Ухвала
іменем україни
01 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003835 від 04 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Гайворон Курської області,

громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 125 ч. 2 КК України,

за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року щодо нього,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :
у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить вирок та ухвалу щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вважає, що судами обох інстанцій рішення про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, належним чином не обґрунтовано, висновки судів не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, при їх ухваленні суди допустили істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_7 2 761,74 грн. завданої злочином матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 17 жовтня 2014 року близько 09 години 15 хвилин ОСОБА_5 знаходився біля будинку № 38 по вулиці Батумській в м. Дніпропетровську, де побачив раніше незнайомих йому жінок, які стояли біля його автомобіля марки «Мітцубісі Оутлендер» д.н. НОМЕР_1 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_5 вступив в конфлікт з ОСОБА_7 , в ході якого, маючи намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, умисно штовхнув в спину ОСОБА_7 , схопив її лівою рукою за волосся ззаду з правої сторони голови та кулаком правої руки наніс два удари в обличчя ліворуч потерпілій ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Своїми діями ОСОБА_5 наніс потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад її здоров`я.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без зміни, а апеляційні скарги прокурора та засудженого без задоволення.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого про підтримання касаційної скарги, доводи прокурора про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість судових рішень, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.
Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України. В обґрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на показання потерпілої ОСОБА_7 , яка чітко та послідовно пояснила обставини події, внаслідок якої ОСОБА_5 наніс їй тілесні ушкодженні, а також показання безпосередніх свідків події ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили такі показання потерпілої та вказали на те, що ОСОБА_8 втрутилася у конфлікт, і розняла їх. Показання потерпілої та вказаних свідків події у своїй сукупності підтвердили факт конфлікту та обставину того, що ОСОБА_5 наносив удари потерпілій. При цьому суд зазначив у вироку про підстави з яких не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Врахував місцевий суд і інші наявні в матеріалах провадження докази, в тому числі і висновки судово-медичних експертиз, які у своїй сукупності підтверджують показання потерпілого, безпосередніх свідків події та дійшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України.

Апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок районного суду, доводи щодо недоведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, які за змістом аналогічні доводам його касаційної скарги, перевірив і залишив без задоволення, навівши в ухвалі докладні мотиви такого рішення. При цьому, апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, виходячи із встановлених обставин та наявних доказів, яким була дана належна оцінка і зроблені правильні висновки. Рішення апеляційного суду належним чином мотивовано, а його ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, та правильність кваліфікації його дій.

За таких обставин, доводи засудженого ОСОБА_5 щодо недоведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, є безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень та закриття кримінального провадження не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3