АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/160/17 Номер провадження 11-кп/786/483/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 20.01.2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23.02.2017 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора області прохає вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання суд вийшов за межі санкції ч.3 ст.185 КК України та призначив покарання в розмірі, який не передбачений санкцією ч.3 ст.185 КК України. Крім того, прокурор вважає, що при призначенні покарання суд не в достатній мірі врахував тяжкість скоєного правопорушення, а також наявність таких обставин, як вчинення злочину щодо особи пенсійного віку та невідшкодування заподіяної злочином шкоди.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Згідно вироку суду, 14.01.2017 року близько 01:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , таємно, шляхом злому замикаючого пристрою на дверях літньої кухні, проник до приміщення літньої кухні, де вчинив крадіжку 1 тушки кроля вартістю 225 грн., 2-х тушок качки-вартістю 190 грн. за 1 шт. та шматка сала вагою 0,5 кг. Вартістю 20 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 625 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. У відповідності до зібраних в провадженні доказів, дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.3 ст.185 КК України, що також не оспорюються апелянтом.

За змістом ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 69 КК України встановлено, що з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.
Як вбачається зі змісту вироку, суд не в повній мірі дотримався вище зазначених вимог закону.

Так, санкцією ч.3 ст.185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Призначаючи обвинуваченому покарання у виді одного року позбавлення волі, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що його обтяжують. При цьому, жодним чином не вмотивувавши свого рішення, суд призначив обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України.

За таких обставин, доводи апелянта щодо неправильного застосування судом кримінального закону слушними.

В той же час, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду з вище зазначених підстав, оскільки незважаючи на те, що суд допустив помилку не зазначивши у вироку підстави для призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При цьому колегія суддів виходить не тільки із встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання свою вини та щире каяття, а також з особи винного, який згідно ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, одружений, має на утриманні дитину 2014 року народження.

Хоча, згідно класифікації злочинів, визначеної статтею 12 КК України вчинений ОСОБА_7 злочин віднесений до категорії тяжких, колегія суддів враховує конкретні обставини справи, розмір та вартість викраденого, відшкодування шкоди потерпілому та заяву потерпілого про відсутність у матеріальних претензій до обвинуваченого.

Вичерпний перелік обставин, які обтяжують покарання зазначений у ч.1 ст.66 КК України. Обставини, на які посилається апелянт, обґрунтовуючи необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання не зазначені в цьому переліку. Крім того, ні в обвинувальному акті, ні в оскаржуваному вироку не зазначено обставин, що обтяжують покарання винного.
Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що він не оспорює висновків суду щодо можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання та його звільнення на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Відтак, в цій частині вирок суду не переглядається.
З урахуванням особи винного, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку щодо можливості зміни вироку суду в частині призначеного покарання, а саме вважати, що ОСОБА_7 засуджений за ч.3ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання.
За таких обставин, апеляційні вимоги прокурора підлягають до часткового задоволення, а вирок суду зміні в частині призначення покарання.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405,407, 418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_9 частково задовольнити.
Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання, призначеного вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2017 року, а саме один рік позбавлення волі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до ВССУ протягом трьох місяців з дня проголошення.
С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13