БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/1087/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" березня 2017 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни кримінальне провадження №0000517 від 31.08.2016 року щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Воловиця Борзнянського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого,
раніше судимого Деснянським районним судом м. Чернігова 11.09.2007 року за ст. 186 ч.2 КК України,
якого обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 263 ч.1 КК України, -
встановив :
В провадженні Борзнянського районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження №0000517 від 31.08.2016 року щодо ОСОБА_5 , якого обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 263 ч.1 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 був раніше засуджений Деснянським районним судом м.Чернігова 11.09.2007 року за ст.186 ч.2 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився із місць позбавлення волі 22.06.2012 року, але на шлях виправлення не став і у період непогашеної судимості вчинив інші кримінальні правопорушення.
Так, 30 серпня 2016 року близько 17 години ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на дорозі поблизу власного господарства, що знаходиться по АДРЕСА_1 , під час сварки, яка переросла у бійку, на грунті неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу. Після цього близько 19 години ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, у центрі с. Воловиця Борзнянського району продовжив побиття ОСОБА_6 та наніс останньому декілька ударів руками, ногами та гумовим пасом по голові, тулубу та верхніх кінцівках. Потім, близько 21 години, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, у приміщенні веранди власного житлового будинку продовжив побиття ОСОБА_6 , та наніс останньому декілька ударів ногами по голові, тулубу та верхніх кінцівках, у результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді численних забійних ран, саден та синців обличчя і волосяної частини голови, ділянок крововиливів у м`які покриви голови, крововиливу під лівий листок твердої оболонки та дифузного крововиливу у м`які мозкові оболонки, саден та синців, ділянки крововиливів у м`язові тканини правої половини шиї, вогнищевого крововиливу у праву долю щитоподібної залози, закритих переломів правого нижнього ріжка та правої пластинки щитоподібного хряща, численних синців та саден грудей і живота, численних просторових крововиливів у м`язові тканини передньої половини грудей та спини, закритих переломів 4-6 правих ребер по середньо-ключичній лінії та 8-го лівого ребра по передньо-пахвовій лінії, численних синців та саден поясу та вільних відділів обох верхніх і нижніх кінцівок, від яких потерпілий помер.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 , у комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному нанесенні потерпілому тяжких тілесних ушкожень, що потягли його смерть.
Крім цього, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим слідством час, та неустановленої досудовим слідством особи, незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, придбав обріз, який згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 2368 від 04.10.2016 року являється вогнепальною зброєю, придатною для проведення пострілів, виготовленим саморобним способом з двоствольної мисливської рушниці моделі Т03-34Р 12 калібру № НОМЕР_1 , після чого незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, зберігав вищевказаний обріз у власному житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 до 31 серпня 2016 року, до дня, коли він був вилучений працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні вогнеапальної зброї, без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження терміну тримання ОСОБА_5 під вартою на два місяці, оскільки судове слідство триває, а термін тримання обвинуваченого під вартою, визначений ухвалою Борзнянського районного суду від 20.01.2017 року, спливає 21.03.2017 року.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, на його думку, існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: у випадку звільнення обвинуваченого зпід варти ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимий, і маючий на даний час незняту судимість, обвинувачений у вчиненні тяжких злочинів, отримає можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків шляхом їх залякування; спотворювати докази, виходячи з особистих міркувань, спрямованих на уникнення від кримінальної відповідальності.
Зазначені обставини слід сприймати як фактори, що виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу з метою запобігання вказаним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.
Захисник в судовому засіданні зазначив, що прокурором не наведено достатніх доказів на обґрунтування зазначених у клопотанні ризиків для продовження обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, й зважаючи на відсутність, на його думку, реальних ризиків, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту. Він вважає, що перелічені прокурором ризики не існують, оскільки судом були допитані свідки, і певні факти слід вважати встановленими. Обвинувачений обіцяє не ухилятись від суду, має сім`ю та постійне місце проживання. Тому слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 , який був раніше допитаний в судовому процесі й свою вину визнає лише частково, підтримав пропозицію захисника.
Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, вважає заявлене прокурором клопотання таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання про продовження строку тримання під вартою суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.
З урахуванням фактів, які стали відомі суду з показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які засвідчили факт нанесення побоїв обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 30.08.2016 року, який пізніше був виявлений співробітниками поліції без ознак життя, що частково визнано й самим обвинуваченим, а також свідчення свідків щодо наявності у ОСОБА_5 обрізу мисливської рушниці, суд вважає, що для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.
Судом враховані думки прокурора щодо існування між допитаними в суді свідками та ОСОБА_5 міжособових конфліктних стосунків, які можуть перерости в умовах перебування обвинуваченого на волі до конфліктів з ознаками кримінальних правопорушень.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Доводи захисника про те, що прокурором необ`єктивно визначені ризики, оскільки вчинені певні процесуальні дії по їх фіксуванню, за умов задоволення клопотання захисника про проведення повторного допиту в судовому процесі всіх раніше допитаних свідків з причини заміни захисника у кримінальному провадженні за клопотанням обвинуваченого, не є переконливими, і свідчать про об`єктивність доводів прокурора про існування вказаних ним ризиків.
Заслухавши думку прокурора, міркування захисника та його підзахисного, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою.
За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Вимогами ст.183 чч.1, 2 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги пп.3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Таким чином, суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому слід продовжити обраний раніше відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 183-186, 193-197 КПК України, -

ухвалив:
1.Клопотання прокурора Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
2. Продовжити застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Чернігівському СІЗО управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області на два місяці.
3.Датою закінчення дії ухвали вважати 18-00 год. 20 травня 2017 року.
4.Копію даної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та направити для виконання Борзнянському ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області.
5.Органу досудового розслідування про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 повідомити його рідних.
6.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1