АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 11-кп/791/523/17 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1 Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаряОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2017 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-раніше судимого 20.11.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднане невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.11.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 23.05.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, речові докази та судові витрати.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 24 квітня 2016 року близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля приміщенням кафе «Стекляшка», розташованого по вул. Чорноморська, 27-а в м. Херсоні, в ході раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_10 та його товаришем ОСОБА_11 , умисно, з метою заподіяння фізичної шкоди останнім, розпочав бійку, в ході якої ОСОБА_8 діставши з правої кишені куртки предмет, зовні схожий на ніж та застосував його відносно ОСОБА_10 , нанісши ним удар в область лівої частини грудної клітини ззаду, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини ззаду зліва, проникаюче у ліву плевральну порожнину, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_12 подав на нього апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, вважає вирок місцевого суду таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.

Так, на думку апелянта, суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_8 покарання не в достатній мірі врахував того, що він вину у вчиненому визнав повність та щиро розкаявся.

Крім того, як зазначає апелянт, суд першої інстанції безпідставно, визнання обвинуваченим вини та щире каяття, не врахував, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника, який підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України ніким не оспорюється.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, а також роз`яснень, що містяться в постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних, корисних злочинів проти власності, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння під час іспитового строку, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка веде атисоціальний спосіб життя, схильна до вчинення адміністративних та кримінальних правопорушень, небезпечний для оточуючих, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 , визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, має малолітню дітину, однак ніде не працює, тобто не має постійного, легального джерела прибутку, на обліку у лікарі нарколога та психіатра не перебуває.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 будучи 20.11.2015 року засудженим вироком Дніпровського районного суду м. Херсона за ч. 2 ст. 186 КК України, вже 24.04.2016 року знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, що вказує на злочинність його намірів та небажання стати на шлях виправлення.

Виходячи із зазначених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 повинно відбуватися в місяцях позбавлення волі і з урахуванням конкретних обставин провадження та даних про особу обвинуваченого, призначив покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України та остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, рахуючи таке покарання справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Посилання апелянта на необґрунтованість невизнання судом, як обставину, що пом`якшує покарання визнання обвинуваченим ОСОБА_8 вини і його щире каяття, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, оскільки, щире каяття характеризується тим, що воно засновано на належній критичній поведінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав під тиском зібраних доказів, а в його поведінка не може бути визнана такою, яка може говорить про критичне ставлення обвинуваченого до наслідків вчиненого та його готовності нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.
За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для скасування або зміни вироку та покарання обвинуваченому, ніж те, яке призначене вироком суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2017 року, відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом зігдно.
Суддя: