АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/1919/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/513/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001007 від 19.10.2015 року, щодо ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Червоноармійськ Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України - повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст. 291 КПК України.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст.291 КПК України.
Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , не відповідає вимогам КПК України. Так, обвинувальний акт повинен містити фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені під час досудового розслідування, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність. Відповідно до диспозиції ч.1 ст.366 КК України службове підроблення це складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів. Разом з тим, зазначаючи в обвинувальному акті, правову кваліфікацію дій обвинуваченого, слідчий допустив її викладення не у відповідність до диспозиції ч. 1 ст. 366 КК України.

Суд зазначає про те , що відсутність обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до ст.42 ч.3 п.1 КПК України він має право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Тому наведені порушення унеможливлюють вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки вищезазначені порушення вимог КПК України є істотними та такими, що перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить її скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як в обвинувальному акті чітко викладено фактичні обставини кримінального правопорушення. На думку прокурора, зазначення в обвинувальному акті після викладення фактичних обставин злочину про те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, істотно не впливає на права учасників кримінального правопорушення, оскільки час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, викладено чітко і конкретно. Наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що в свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це, конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 , на думку прокурора, не викликає сумнівів.
Крім того, процесуальним законом встановлено, що в обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення викладається так, як вважає встановленим прокурор з урахуванням наявних доказів. Прокурор зазначає, що з`ясування судом на стадії підготовчого провадження питань, що явно виходять за межі його повноважень на цій стадії, є неприпустимим. Зокрема, вирішення питання про можливість призначення обвинувального акту до розгляду з точки зору доведеності вини обвинуваченого та відповідності викладених фактичних обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів їх правовій кваліфікації, повноти зібраних для цього доказів, з`ясування питання про кваліфікацію дій обвинуваченого не входять відповідно до норм кримінального процесуального законодавства до компетенції суду першої інстанції при підготовчому судовому розгляді обвинувального акту, а відносяться до предмету судового розгляду справи по суті.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, та скасувати ухвалу суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Суд відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 314 КПК України та відповідно до вимог ст. 372 КПК України навів в ухвалі мотиви, з яких прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали підставою для повернення обвинувального акту прокурору, на думку суду, є порушення органом досудового слідства, при складанні обвинувального акту вимог ст. 291 КПК України.

Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом першої інстанції в ухвалі зазначено, що правова кваліфікація дій обвинуваченого викладена не у відповідності до диспозиції ч.1 ст. 366 КК України, тому в обвинувальному акті правова кваліфікація дій обвинуваченого викладена неналежно.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.
Орган досудового слідства не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального Закону.
Виходячи зі змісту ст. ст. 314, 315 КПК України в підготовчому судовому засіданні, суд перевіряє матеріали кримінального провадження, з`ясовує достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, вирішує питання, пов`язані з процесуальним та організаційним забезпеченням проведення судового розгляду, та жодним чином не вирішує питання про доведеність вини обвинуваченого та допустимості доказів, не надає їм оцінки, що є прерогативою суду під час судового розгляду, що було враховано судом першої інстанції.
Що стосується обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності суперечать правовій кваліфікацій дій ОСОБА_6 , викладеній в обвинувальному акті.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.366 КК України службове підроблення це складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Так, відповідно до обвинувального акту органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він вніс завідомо неправдиві відомості в офіційний документ, необхідний для отримання ліцензії на проведення будівельних робіт Професійну структуру і рівень кваліфікації зайнятих на будівництві ТОВ «Мегастройград», який в подальшому подав до Державної архітектурно-будівельної інспекції Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України.
В той час, як дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч.1 ст.366 КК України за ознаками складання посадовою особою свідомо неправдивих документів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначаючи в обвинувальному акті правову кваліфікацію дій обвинуваченого, слідчий допустив її викладення не у відповідності до диспозиції ч.1 ст.366 КК України.
Тому, таке порушення, на думку колегії суддів, перешкоджає призначенню кримінального провадження до розгляду, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору,оскільки сформульоване в ньому обвинувачення є неконкретним, а сам обвинувальний акт відповідно суперечить вимогам Закону.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду в частині того , що з огляду на забезпечення права на захист, обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Тому, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, не повинен містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення і лише в такому випадку особа зможе ефективно захищатись від висунутого обвинувачення та не буде порушене її право на захист.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, а тому обвинувальний акт обґрунтовано повернуто прокурору.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001007 від 19.10.2015 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4