Справа № 750/7181/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/183/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000909 від 30.01.2016 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, особи без громадянства, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.07.1997 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.222, ч. 1 ст. 222, ст.ст. 42, 45 КК України до 3 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 1 рік;

-20.03.1998 року Зарічним районним судом м. Суми за ч.3 ст.141, ст.ст.44, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-21.02.2002 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;

-26.11.2007 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.121, ч.1 ст.296, ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить змінити його в частині призначеного покарання та пом`якшити, застосувавши положення ст. 69, 75 КК України.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.289 КК України, і призначено йому покарання: за ч. 3 ст.185 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст.289 КК України - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, що є власністю обвинуваченого.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, що є власністю засудженого.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 1497 грн. 70 коп. процесуальних витрат.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, неналежним чином врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: зізнання і щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, відношення до вчиненого, критичну оцінку своїм протиправним діям, добровільну видачу електродвигуна та мопеду, повернення їх потерпілому, усунення заподіяної шкоди, стан його здоров`я, думку потерпілого, який просив не застосовувати до ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, за місцем проживання характеризується позитивно. ОСОБА_7 здійснює догляд за непрацездатною матір`ю, яка окрім похилого віку і незадовільного стану здоров`я, має серйозні психічні хвороби і потребує стороннього догляду. На думку апелянта, наведені обставини, декілька з яких є виключними, суттєво зменшують ступінь суспільної небезпеки, та дають підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 28 січня 2016 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, через відчинені ворота проник на територію господарства АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав електродвигун марки "2ДАК 71-40-10У2", вартість якого згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 2139/16-24 від 22.06.2016 року становить 255 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому майнову шкоду на зазначену суму.

01 лютого 2016 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу господарства АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та привівши до руху шляхом котіння мопед марки «Рига-13», номер рами НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи №2140/16-24 від 26.07.2016 року становить 766 грн. 65 коп., який стояв біля паркану вищезазначеного господарства, та належить ОСОБА_9 , незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом, чим спричинив йому майнову шкоду на зазначену суму.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та просили пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання кримінального провадження у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, як таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_9 , вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, та незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_9 , вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, його сімейний стан, стан здоров`я, матеріальне становище, формально позитивну характеристику за місцем проживання, думку потерпілого, який просив суворо не карати останнього та обґрунтовано дійшов висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкціями інкримінованих статей, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання і з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На думку колегії суддів вказані апелянтом обставини, що пом`якшують покарання, за своєю сутністю не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним злочину. Їх наявність сама по собі не тягне безумовне застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті кримінального закону. До того ж, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є правом суду, а не його обов`язком.

Ті обставини, на які посилається апелянт, що обвинувачений зізнався в скоєному, щиро кається, повернув потерпілому викрадене, має позитивну характеристику не дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням, з застосуванням ст.75 КК України.

При всіх обставинах, що відносяться до кримінального правопорушення та особи обвинуваченого і, на які посилається апелянт в своїй скарзі, міра покарання, визначена обвинуваченому судом, не підлягає пом`якшенню. Всі обставини, в тому числі і характеризуючи дані про особу обвинуваченого, враховані при призначенні покарання ОСОБА_7 саме в мінімальному розмірі, передбаченому санкціями ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, а тому твердження захисника про неврахування судом першої інстанції таких обставин не заслуговують на увагу.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4