Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний №374/237/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ржищів Київської області матеріали кримінального провадження № 0000069 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ржищів Київської області, українки, громадянки України, освіта середня, не одруженої, пенсіонерки, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 умисно у період з 23.01.2014 до 18.02.2016 не виконувала рішення Ржищівського міського суду Київської області від 13.12.2012, яке набрало законної сили, є повністю зрозумілим та зі змістом якого вона була обізнана в повному обсязі, оскільки особисто отримала вищезазначене рішення суду, що виражалося у бездіяльності останньої щодо його виконання, враховуючи, що вона зобов`язана виконати дане рішення суду та мала і має реальну можливість щодо його виконання.

Так, ОСОБА_4 , будучи обізнаною з рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 13 грудня 2012 року, яке вона отримала особисто, про її зобов`язання привести проїзд загального користування по АДРЕСА_1 біля будинків № 71, 73, АДРЕСА_1 , шляхом перенесення та встановлення свого паркану до меж земельної ділянки у відповідності з актом розмічування в натурі літньої кухні та сараю по АДРЕСА_1 від 23.09.1998 та актом Ржищівської міської ради від 10.08.2001, починаючи з 23 січня 2014 року, тобто з дня отримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження про її зобов`язання виконати вищезазначене рішення суду, а також листа з роз`ясненнями норм діючого законодавства та наслідків невиконання даного судового рішення, безпричинно, в добровільному порядку, не вчинила будь-яких дій, спрямованих на виконання зазначеного судового рішення, чим підтвердила свій прямий умисел за невиконання рішення суду.

Згідно довідки № 734/01-09/15 від 18.03.2015 Ржищівського міського суду, ОСОБА_4 не зверталась до суду з приводу роз`яснення порядку виконання вказаного вище рішення суду від 13.12.2012.

У зв`язку з умисним невиконанням рішення суду ОСОБА_4 в добровільному порядку, державним виконавцем 15.01.2015 було вручено ОСОБА_4 вимогу від 14.01.2015, якою зобов`язано ОСОБА_4 терміново виконати зазначене рішення суду та бути присутньою при перевірці виконання рішення 20.01.2015 о 10 год. 00 хв. Вищезазначену вимогу ОСОБА_4 отримала особисто 15.01.2015, про що є її особистий підпис.

20 січня 2015 державним виконавцем здійснено вихід за місцем виконання рішення, та в присутності ОСОБА_4 складено акт, згідно якого спеціалістом ПЕВП "Земпроект" ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_4 не привела проїзд загального користування, як це визначено виконавчим документом Ржищівського міського суду № 2/1020/5/12 від 23.12.2013, тобто рішення суду не виконала, при цьому спеціалістом роз`яснено порядок виконання даного судового рішення, зокрема, яким чином та на яку відстань необхідно перенести паркан.

20.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_4 за умисне невиконання рішення суду у розмірі 170 грн в порядку ст. 11, 75, 89 ЗУ "Про виконавче провадження". 20.01.2015 державним виконавцем ОСОБА_4 направлено вимогу, якою повторно зобов`язано ОСОБА_4 терміново виконати рішення суду та бути присутньою при перевірці виконання рішення 27.01.2015 о 10 год. Дану вимогу разом із постановою про накладення штрафу згідно повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 особисто отримала 26.01.2015.

Так, ОСОБА_4 , будучи в повному обсязі обізнаною в тому, яким чином їй необхідно перенести паркан для виконання рішення суду, незважаючи на вручення їй повторної вимоги державного виконавця щодо термінового добровільного виконання даного рішення суду та накладення на неї штрафу, продовжила свої умисні дії, спрямовані на невиконання даного рішення суду, шляхом своєї бездіяльності, проявляючи таким чином неповагу до судових органів.

27 січня 2015 державним виконавцем повторно здійснено вихід за місцем виконання рішення, та в присутності ОСОБА_4 складено акт, згідно якого спеціалістом ПЕВП "Земпроект" ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_4 не привела проїзд загального користування, як це визначено виконавчим документом 27 січня 2015 державним виконавцем повторно здійснено вихід за місцем виконання рішення, та в присутності ОСОБА_4 складено акт, згідно якого спеціалістом ПЕВП "Земпроект" ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_4 не привела проїзд загального користування, як це визначено виконавчим документом Ржищівського міського суду № 2/1020/5/12 від 23.12.2013, тобто рішення суду не виконала. міського суду № 2/1020/5/12 від 23.12.2013, тобто рішення суду не виконала.

У зв`язку з умисним невиконанням ОСОБА_4 рішення суду 27.01.2015 державним виконавцем винесено постанову про накладення на ОСОБА_4 штрафу у подвійному розмірі - 340 грн у порядку ст. 11,75,89 Закону України "Про виконавче провадження". Постанова про накладення штрафу на ОСОБА_4 від 20.01.2015 та 27.01.2015, надіслані останній рекомендованими листами відповідно 20.01.2015 та 27.01.2015, однак, ОСОБА_4 в добровільному порядку накладені штрафи не сплатила.

Згідно листа Ржищівського міського суду Київської області № 921/01-09/15 від 17.04.2015 ОСОБА_4 не зверталась до суду зі скаргою про скасування постанови начальника ВДВС Ржищівського МУЮ ОСОБА_7 про накладення на неї штрафу у розмірі 170 грн та аналогічної постанови від 27.01.2015 про накладення на неї штрафу у розмірі 340 грн.

26.02.2015 державним виконавцем на підставі постанов про накладення штрафу на ОСОБА_4 від 20.01.2015 та від 27.01.2015 винесена постанова про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_4

27.01.2015 державним виконавцем після виконання певного переліку виконавчих дій, спрямованих на забезпечення виконання ОСОБА_4 рішення Ржищівського міського суду від 13.12.2012, в порядку ст. 89 ЗУ "Про виконавче провадження" надіслано подання до Кагарлицького РВ ГУМВС України для розгляду питання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності на умисне невиконання рішення суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України одним із основних принципів судочинства проголошується обов`язковість судових рішень. Згідно з ч.2 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, які набрали законної сили є обов`язковими для виконання всіма юридичними і фізичними особами на всій території України.

15 червня 2017 року захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 через канцелярію суду подав письмове клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 .

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі та просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України у зв`язку з малозначністю вчиненого злочину та зміною обстановки, а кримінальне провадження № 374/237/15-к закрити. Клопотання мотивував тим, що на даний час (до розгляду кримінального провадження в суді) паркан переміщено у відповідності з актом розмічування в натурі літньої кухні та сараю по АДРЕСА_1 від 23.09.1998 та актом Ржищівської міської ради від 10.08.2001, тобто, фактично рішення Ржищівського міського суду Київської області у справі № 2/1020/5/12 від 23.12.2013 виконане. На даний час ОСОБА_4 внаслідок зміни обстановки та малозначністю вчиненого нею злочину, не є суспільно-небезпечною особою, а тому є підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 11 та 48 КК України, а провадження підлягає закриттю.

Обвинувачена ОСОБА_4 клопотання захисника підтримала.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.

Розглянувши клопотання захисника, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково, згідно нижчезазначеного.

Розглядаючи клопотання, суд виходив із положень ч. 4 ст. 286 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 постанови "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе як під час попереднього так і під час судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час розслідування або розгляду справи в суді внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад відповідного злочину й особа винна у його вчиненні.

Судом встановлено, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 382 КК України.

Згідно ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, на час розгляду кримінального провадження судом рішення суду фактично виконано, що підтверджується постановою державного виконавця ВДВС Ржищівського МУЮ Київської області від 19.02.2016, суд дійшов висновку про можливість задоволення клопотання про звільнення останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст. 285-287 КПК України, на підставі ст. 12, 48, 97, 105 КК України суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,- звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000069 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, - закрити.

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Копію ухвали учасникам кримінального провадження вручити негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя