Справа № 296/2972/17
УХВАЛА
Іменем України
15 травня 2017 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 31.03.2017 р. про закриття кримінального провадження, внесеного 04.10.2014 р. до ЄРДР за № 0005467 із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.367 КК України.
На обґрунтування свого звернення скаржник вказав, що слідчим при закритті провадження не враховано зауважень апеляційного суду Житомирської області в ухвалі від 13 січня 2017 року у справі №296/10448/16-к. Отриману поштою від слідчого постанову від 31.03.2017 р. скаржник вважає незаконною, просить скасувати, оскільки слідство проведено не повно, не досліджено та не дано оцінку усім обставинам, які були підставою його заявам про злочини.
В судове засідання скаржник надав заяву про розгляду справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав.
Слідчий, приймаючи участь у розгляді справи, заперечував проти задоволення вимог скарги, в подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. З огляду на конституційні принципи змагальності сторін та диспозитивності, а також враховуючи, що ст.ст. 305, 306 КПК України визначений скорочений строк розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог скарги за відсутності в судовому засіданні заявника та слідчого, на підставі наданих матеріалів.
Зі змісту представлених матеріалів, обґрунтування скарги, обставин викладених у оскаржуваній постанові, в ході судового розгляду встановлено, що у матеріалах об`єднаного кримінального провадження за № 0005467 від 04.10.2014 року, виконуючи ухвали слідчих суддів Богунського райсуду м. Житомира, правоохоронними органами були внесені відомості до ЄРДР за заявами ОСОБА_3 щодо вчинення відносно нього, зазначеними в спірній постанові слідчого прокуратури від 31.03.2017 р., працівниками Житомирського МВ кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.367 КК України. При цьому, згідно кожної заяви ОСОБА_3 , про вчинення працівниками Житомирського ВП службової недбалості, були відкритті кримінальні провадження.
У своїй скарзі ОСОБА_3 вказує, що наведені у його зверненнях і оскаржуваній постанові слідчого, працівники Житомирського ВП не провели належні слідчі дії, у об`єднаному кримінальному провадженні № 0005467 належне слідство проведено не було, попередні рішення слідчих про закриття кримінальних проваджень скасовувались ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 25.06.2011 року, 15.07.2015 року, 01.07.2015 року, 03.11.2015 року, 23.09.2016 року, 02.02.2015 року, 11.02.2016 року, 05.02.2016 року з підстав не проведення слідчих дій.
В ході розгляду справи встановлено, що рішення слідчого від 31.03.2017 року про закриття об`єднаного кримінального провадження за № 0005467, є передчасним, оскільки останній не виконав вказівок наведених в ухвалі апеляційного суду Житомирської області від 13.01.2017 року у справі №296/10448/16-к, не перевірив наявність об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, а саме наявність істотної шкоди, завданої ОСОБА_3 у кожному кримінальному провадженні, яке було порушено за його заявою відносно зазначених працівників органів внутрішніх справ.
Згідно зі ст. 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду і встановлені ним факти та обставини носять обов`язковий характер (рішення «Салов проти України» від 06.09.2005). Окрім того, щодо преюдиціальності судових рішень, які набрали законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов`язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих доказів та фактичних даних, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України однією із загальних засад кримінального провадження є законність. Вказана правова норма кореспондує із приписами ч. 2 ст. 9 КПК України, де прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванні обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого та прокурора.
З огляду на викладені і встановлені в ході розгляду скарги обставини, є підстави дійти висновку про те, що в ході розслідування, зазначеним у зверненнях ОСОБА_3 обставинам не в повній мірі надано належної оцінки, висновок автора постанови від 31.03.2017 р. про необхідність закриття об`єднаного кримінального провадження є передчасним, містить неповноту, на яку вказує скаржник, а тому скарга гр. ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова від 31.03.2017 р. скасуванню.
Під час досудового розслідування, необхідно врахувати вищенаведене, перевірити всі доводи, які наводить заявник ОСОБА_3 , перевірити наявність завданої істотної шкоди останньому по кожному кримінальному провадженні, яке входить в об`єднане провадження, зокрема із засад законності, всебічності і змагальності, не допускаючи поверхневості і односторонності дослідження доказів по справі. При цьому слід провести при необхідності і інші слідчі дії та прийняти рішення про закінчення досудового розслідування, яке відповідало б вимогам закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження від 31 березня 2017 року задовольнити.
Постанову старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 31.03.2017 р. про закриття кримінального провадження, внесеного 04.10.2014 р. до ЄРДР за № 0005467 із правовою кваліфікацією за ч.1 ст.367 КК України скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0005467 повернути до прокуратури Житомирської області для організації продовження досудового розслідування.
Копію прийнятого рішення направити для виконання до прокуратури Житомирської області та скаржнику до відома.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1