути арештоване майно бути використане в якості доказу та чому саме, враховуючи обставини скоєння злочину, не зазначено чи є арешт майна розумним та співмірним заходом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання не відповідає вимогам КПК України, є необґрунтованим та не доведеним, подане з порушенням строку, встановленого КПК України для звернення з таким клопотанням, та особою, яка не довела свого права на звернення з відповідним клопотанням, тож законні підстави для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження висновку відсутні.

Керуючись ст. 172, 173 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001618 за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно залишити без задоволення.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, підозрюваному не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

05.05.17