Справа № 445/1444/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області
в складі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Золочів Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянина України, не одруженої, із вищою освітою, завідуючій діагностичним відділенням Золочівської ЦРЛ, раніше не судимій,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч. 1 ст.366 КК України,
ОСОБА_5 , працюючи на посаді завідуючої діагностичним відділенням Золочівської ЦРЛ, будучи службовою особою, наділеною, у відповідності до посадової інструкції, організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в грудні 2013 року підписала офіційні документи - «табель обліку робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ за грудень 2013 року" та "табель обліку робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ (сумісництво) за грудень 2013 року» з завідомо неправдивими відомостями про виконання своїх обов`язків завідуючої діагностичним відділенням та обов`язків лікаря з ультразвукової діагностики за сумісництвом в період з 23.12.2013 року по 26.12.2013 року, хоча у вказаний період ОСОБА_5 перебувала за кордоном та, відповідно, свої службові обов`язки не виконувала.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 в грудні 2014
року підписала офіційні документи «табель обліку робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ за грудень 2014 року» та «табель обліку робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ (сумісництво) за грудень 2014 року» з завідомо неправдивими відомостями про виконання своїх обов`язків завідуючої діагностичним відділенням та обов`язків лікаря з ультразвукової діагностики за сумісництвом в період з 18.12.2014 року по 21.12.2014 року, хоча у вказаний період ОСОБА_5 перебувала за кодоном та, відповідно, свої службові обов`язки не виконувала.
Таким чином, ОСОБА_5 , будучи службов особою, видала завідомо неправдиві офіційні документи, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366 ч.1 КК України.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 , працюючи на посаді завідуючої діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ, будучи службовою особою, наділеною, у відповідності до посадової інструкції, організацій розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в грудні 2013 року підписала офіційні документи - «табель обліку робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ за грудень 2013 року» та «табель обліку робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ (сумісництво) за грудень 2013 року» з завідомо неправдивими відомостями про виконання своїх обов`язків завідуючої діагностичним відділенням та обов`язків лікаря з ультразвукової діагностики за сумісництвом в період з 23.12.2013 року по 26.12.2013 року, хоча у вказаний період ОСОБА_5 перебувала за кодоном та, відповідно, свої службові обов`язки не виконувала. На підставі вищевказаних табелів обліку робочу часу з недостовірними відомостями централізованою бухгалтерією Золочівської ЦРЛ ОСОБА_5 було незаконно нараховано заробітну плату за період з 23.12.2013 року по 26.12.2013 року на загальну суму 1442 гривень 38 копійок.
Таким чином, ОСОБА_5 заволоділа чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 191 ч.2 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, у скоєному щиро розкаялася та просить суд суворо не карати.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 пояснила , що претензій до обвинуваченої вона немає, та просить суд застосувати до обвинуваченої покарання нижче ніж передбачено санкцією статі за якою вона обвинувачується .
На підставі ч. 3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого. Крім повного визнання обвинуваченого своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження .
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень повністю та об`єктивно доведена.
Суд вважає, що дії обвинуваченої органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 366 КК України як видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів , та за ст. 191 ч.2 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем .
Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею злочину, його наслідки, особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, за місцем роботи характеризується позитивно, шкоду відшкодувала добровільно, щиро кається у вчиненому, що є обставинами, яка пом`якшують покарання, обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, та вважає, що покарання слід обрати нище ніж зазначено в санкції статей, за якими кваліфіковано злочини.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 24.10.2003 № 7 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 10.12.2004), вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Сама по собі тяжкість інкримінованого злочину, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості судді в обов`язковій ізоляції підсудного від суспільства, необхідності обрання обвинуваченому більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за його беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Суд дійшов до переконання, що наведені вище помякшуючі покарання обставини, яких є більше ніж дві та дані про особу обвинуваченої істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину і впливають на можливість помякшення їй покарання, а тому є можливість призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ч.2 ст. 69 КК України, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Судових витрат немає.
З речовими доказами слід поступити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 1700,00 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю .
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.191 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю .
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю .
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності до вимог ч. 1 п. 1, 2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації та повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речові докази : табель обліку використання робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ за грудень 2013 року на 1 аркуші, табель обліку використання робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ ( сумісництво) за грудень 2013 року на 1 аркуші, табель обліку використання робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛ за грудень 2014 року на 1 аркуші , табель обліку використання робочого часу працівників діагностичного відділення Золочівської ЦРЛД ( сумісництво) за грудень 2014 р. на 1 аркуші, які зберігаються при матеріалах кримінальної справи залишити при справі.
Іспитовий строк ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення вироку - 17 липня 2017 р.
Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.
Суддя ОСОБА_1