Справа № 159/1787/16-к
Провадження № 1-кп/159/7/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

розглянувши в приміщенні суду м. Ковель у ході відкритого судового засідання клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про визнання неналежними доказів у кримінальному провадженні № 0001207 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в:
У ході судового розгляду даного кримінального провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання про визнання неналежними доказами у справі наступних доказів: акту обстеження місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.01.2006 року та протоколу додаткового огляду місця події від 11.01.2006 року. Клопотання мотивоване тим, що зазначені письмові докази не мають відношення до предмета доказування в даному кримінальному провадженні та не можуть бути використані в обгрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши думку учасників судового провадження з приводу заявленого клопотання, суд відмовляє у задоволенні такого клопотання з наступних підстав.

Поняття доказів, їх належності та допустимості визначені ст.ст.84-86 КПК України. Так, згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуального рішення, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Порядок визнання доказів недопустимими визначений ст.89 КПК України. Так, відповідно до згаданої норми Закону, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими, а у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

Порядок та можливість визнання доказів неналежними та заявлення клопотання про визнання неналежними доказів у кримінальному провадженні під час судового провадження не передбачено нормами КПК України, оскільки законодавець чітко розрізнив поняття належності та допустимості доказів і передбачив лише порядок та можливість визнання доказів недопустимими (а не неналежними) на стадії судового провадження. Вирішення судом питання щодо належності доказів у кримінальному провадженні допускається лише в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Заявляючи розглядуване клопотання, захисником обвинуваченого не було враховано норми ст.ст.84-89 КПК України та заявлено абсолютно необгрунтоване клопотання, яке не грунтується на нормах кримінально-процесуального Закону. Відтак, заявлене клопотання не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.84-89,94 КПК України, суд -

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про визнання неналежними доказів у кримінальному провадженні № 0001207 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючаОСОБА_1