УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні у залі суду у місті Києві

клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ :

04 серпня 2017 року адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000024 від 13.02.2017 року за ч.3 ст.212 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

15 червня 2017 року прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 було проведеного обшук в приміщеннях магазину спортивної техніки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , що використовуються для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2017 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 15 червня 2017 року, в тому числі на грошові кошти ОСОБА_3 в сумі 36 600, 00 доларів США та 9 150, 00 грн.

Однак, ні ФОП ОСОБА_3 , ні сам ОСОБА_3 жодного відношення до господарської діяльності ТОВ «Міленіум Інвест», ТОВ «Праймкорп», ТОВ «Статус Альянс», ТОВ «Дженерал-Спейс», ТОВ «Селінкс Україна», ТОВ «Брокс Інвестмент» щодо діяльності яких здійснюється досудове розслідування, не має, жодних взаємовідносин з вказаними суб`єктами господарської діяльності не підтримує. Крім того, представник заявника вважає, що обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яким володіє і у якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3 був проведений незаконно та незаконно були вилучені особисті грошові кошти ОСОБА_3 , про виявлення та вилучення яких не було зазначено в ухвалі про надання дозволу на обшук. Вказані грошові кошти були набуті ОСОБА_3 законним шляхом, не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, не набуті кримінально протиправним шляхом, не отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто не містять жодного з критеріїв, передбачених ст. 98 КПК України, а відтак не мають жодного відношення до предмету розслідування кримінального провадження №0000024. Таким чином, на думку представника заявника адвоката ОСОБА_4 арешт на майно було накладено безпідставно та необґрунтовано, а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 та заявник ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підтримали, просили слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених. Зазначили, що грошові кошти на які накладено арешт жодного відношення до кримінального провадження №0000024 не мають, набуті законним шляхом та є особистими коштами ОСОБА_3 .

Прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та слідчий СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлялися завчасно та належним чином, про причини не явки суду повідомлено не було.

Враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності слідчого та прокурора.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 та представника заявника адвоката ОСОБА_4 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 13.02.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року за клопотанням прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку 15 червня 2017 року, в тому числі на грошові кошти в сумі 36 600, 00 доларів США та 9 150, 00 грн., які були вилучені за адресою: м. Київ, вул. Протасів Яр, 13.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

З тексту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року вбачається, що при накладенні арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 наразі триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальністьта які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається представник заявника адвокат ОСОБА_4 в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2017 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1