Справа № 645/1683/15-к
Провадження № 1-кп/645/42/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньотехнічної освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, маючого неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 19.12.2016 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 17.02.2017 року.

У зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілої, суд вважає необхідним відкласти слухання справи до 10.03.2017 року 11 год. 00 хв.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, на виконання вимог вказаної частини ст. 331 КПК України на обговорення учасників судового провадження поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор просив суд продовжити строк перебування обвинуваченого під вартою, вказуючи на наявність ризиків, що перебуваючи на свободі він може продовжувати свою злочинну діяльність.

Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження строків перебування під вартою з врахуванням того, що ОСОБА_4 має неповнолітню дитину, перебуваючи на свободі в якості обвинуваченого належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та з`являвся на кожну вимогу слідчого та суду, а надані з боку обвинувачення докази щодо звинувачення ОСОБА_4 не є переконливими. За таких обставин, захист просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений позицію захисника підтримав.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальні акти, суд приходить до наступного.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 року ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.12.2016 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 17.02.2017 року.

На теперішній час судовий розгляд справи триває, в зв`язку з неявкою потерпілої та відсутністю висновку судового експерту розгляд справи вирішено судом відкласти з визначенням дати наступного судового засідання на 10.03.2017 року.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років з конфіскацією майна. Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Тобто злочини, у вчиненні яких звинувачується ОСОБА_4 , є тяжкими за критерієм, визначеним ст.12 КК України.

В той же час суд наголошує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, однак у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд приймає до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про його особу. Зокрема, той факт, що ОСОБА_4 раніш неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, під час наявності в нього процесуального статусу обвинуваченого по кримінальному провадженню за ч.2 ст.307 КК України обраний ОСОБА_4 запобіжний затих - тримання під вартою змінювався судом на більш м`який - домашній арешт з покладенням процесуальних обов`язків. Не зважаючи на це ОСОБА_4 знову висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину за ч.2 ст.187 КК України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме можливості з боку обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення.
За таких обставин суд вважає підставним вважати, що обвинувачений перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення та/або переховатися від суду.

За сукупності таких обставин суд вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Керуючись ст. 334 КПК України суд,-

у х в а л и в:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 14 квітня 2017 року.

Строк дії ухвали закінчується 14 квітня 2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий- суддя ОСОБА_1