Справа № 372/408/16-к
Провадження 1-кп-106/17
ухвала
Іменем України
26 травня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000731 від 01.12.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.05.2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, №0000731 від 01.12.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України з апеляційного суду Київської області.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12.04.2017 року вирок Обухівського районного суду Київської області від 01.12.2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_10 скасований та призначений новий розгляд у суді першої інстанції, а тому ухвалою Обухівського районного суду від 05.05.2017 року вказані матеріали призначені до розгляду у підготовче судове засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурор, вважає що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення недоліків, зазначених в ухвалі апеляційного суду Київської області від 12.04.2017 року.

Захисники та обвинувачені, законний представник, підтримали думку прокурора, щодо повернення обвинувального акту.

Потерпілий ОСОБА_9 , заперечив щодо повернення обвинувального акту.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився на адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, подані у судовому засіданні матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною третьою статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.
Відповідно до п.п. 2 п. 3 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Тобто обвинувачений має бути поінформованим не тільки про «підстави» обвинувачення, а й про «характер» обвинувачення, тобто про правову характеристику таких дій. І хоча ступінь деталізації обвинувачення може відрізнятися в залежності від обставин справи, обвинуваченому має бути принаймні надана інформація, достатня для повного розуміння пред`явлених звинувачень, для підготовки відповідного захисту (рішення Європейського суду з прав людини у справах Матточіа проти Італії, пункт 59; Пенєв проти Болгарії, пункти 33 та 42).
Обвинувальний акт має містити відомості і щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить не конкретно пред`явлене обвинувачення, та не містить конкретно вказаного розміру спричиненої шкоди кожному з потерпілих про яких зазначено в обвинувальному акті.
Відповідно до ч. 1 ст. 190 КК України, шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Таким чином, законодавець вказує на дві можливі об`єктивні сторони вчинення злочину, проте, при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_10 вони не розмежовані, а з викладу фактичних обставин не можна прийти до висновку, в чому саме полягав одночасний обман та зловживання довірою в діях обвинуваченого.
Викладаючи фабулу обвинувачення в обвинувальному акті в зазначеній неконкретній формі, прокурор фактично позбавляє можливості суд донести його дійсний зміст до обвинувачених і тим самим призведе до порушення права на захист. Сформульоване прокурором узагальнене обвинувачення, що має спрощений підхід є недопустимим, та є наслідком висновку про відсутність обвинувачення, як складової частини обвинувального акту, що свідчить про його неконкретність, що призводить до порушенням прав, як обвинувачених так і потерпілих по даній справі.

Слід зазначити, що за правилами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст.11 Загальної декларації прав людини, кожен кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Зазначені висновки містяться у рішенні Верховного Суду України від 03.03.2016 року у справі № 5-347 кс15.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.
Разом з тим, процесуальні порушення, допущені при прийнятті рішень на стадії досудового розслідування не можуть бути усунуті в ході судового розгляду, оскільки відповідно до приписів ст. 22 КПК України суд позбавлений можливості перебирати на себе функції обвинувачення.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_10 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в залі суду, який спливає 10.06.2017 року.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 ..

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Захисники, обвинувачені та законний представник заперечили щодо продовження строків тримання під вартою, та просили суд змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під варту.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, захисників, законного представника, потерпілого суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити в межах двохмісячного строку, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000731 від 01.12.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України, повернути прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , залишити без змін, та продовжити його дію до двохмісячного строку, та утримувати обвинуваченого в Київському слідчому ізоляторі до 24 липня 2017 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя