1Справа № 335/8672/15-к 1-кп/335/24/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, клопотання процесуального прокурора про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України в режимі відеоконференції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

У судовому засіданні процесуальний прокурор заявила клопотання про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в режимі відеоконференції, оскільки дані свідки проживають за межами міста Запоріжжя у інших областях та не мають можливості особисто прибути до суду.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення даного клопотання, оскільки тривалий час суд вживав заходів до виклику зазначених свідків, застосовував до них привід, який не було виконано, а їх допит в режимі відеоконференції буде затягуванням судового провадження, розгляд якого здійснюється вже тривалий час.

Заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 336 Кримінального процесуального кодексу України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження) у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Таким чином, дистанційне судове провадження застосовується лише у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження у судовому засіданні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були заявлені до виклику стороною обвинувачення, неодноразово повідомлялись судом про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією судових повісток за адресами їх проживання. Проте, конверти із поштовими направленнями судових повісток неодноразово поверталися на адресу суду з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання». Свідок ОСОБА_7 отримав судову повістку на 19 січня 2017 р., але до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Також до вказаних свідків судом неодноразово застосовувався привід за ухвалами суду від 21 вересня 2016 р. та від 27 жовтня 2016 р., виконання якого було доручено відділу фінансових розслідувань Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, а контроль за виконанням приводу покладено на процесуального прокурора. Проте, ухвали суду залишилися не виконаними, жодних рапортів або повідомлень про виконання приводу суду не надавалось. У судовому засіданні прокурор зазначила, що з січня 2017 р. податкову міліцію було ліквідовано, але ці доводи прокурора, на переконання суду, на увагу не заслуговують, оскільки постановлення ухвал про привід мало місце до вказаних подій.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних, що свідки не мають можливості за станом здоров`я або з інших поважних причин з`явитися до суду. Прокурором в обґрунтування свого клопотання також жодних доказів наявності вказаних обставин суду не надано. Самі свідки не надсилали до суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу. Також відсутні будь-які матеріали, у яких було б зафіксовано бажання свідків взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через неможливість їх особистої явки до суду.

Також судом враховується і те, що в силу положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах змагальності, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, за вимогами ч. 3 ст. 23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Відтак, за відсутності доказів неможливості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за станом здоров`я або з інших поважних причин з`явитися до суду застосування до них дистанційного судового провадження буде порушувати вищезазначений принцип кримінального судочинства та буде перебиранням судом на себе обов`язку, який законом віднесено до обов`язку сторони обвинувачення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання процесуального прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 336, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання процесуального прокурора про допит свідків в режимі відео конференції відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 19 січня 2017 р.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 23 січня 2017 р. о 09:15 год.

Суддя ОСОБА_1