Справа № 359/546/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/356/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 41 07.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :
головуючого-судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю прокурора - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у суді першої інстанції на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року про застосування до засудженого ОСОБА_9 Закону України «Про амністію в 2014 році»,
в с т а н о в и л а:
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_9 Закону України «Про амністію в 2014 році».
10 лютого 2017 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 задоволено, застосовано ст. 6 Закону України «Про амністію в 2014 році» та скорочено наполовину невідбуту частину покарання у виді 5 років 6 місяців 28 днів позбавлення волі, призначеного ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.06.2014 року.
Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 щодо застосування до останнього положень ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році».
На обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує на те, що на момент вступу в дію зазначеного Закону України «Про амністію в 2014 році», ОСОБА_9 не мав статусу засудженого, а тому на нього не поширюється дія ст. 6 вказаного Закону.
Крім того, судом не взято до уваги, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2014 року ОСОБА_9 відмовлено у застосуванні до нього Закону України «Про амністію в 2014 році». Вищевказана ухвала 20.08.2014 року набрала законної сили та з вказаним рішенням під підпис ознайомлено засудженого ОСОБА_9 .
В запереченнях захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Вказує на те, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2016 року було зараховано ОСОБА_9 у строк відбутого покарання період з 03.02.2014р. по 16.06.2014 р., а всього 4 місяці та 13 днів, тобто останній мав статус засудженого.
В доповненнях до заперечень захисник ОСОБА_8 просить ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 10.02.2017р. щодо ОСОБА_9 скасувати частково та звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання, застосувавши ст.2 або ст. 4 п.»б» Закону України «Про амністію у 2014р.».
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав, захисника ОСОБА_8 , який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 409 КПК України серед інших підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з ухвали суду, застосовуючи до ОСОБА_9 положення ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_9 вчинив злочини до набрання чинності актом амністії, на день набрання законної сили ЗУ «Про амністію в 2014 році» вже відбував покарання у виді позбавлення волі, і останній не є особою, до якої можливо застосувати підстави звільнення від відбування покарання, визначені ст.ст.1-5 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014р. та на яку амністія не поширюється, згідно ст.8 зазначеного закону, а також ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996р.(в редакції станом на 14.05.2014р.).
Разом з тим, приймаючи рішення про застосування вказаного Закону, суд не врахував наступне.
Статтею 6 Закону України "Про амністію у 2014 році" визначено, що слід скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.05.2014р. №223-75704-14 роз`яснено, що дія ст. 6 Закону України « Про амністію у 2014 році» розповсюджується на засуджених за вчинення злочинів будь-якої тяжкості, в тому числі й тяжких та особливо тяжких (за винятком обмежень, визначених у ст.8 закону «Про амністію у 2014 році» та у ст.4 Закону «Про застосування амністії в Україні»), незалежно від строку відбутого ними покарання, за умови, що ці особи не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.ст.1-5 закону «Про амністію у 2014 році».
Згідно зі ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03.02.2014 року за ч.1 ст.307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.06.2014р. вирок змінено та призначене покарання пом`якшено до 6 років позбавлення волі. При цьому, Закон України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014р. набрав чинності 19 квітня 2014 року.
Таким чином, на момент вступу в дію зазначеного Закону ОСОБА_9 не мав статусу засудженого і не відбував покарання, а тому на нього не поширюється дія ст. 6 вказаного Закону.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вироки та ухвали суду, що набрали законної сили в порядку визначеному чим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2014 року ОСОБА_9 відмовлено у застосуванні до нього Закону України «Про амністію в 2014 році». Дана ухвала суду 20.08.2014 року набрала законної сили.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_9 положень ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у суді першої інстанції задовольнити.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року про застосування до засудженого ОСОБА_9 ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014році» - скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 про застосування ст.6 Закону України »Про амністію в 2014 році» та скорочення наполовину не відбутого покарання - відмовити.

Судді
_____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4