Справа №295/1357/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андрушки Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні не має дітей, раніше не судимого,
по обвинуваченню за ст. 407 ч. 3 КК України,
з участю учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_5 , -
ОСОБА_5 в березні 2014 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 березня 2014 року № 60 старшину ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, призначено на посаду номера обслуги гаубичного взводу 3 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону.
Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та Законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старшина ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Однак старшину ОСОБА_5 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.
Так, 9 лютого 2015 року о 8 годині старшину ОСОБА_5 , в порушення ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини польова пошта НОМЕР_2 та поважних причин, маючи об`єктивні можливості для прибуття у встановлений час, своєчасно до місця проходження військової служби військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 2 грудня 2016 року, тобто старшина ОСОБА_5 не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби), військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, обмежившись допитом обвинуваченого, роз`яснивши учасникам провадження позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до вимог ст. 349 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений вказав, що він дійсно був відсутній у військовій частині, так як був дома, добровільно повернувся до військової частини в грудні 2016 року та повідомив про те, що самовільно залишив службу. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати, так як зрозумів неправильність своїх дій.
При обранні виду та розміру покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, вказані в ст. 65 КК України.
Обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості відповідно до вимог ст. 12 КК України.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, явка з каяттям.
Визначаючи покарання суд враховує також, що обвинувачений не притягався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, є учасником АТО, розкаявся, а тому застосовує вимоги ст. 75 КК України.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 3 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноваженого органу з питань пробації ) про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції (уповноваженого органу з питань пробації).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1