УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/4516/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.296 ч.4 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6
представника ОСОБА_9
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, працюючого оператором ТОВ «Телеконтакт», не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.296 ч.4 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 п.п.3,4 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та термін випробування встановлено на один рік шість місяців. Зобов`язано засудженого: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтись до органів кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Речовий доказ по справі - відеодиск залишено при справі.
Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 12 січня 2016 року приблизно о 20 год. 40 хв. перебував поблизу заправки «Шел», що за адресою м. Житомир, вул. Вітрука, 1, де безпричинно, з хуліганських спонукань, зневажаючи загальноприйнятими правилами та нормами поведінки у суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підійшов до ОСОБА_10 під приводом взяти підкурити та без будь-яких пояснень наніс один удар правою рукою, затиснутою в кулак, в область голови ОСОБА_10 , в результаті чого ОСОБА_10 злякався та з метою уникнути конфлікту, почав втікати в сторону заправки «Шел», що за адресою: м. Житомир, вул. Вітрука, 1. Біля вказаної заправки ОСОБА_10 наздогнав ОСОБА_7 і останній, наблизившись до ОСОБА_10 , розпочав вести розмову та в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , перебуваючи в громадському місці та усвідомлюючи, що його дії можуть бути помічені сторонніми особами і усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, в цей же день, час та місці і за вказаних обставин, наблизився до ОСОБА_10 та почав примушувати останнього до публічного вибачення перед ОСОБА_7 за те, що ОСОБА_10 мав стосунки з його дівчиною.
Після чого, ОСОБА_7 дістав з карману своєї куртки пневматичний пістолет та почав говорити ОСОБА_10 , щоб останній став на коліна та просив вибачення за те, що мав відносини з його дівчиною. Однак ОСОБА_10 відмовився виконати вказівки ОСОБА_7 та останній здійснив два постріли в праву ногу ОСОБА_10 , тим самим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця та поверхневих ран на правій гомілці, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Після чого ОСОБА_10 почав вибачатися.
Після того, як ОСОБА_10 вибачився, ОСОБА_7 своєю правою рукою, затиснутою в кулак, наніс один удар ОСОБА_10 в обличчя, а саме в ліве око, і від удару ОСОБА_10 не втримався на ногах та впав на землю і вдарився головою об асфальт, в результаті чого ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, синця на лівому плечі, які згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Після чого ОСОБА_7 втік з місця вчинення злочину.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду відносно ОСОБА_7 змінити та перекваліфікувати його дії за ст.125 ч.1 КК України і на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України та ст.45 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям і кримінальне провадження щодо нього закрити.
В обґрунтування скарги адвокат стверджує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотно порушено кримінальний процесуальний закон, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.
Захисник зазначає, що згідно показів обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 основним мотивом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 був факт наявності інтимних стосунків останнього з неповнолітньою ОСОБА_13 , яка була дівчиною ОСОБА_7 . Саме на грунті цього між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 спочатку виник словесний конфлікт, який в подальшому переріс у взаємну бійку, під час якої були спричиненні тілесні ушкодження. При цьому, сам потерпілий розумів, через що саме виник конфлікт. Тому, на думку захисника, в діях ОСОБА_7 не може мати місце така обов`язкова умова хуліганства, як мотив неповаги до суспільства, оскільки умисел ОСОБА_7 не був направлений на вчинення саме хуліганських дій щодо суспільства, а конфлікт виник на грунті особистих неприязних стосунків, у зв`язку з цим його дії повинні бути кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України.
В запереченнях прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_14 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Зазначає, що судом вірно встановлено, що дії ОСОБА_7 були спрямовані саме на вчинення хуліганства, про що свідчить поведінка і дії обвинуваченого. Правопорушення вчинено у громадському місці в присутності інших осіб. За кілька днів до події обвинуваченим було придбано пневматичний пістолет, а отже останній готувався до вчинення хуліганства.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення інших учасників судового провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, ґрунтується на всебічно досліджених та правильно оцінених судом доказах. Зокрема на показаннях потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що коли він із своїм товаришем ОСОБА_15 знаходився на Привокзальному майдані у м. Житомирі, до нього підійшов незнайомий чоловік (обвинувачений) з проханням дати цигарку і відразу наніс потерпілому удар в обличчя. В подальшому обвинувачений вимагав у нього вибачення за те, що він, потерпілий, мав стосунки з його дівчиною, заставляв його ставати на коліна, вистрелив йому з пневматичної зброї у ногу, і після вибачення потерпілого, ще раз наніс удар в обличчя останнього. Всі ці події знімав на мобільний телефон товариш ОСОБА_7 ОСОБА_11 і в подальшому дана відеозйомка була викладена обвинуваченим в соціальну мережу. Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_11 підтвердили показання потерпілого.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_7 як хуліганство, оскільки дії обвинуваченого були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувалися особливою зухвалістю.
Твердження апелянта про те, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки конфлікт між потерпілим та обвинуваченим виник на грунті неприязних відносин і в діях обвинуваченого відсутня така ознака хуліганства, як явна неповага до суспільства, є необґрунтованими.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 125 КК України настає, коли умисел винного був спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю. Однак, як убачається з матеріалів провадження, в обвинуваченого був відсутній умисел саме на спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, що виключає кваліфікацію його дій за цією статтею.
Разом з тим, вищеперераховані дії обвинуваченого свідчать про явну неповагу до суспільства, які виразилися в нахабно виявленому, очевидному для потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , зневажливому ставленні обвинуваченого до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки та моральності. Так, обвинувачений вперше звернувся до потерпілого з проханням підкурити, не пояснюючи причин, наніс останньому удар в обличчя, примушував потерпілого вибачатися навколішки в присутності інших осіб, погрожував йому пневматичним пістолетом. Коли потерпілий вибачився,обвинувачений ще наніс йому удар в обличчя, що свідчить про неповагу до суспільства та правил моралі, а також про бажання обвинуваченого принизити потерпілого в присутності інших осіб та підвищити власний авторитет в очах оточуючих.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно встановив, що дії обвинуваченого по відношенню до потерпілого були вчинені з хуліганських мотивів.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасуванні оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Покарання обвинуваченому призначено відповідно до положень ст. 65 КК України.
За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: