1-кп/381/121/17
381/709/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м.Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Фастові кримінальне провадження №0000152 від 12.02.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Снітинка, Фастівського району, Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України, що надійшло до суду з угодою про примирення, -

встановив:

21.11.2016 року приблизно об 20 год. 00 хв., з метою крадіжки чотирьох автомобільних коліс, ОСОБА_4 прибув до території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , де через неогороджену парканом територію присадибної ділянки, вільного пройшов на подвір`я, на території якого знаходився автомобіль ВАЗ 2109 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Для реалізації своєї злочинної мети, а саме демонтажу коліс, ОСОБА_4 використав балонний ключ, який заздалегідь підготував та взяв з дому.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на крадіжку чотирьох автомобільних коліс, але будучи обмеженим в технічних та фізичних можливостях, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, з автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив крадіжку двох автомобільних коліс, вартістю - 1000 грн. кожен, які переніс до місця свого проживання.

Після цього, керуючись єдиним злочинним умислом на крадіжку чотирьох автомобільних коліс з автомобіль ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , того ж дня, тобто 21.11.2016 року приблизно о 20 год. 10 хв. повернувся назад до території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , де через неогороджену парканом територію присадибної ділянки, вільного пройшов на подвір`я, на території якого знаходився автомобіль ВАЗ 2109 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, з автомобіля ВАЗ 2109 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив крадіжку двох автомобільних коліс, вартістю - 1000 грн. кожен, які переніс до місця свого проживання, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на загальну суму - 4000 грн.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.185 КК України, за ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення укладена 22 лютого 2017 року між потерпілою ОСОБА_5 , з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_4 , з другої сторони, які дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторонами угоди узгоджено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки із застосуванням випробувального строку на 1 (один) рік на підставі ст.75 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України є злочином середньої тяжкості.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, в підготовчому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення і просив призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

В підготовчому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, шляхом опитування судом повідомив, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 , якій роз`яснено наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, просила затвердити угоду про примирення.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому ці його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, за яке належить призначити йому узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК України.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 22 лютого 2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000152 від 12.02.2017 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на (1 один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Речові докази: два автомобільних колеса (легкосплавний диск R13 та покришка BELSHINA R13) передані під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити у її власності.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України:

-обвинуваченим , його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

-потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання, нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6 та 7 ст. 474 КПК України;

-прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_6