АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/75/17 Справа № 182/6757/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської

області, який зареєстрований та фактично проживає за

адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що вищезазначена ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчий суддя, в порушення ст. 196 КПК України, не зазначив обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та відсутність посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини. Зазначає, що слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 вчинив корисливий особливо тяжкий злочин з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, що вказує на підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину.

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати постійне місце проживання: АДРЕСА_1 . Покладено на ОСОБА_6 обов`язки з`являтися до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою. Встановлено строк дії ухвали два місяці, рахуючи з 11 січня 2017 року до 11 березня 2017 року включно.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст.187 КК України є обґрунтованою, існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на потерпілого. Проте підозрюваний з`являвся за викликом слідчого, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира є власністю його бабусі ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні підтвердила, що зможе забезпечити належну поведінку онука.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_6 , які заперечували проти апеляційних вимог прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та просив її задовольнити, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності застосованого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту є обгрунтованими.

Так, в силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, в провадженні слідчого СВ

Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0004704, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

10 січня 2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Дослідженням матеріалів за клопотанням встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло йому цілодобово, з покладенням на останнього обов`язку з`являтися до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою, строком до 11 березня 2017 року.

Однак, з такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитися не може виходячи із наступного.

Слідчий суддя в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 194, п. 2 ч. 1 ст. 196 КПК України не надав належної оцінки існуванню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не зазначив в ухвалі про їх існування.

У разі не встановлення слідчим суддею хоч одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, настають наслідки у вигляді відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, що передбачено ч. 2 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, мають місце, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисного кримінального правопорушення, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Зазначена обставина дає підстави колегії суддів прийти до висновку щодо можливості ОСОБА_6 в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, перешкоджати кримінальному провадженню, а також впливати на потерпілого, щоб уникнути відповідальності за скоєне.

Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не було враховано всіх обставин, як того вимагає ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Підозра оголошена ОСОБА_6 обґрунтовується наявними в матеріалах судового та кримінального проваджень та зазначених у клопотанні слідчого.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Доводи в ухвалі слідчого судді про позитивні дані щодо особистості підозрюваного, і що його бабуся зможе забезпечити належну поведінку онука мають місце, однак самі по собі не є підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання йому домашнього арешту, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне скористатися правом, визначеним у ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначати розмір застави у кримінальному провадженні за підозрою особи у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали Апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів з моменту взяття під варту.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів з моменту взяття під варту.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу направити для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
______________ _________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4