Справа № 362/3188/17
Провадження № 1-кс/362/543/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт,-

в с т а н о в и в:
23 червня 2017 року до Васильківського міськрайонного суду надійшло вказане клопотання, згідно якого прокурор просить накласти арешт на житлову квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 з метою збереження речових доказів та відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.
Клопотання слідчого мотивовано тим, що у провадженні СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке 16.07.2016 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001540 від 02.10.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , згідно заповіту спадкоємцем на вищевказану квартиру стала ОСОБА_6 , про що зроблено запис у спадковому реєстрі 29.05.2015.
18.09.2015 до ОСОБА_6 , звернувся ОСОБА_7 з вимогою віддати ключі від вказаної квартири, у зв`язку з укладенням договору купівлі- продажу вищевказаної квартири між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та відповідно останньою надано доручення на ОСОБА_7 , з правом розпоряджання цією квартирою.
В ході досудового розслідування встановлено, що 07.05.2015 відповідно до заповіту ОСОБА_6 , стала спадкоємцем на вказану квартиру, а тому ОСОБА_5 не могла здійснити продаж вказаної квартири.
З метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, проведення необхідних експертиз, отримання доказів, збереження речових доказів щодо вчинення кримінального правопорушення, виявлення осіб, що причетні до вчинення кримінального правопорушення, у слідства виникла необхідність у накладенні арешту.
Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.
Прокурор до досу не з"явився, що не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши ОСОБА_6 , яка пояснила, що подала заяву про вчинення злочину, оскільки квартирою, на яку в неї є заповіт спадкодавця ОСОБА_5 , шахрайським способом заволоділи інші особи, тому з метою захисту своїх порушених прав просить накласти арешт на цю квартиру в межах кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до такого висновку.
У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 3 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається із наданих матеріалів, ОСОБА_6 25.09.2015 року звернулася до Васильківського МВ із заявою про притягнення до відповідальності вказаних нею посадових осіб за вчинення шахрайських дій по відчуженню квартири АДРЕСА_1 , спадкоємцем якої згідно заповіту є вона, а також просить накласти арешт на вказану квартиру.
Витяг із кримінального провадження свідчить про те, що 02.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001540 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння шахрайським способом квартирою АДРЕСА_1 , яка згідно заповіту належить ОСОБА_6 .
Хоч власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 14.12.2016 року, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно , але вказана квартира є об"єктом шахрахських дій , незастосування арешту призведе до пошкодження, псування, використання, передачі майна, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.170, 98, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -
у х в а л и в:
Клопотання прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення до апеляційного суду Київської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1