Справа № 643/5607/17
Номер провадження 1-кс/643/1068/17
УХВАЛА

22.04.2017 на відкритій місцевості по вул. Халтуріна, 30 в м. Харкові проведено огляд місця події, в ході якого оглянуто автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 в якому виявлено три металеві люки: два металеві люки, окрашені фарбою жовтого кольору та один металевий люк коричневого кольору з маркуванням «1976-Керчь, ГОСТ 3634-61». Як автомобіль, так і виявлені металеві люки вилучено.
Посилаючись на те, що вилучені речі є тимчасовим вилученим майном, являються засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, отже є речовими доказами, з метою позбавлення можливості їх знищення або переховування, а також для дослідження в ході судово-товарознавчої чи трасологічної експертизи, перевірки, чи законно вказаний транспортний засіб перебуває на території України слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
До суду слідчий подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та просив задовольнити.
До суду з`явився ОСОБА_4 який показав, що дійсно скоїв вказане вище кримінальне правопорушення.
ОСОБА_5 в суді просив відмовити в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , так як останній належить йому на праві власності і використовується у роботі. До скоєного сином злочину він жодного відношення не має.
Суд, розглянувши клопотання, встановив наступне: вилучення автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 та трьох металевих люка відбулось під час огляду місця події 22.04.2017.
Слідчий 24.04.2017 в межах строків, передбачених ст. 171 КПК України звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту та вилучене майно. Ухвалою від 24.04.2017 клопотання повернуто останньому через невідповідність вимогам зазначеної статті та 27.04.2017 повторно, після усунення недоліків, надійшло до суду.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Метою застосування арешту є, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Враховуючи, що викрадене майно вилучено, отже існує в натурі та може і має бути повернуто власнику, санкція ч. 1 ст. 185 КК України не передбачає конфіскації єдиною метою накладення арешту на вилучений автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 є збереження речових доказів.
Разом з тим, матеріали клопотання не містять жодного доказу, який би вказував, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КК України, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи зберіг на собі його сліди. Так, огляд автомобіля відбувався не на місці скоєння кримінального правопорушення, а по вул. Халтуріна, 30, тобто на території органу досудового розслідування і не є зрозумілим, яким чином він там опинився, звідки в автомобілі з`явились викрадені речі чи взагалі використовувався вказаний автомобіль під час вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, його класифікацію та наслідки, які, враховуючи факт вилучення та збереження викраденого майна не можна вважати тяжкими, суд дійшов висновку, що необхідність в накладенні арешту на автомобіль, що не належить особі, яка, ймовірно, набуде статусу підозрюваної у кримінальному провадження, відсутня.
Жоден з ризиків, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, враховуючи можливість передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику, слідчим не доведений.
Необхідність встановлювати законність перебування вказаного автомобіля на території України, як підстава для накладення на нього арешту, у даному кримінальному провадженні взагалі необґрунтована.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -
Клопотання про арешт майна задовольнити частково.
В накладенні арешту на транспортний засіб «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», р.н. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Негайно повернути вказаний транспортний засіб особі, у якої його було вилучено.
Накласти арешт на два металеві люки, окрашені фарбою жовтого кольору та один металевий люк коричневого кольору з маркуванням «1976-Керчь, ГОСТ 3634-61», виявлені та вилучені під час огляду місця події від 22.04.2017.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1