Справа №480/188/17 17.02.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 21063 з реєстраційним номером НОМЕР_1 належний ОСОБА_8 .

Учасники судового провадження:
прокурор . ОСОБА_9 ,
заявник ОСОБА_5
представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 задоволено та накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 належний ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль марки ВАЗ 21063 з реєстраційним номером НОМЕР_1 .
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду ґрунтуються на недоведених фактах, які суд вважає встановленими і достатніми.
Слідчий ОСОБА_7 в клопотанні не зазначив підстави для арешту майна у відповідності до вимог ст.170 КПК України, а зазначив лише загальне поняття арешту майна. В свою чергу, слідчий суддя не перевірив доведеність ризиків зазначених в клопотанні слідчого щодо можливості втрати речового доказу; не перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчинені інкримінованого Солопієнку злочину; не зазначив в ухвалі правової підстави для арешту вказаного майна; не проаналізував чи є достатні підстави вважати, що автомобіль марки ВАЗ 21063 з реєстраційним номером НОМЕР_1 є речовим доказом, який може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; не зазначив в чому саме полягає арешт автомобіля (заборону відчуження, розпорядження чи користування).
Апелянт зазначає, що при огляді та вилученні автомобіля, на ньому не виявлено ніяких пошкоджень та слідів злочину, тому він не може бути доказом в даному кримінальному провадженні.
Вказує на те, що слідчий суддя не звернув увагу на наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, та позбавив ОСОБА_10 можливості використання автомобіля.
Апелянт звертає увагу на те, що на момент звернення слідчого до суду з клопотанням, відсутні будь які докази вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки, немає жодного медичного документу, висновку експерта про ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, локалізацію та характер їх отримання, що знаходяться у прямому причинному зв`язку з кваліфікацією інкримінованого злочину.
Крім того, вказує на відсутність в матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксоване судове провадження, невідповідність журналу судового засідання вимогам інструкції «Про порядок фіксування судового процесу технічними засобами в судах загальної юрисдикції України».
Одже, на його думку, оскаржувана ухвала, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Слідчий СВ Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вилучений в ході огляду місця події від 06.02.2017 р. автомобіль марки ВАЗ 21063 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , мотивуючи тим, що транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, на якому залишились сліди.
06.02.2016 р. СВ Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області до ЄРДР за № 0000097 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Проведеним досудовим розслідуванням, на момент звернення із клопотанням, встановлено, що 06.02.2017 р. на вул. Костянтина Ольшанського в смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої ОСОБА_5 скоїв наїзд на неповнолітню ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 на автомобілі ВАЗ 21063 з реєстраційним номером НОМЕР_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, з якими на даний час перебуває на стаціонарному лікуванні у Миколаївській ЦРЛ.
Відповідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль ВАЗ 21063 з реєстраційним номером НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 .
Беручи до уваги викладене, а також те, що на автомобілі ВАЗ 21063 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишилися сліди, які утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, слідчий просив накласти арешт на вказаний автомобіль, з метою проведення експертизи технічного стану автомобіля, трасологічної, автотехнічної, тощо.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив, що необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_8 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події від 06.02.2017 р., витягом з кримінального провадження № 0000097 від 06.02.2017 р., протоколом допиту ОСОБА_11 , і, враховуючи обставини визначені ч. 2 ст. 173 КПК України, з метою запобігання можливості знищення доказів в разі визнання підозрюваного винним за ч. 1 ст. 286 КК України, наклав арешт на автомобіль марки ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Заслухавши доповідь судді, доводи заявника ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали судового та кримінального проваджень, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 стверджує, що в клопотанні слідчий не зазначив підстав для арешту майна. Однак, такі твердження є неспроможними, оскільки, клопотання достатньо обґрунтовано, підстави для арешту зазначені.
Також, є неспроможними доводи апелянта, що слідчий суддя не перевірив чи існують ризики, зазначені в клопотанні слідчого щодо можливості втрати речового доказу, не перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_5 злочину, не зазначив підстав для арешту вказаного майна, не проаналізував чи є достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль є речовим доказом.
Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, збереження речових доказів. Частиною 3 даної статті регламентовано, що в даному випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема з протоколу допиту неповнолітньої ОСОБА_12 від 06.02.2017 р., вбачається, що 05.02.2017 р. близько 18.30 год. на вул. К. Ольшанського в смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода в ході якої ОСОБА_5 на автомобілі ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив на неї наїзд. Після наїзду, він зупинився, вийшов з автомобіля і почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою. Вона розгледіла автомобіль та його номер. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями знаходиться на стаціонарному лікуванні в Миколаївській ЦРЛ.
Відповідно рапорту старшого чергового Миколаївського РВП Очаківського відділу ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_13 від 05.02.2017 р., о 21.40 год. до чергової частини Миколаївського РВП від оператора 102 надійшло повідомлення про те, що до них звернувся лікар обласної дитячої лікарні та повідомив про те, що до приймального покою лікарні доставлено ОСОБА_12 2001 року народження з діагнозом забиті садони обох колінних суглобів, садони лівої кісті, забита рана верхньої губи.
06.02.2017 р. відповідно протоколу огляду в присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 оглянуто та вилучено автомобіль ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 .
З огляду на наведене є достатні підстави вважати, що вказаний автомобіль був учасником дорожньо-транспортної пригоди, має на собі сліди, які утворилися в результаті ДТП, та є необхідним для дослідження під час проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, трасологічної, автотехнічної експертизи.
Доводи апелянта, про неврахування слідчим суддею наслідків арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, та позбавлення ОСОБА_5 можливості використання автомобілю є неприйнятними з огляду на наступне.
У відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів. Потреби досудового розслідування на даній стадії кримінального провадження виправдовують арешт майна.
Доводи апелянта щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з відсутністю в матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому фіксується судове провадження, та невідповідність журналу судового засідання вимогам інструкції не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Ч. 1 ст. 107 КПК України передбачено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Данні про те, що учасники процесуальної дії заявляли таке клопотання відсутні. В апеляційній скарзі також не зазначено, що при наявності клопотання про застосування фіксації, така фіксація не проводилася.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 405, 407,422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 та накладено арешт на належний ОСОБА_8 автомобіль марки ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді
______________________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3