Справа № 300/982/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.01.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури на ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 29.11.2016.
Цією ухвалою слідчого судді залишено без задоволення клопотання слідчого Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області про арешт тимчасово вилученого майна.
Товаро - транспортну накладну серії №УЖ0000556/1 від 24.11.2016 у двох примірниках на 1 аркуші кожен та реєстр магістрального завантаження №МУ001065 від 24.11.2016 на одному аркуші постановлено залишити в матеріалах кримінального провадження.
Клопотання мотивоване тим, що вилучені телевізори, товарно-транспортна накладна серії №УЖ0000556/1 від 24.11.2016 у двох примірниках на 1 аркуші кожен та реєстр магістрального завантаження №МУ001065 від 24.11.2016 на 1 аркуші, є речовими доказами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, без яких неможливо буде притягнути винних осіб до
кримінальної відповідальності, а тому необхідно накласти арешт на вище зазначене майно, із забороною його використання та розпорядження. Крім того, вилучене майно необхідне для призначення та проведення ряду необхідних слідчих дій та судових експертиз, відсутність якого перешкодить їх проведенню та позбавить можливості об`єктивного здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженню, як це передбачено ст. 22 КПК України.
Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що в клопотанні слідчого та доданих до нього документах відсутні будь-які докази та ознаки підроблення документів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, не вбачається наявність майнової шкоди, у кримінальному провадженні відсутня потерпіла особа, а також відсутня можливість заявлення цивільного позову. Крім того, у матеріалах клопотання відсутня постанова слідчого про визнання вилучених рей речовими доказами.
Всупереч наведеному та зібраним у ході розслідування кримінального провадження доказам, слідчим суддею без з`ясування всіх обставин справи, а також без врахування всіх наявних ризиків щодо можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження товару, а саме 45 телевізорів різних марок, прийнято рішення, яке не ґрунтується на законі.
Таким чином, розслідування в зазначеному кримінальному провадженні здійснюється за фактом внесення неправдивих відомостей до товарно-транспортної накладної серії №УЖ0000556/1 від 24.11.2016, тобто не відносно особи чи юридичної особи.
Окрім того, судом позицію й доводи прокурора та слідчого щодо обґрунтованості клопотання не з`ясовано, натомість в ухвалі зазначено, що останні підтримали клопотання з підстав наведених у ньому. Зазначена правова позиція слідчого судді не відповідає практиці Європейського суду з прав людини щодо рівності та змагальності сторін у судовому процесі.
Крім того, слідчим суддею в резолютивній частині ухвали постановлено повернути тимчасово вилучене майно, а саме 45 телевізорів різних марок, ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» (вул. Зелена, 147, м. Львів), хоча таке, згідно протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 25.11.2016 та ухвали слідчого судді від 25.11.2016, вилучалось у водія транспортного засобу марки «DAF» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_7 ..
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
29.11.2016 р. ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду в задоволенні клопотання слідчого відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на вимоги ч. 1 ст. 173 КПК України та вказав, що відсутні законні правові підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.
З такими висновкома колегія суддів погодитись не може.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Колегія суддів уважає, що клопотання слідчого відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Також, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші в будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Апеляційний суд уважає, що матеріали за клопотанням слідчого свідчать про те, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: є доказом злочину, може підлягати спеціальній конфіскації, що у своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів у даному кримінальному провадженні.
Беручи до уваги, що тимчасово вилучене майно має значення речових доказів у цьому кримінальному провадженні та відповідає критеріям ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170, КПК України, слідчим та прокурором наведено в клопотанні достатні дані на підставі яких можливо дійти висновку, що вилучене майно набуте внаслідок вчинення злочинів, з метою запобігання приховування вказаного майна та можливому його незаконному відчуженню, до вирішення справи по суті, на таке необхідно накласти арешт.
При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, у свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності й допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі чого посилання слідчого судді на те, що відсутні підстави для арешту тимчасово вилученого майна є безпідставним, оскільки органом досудового розслідування надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.
Крім того, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також ураховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, уважає за необхідне накласти арешт на вказане в клопотанні слідчого майно.
Отже, доводи прокурора про те, що слідчий суддя при винесені ухвали про відмову в задоволені клопотання слідчого порушив вимоги кримінального процесуального закону є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам за клопотанням, так і вимогам КПК України, при цьому відмова слідчим суддею в задоволенні клопотання слідчого з посиланням на ч. 1 ст. 173 КПК України є необгрунтованою.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
Згідно вимог ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
З урахуванням указаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів уважає, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Керуючись ст. ст. 170 -173, 404, 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 29.11.2016 прозалишення без задоволення клопотання слідчого Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна - скасувати.
Клопотання слідчого Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області - задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: