Справа № 357/1883/17
1-кп/357/416/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому провадженні в залі суду № 2 міста Біла Церква, Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000126 від 11.01.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Крива гора, Чорнобильського району, Київської області, українки, громадянки України, не працюючої, не замужньої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

1. 22.03.1996 року Київським обласним судом за ст.ст. 93 п «а»,17,93 п. «а,г»,142 ч.3,140 ч.2 КК України до 12 років позбавлення волі. Звільнилася 12.09.2002 року умовно-достроково з невідбутим терміном 2 роки 5 місяців 12 днів;

2. 22.03.2005 року Білоцерківським міським судом за ст. 309 ч.2,ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнилася 03.07.2007 року умовно-достроково з невідбутим терміном 8 місяців 8 днів;

3. 22.05.2009 року Білоцерківським міським судом за ст.309 ч.2 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

4. 26.12.2012 року Білоцерківським міським судом за ст.309 ч.1,71 КК України до 3-х років 1 місяця позбавлення волі. Звільнилася 01.07.2014 року на підставі ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року;

5. 17.06.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.76,ст.79 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком до 20.03.2017 року(до досягнення дитиною семирічного віку);

6. 20.01.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 309 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до основного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 17.06.2015 року та остаточно призначено покарання 2 роки 90днів позбавлення волі,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 скоїла таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) а саме:

09.01.2017 року близько 23 години обвинувачена ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні кімнати № 103 готелю «Київ» по вул. Торгова площа,3 в м. Біла Церква, Київської області скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння та спав, умисно, таємно від оточуючих, з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись тим, що її дії залишаються непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу вчинила крадіжку мобільного телефону ОСОБА_6 вчинила крадіжку мобільного телефону марки « Соні Еріксон S5001» вартістю 332грн. 50 коп. сім картою мобільного оператора « Київстар» вартістю 25 грн., що належить потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинила потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 357 грн. 50 коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінуємого їй злочину визнала повністю та показала, що вона дійсно 09.01.2017 року близько 23 години разом із своєю знайомою. перебуваючи в приміщенні кімнати № 103 готелю «Київ» по вул. Торгова площа,3 в м. Біла Церква, Київської області по запрошенню потерпілого ОСОБА_5 . Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп`яніння та спав, вона вчинила крадіжку мобільного телефону потерпілого, який в послідуючому продала, витративши отримані кошти на власні потреби.

Визнаючи себе винною повністю в скоєнні злочинів обвинувачена ОСОБА_7 просить суд не досліджувати докази стосовно тих обставин, які ні ким не оспорюються в силу ч. 3 ст. 349 КПК України. Наслідки вказаної відмови обвинуваченій роз`яснені. Учасники судового провадження не заперечують проти цього.

Враховуючи вище вказані обставини, думку учасників судового розгляду, суд вважає за недоцільне дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ні ким не оспорюються.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.185 ч.1 КК України, оскільки вона скоїла таємне викрадення чужого майна( крадіжка).

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу підсудної, обставини, що пом`якшують та обтяжують злочин.

Обвинувачена ОСОБА_4 щиро розкаялася у скоєному злочинові, активно сприяла розкриттю злочину, - ці обставини суд враховує як пом`якшуючі.

Крім цього, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в скоєному злочині, та що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина.

Обтяжуючих обставин по справі суд не встановив.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченої, обставини, які впливають на ступінь суспільної небезпеки, а саме те, що обвинувачена була неодноразово судима, за останній із яких судимість не знята та не погашена, перебуває під профілактичним наглядом лікаря-нарколога з приводу вживання наркотичних засобів зі шкідливими наслідками з 2015 року. При цьому суд враховує п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до якого, згідно п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину тощо.

Враховуючи вище наведені підстави суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_8 неможливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, оскільки вона не бажає ставати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Обвинувачена ОСОБА_8 була засуджена 17.06.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 309 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ст. 76,79 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком до 20.03.2017 року. Таким чином, суд вважає за необхідне до обраного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Речовий докази по справі сім карту оператора «Київстар суд вважає за необхідне повернути потерпілому..

Суд, розглянувши заяву потерпілого ОСОБА_5 вважає за необхідне залишити його позов без розгляду.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 в дохід держави 615 грн. 72 коп. процесуальних витрат щодо залучення експерта у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 до вступу вироку в силу суд вважає за можливе не обирати.

Керуючись ст.ст. 369 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити їй покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_4 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 17.06.2015 року за ст. 309 ч. 2 КК України та остаточно призначити покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Речовий доказ по справі- сім карту мобільного оператора «Київстар» - повернути потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави 615 грн. 72 коп. процесуальних витрат.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в силу не обирати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів, з дня проголошення вироку.

Згідно ч.6 ст. 376 копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1 ,