АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/8189/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/576/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти життя
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6
засудженого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про заміну не відбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2011 року, з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2013 року, більш м`яким покаранням відповідно до ст.82 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що на даний час відсутні відомостей про те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким.
Зазначає, що став на шлях виправлення, має за час відбування покарання 4 заохочення, а стягнень не має, цивільний позов виплачує з заробітної плати, яка йому нараховується за місцем відбування покарання, проте не може впливати на розмір відрахувань.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.3 ст. 82 КК України Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
З матеріалів провадження вбачається, що вироком Апеляційного суду Харківської області від 16.11.2011 року, з урахуванням ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2013 року, ОСОБА_7 вважається засудженим за ч.2 ст.146, ч.2 ст.121, ч.1 ст.122, п.п.4, 7, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.01.2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.12.2009 по 12.02.2013 року в строк покарання, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку: 02.12.2009 року, кінець строку: 22.09.2021 року.
Вимогами ч.3 ст.82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу, має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.
З характеристики засудженого ОСОБА_7 від 08.11.2016 року встановлено, що за час тримання у Харківському та Київському слідчому ізоляторі він характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнення та заохочень не мав.
З 27.06.2013 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії №18.
За час відбування покарання характеризується задовільно, засуджений дотримується встановлених правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань України, розпорядку дня колонії. З метою стимулювання правослухняної поведінки 4 (чотири) рази заохочувався адміністрацією установи, стягнень не має.
Відповідно до ст.118 КВК України засуджений ОСОБА_7 працевлаштований на виробництві установи в цех №1 до електроцеху - електриком, до праці ставиться добре. Згідно ст.123 КВК України ОСОБА_7 приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться задовільно. Підтримує соціально-корисні зв`язки з батьками та сестрою.
З характеристики засудженого ОСОБА_7 від 08.11.2016 року встановлено, що вину у скоєному злочині визнав частково.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії №40 від 12.10.2016 року, засудженому ОСОБА_7 відмовлено у представленні матеріалів до суду щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
Крім того, під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 в суді першої інстанції, представником колонії було зауважено, що засуджений потребує постійного контролю та на даний час прийняття рішення про застосування ст.82 КК України є передчасним.
Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності дані що характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , та дані про його поведінку за весь період відбування покарання, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не став на шлях виправлення, а відтак про відсутність підстав для застосування до нього заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.
Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого рішення, колегією суддів не встановлено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає прийняте у справі рішення законним, а подану апеляційну скаргу необґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 грудня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді