АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1147/16-к Номер провадження 11-кп/786/219/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 185 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000615 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

13.07.2016 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71, ст. 72 КК України на 1 рік 1 місяць позбавлення волі,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з врахуванням покарання, призначеного 13.07.2016 Кременчуцьким районним судом Полтавської області, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13.07.2016 по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він у період часу з 8 по 10 червня 2016 року приблизно о 5.00 годині проник через незачинені двері до будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав металеві вироби: два пошкоджених чавунних колосника з двома проймами; пошкоджену металеву решітку для печі; пошкоджений металевий кутник розміром 5x5 см., загальною вагою 42 кілограми, вартістю 3,30 грн за один кілограм на загальну суму 138,6 грн та інструменти: молоток з дерев`яною ручкою вартістю 45 грн; трьохгранний напилок з дерев`яною ручкою вартістю 28 грн; садові ножиці вартістю 111 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 322,6 грн.

20 червня 2016 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_7 шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , звідки повторно таємно викрав 3 арматури, діаметром 12 мм., довжиною по 4 метри кожна, вартість 40 грн за 1 шт., на загальну суму 120 грн, та металеву трубу довжиною 4 метри, діаметром 10 см., товщиною металу 3 мм., вартістю 453 грн. чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 573 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікацію своїх дій, просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі.

Свої вимоги обвинувачений обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди ще під час досудового розслідування, відсутність претензій потерпілих, а також сімейний стан, те, що на його утриманні перебуває мати пенсіонерка, яка потребує стороннього догляду, так як тяжко хвора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який,посилаючись на правильність призначеного покарання обвинуваченому заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Подія злочинів, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та крадіжка, поєднана з проникненням у житло, відповідають фактичним обставинам провадження і в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та врахував роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином; особу обвинуваченого, який вину визнав, раніше судимий, негативну характеристику за місцем проживання і те, що обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття; обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину.
Обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів окрім наведеного вище, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності і те, що ОСОБА_11 неодноразово вчиняв злочини проти власності протягом короткого періоду часу, що в цілому характеризує особу обвинуваченого як таку, що веде злочинний спосіб життя та схильна до продовження злочинної діяльності, системний характер його протиправної поведінки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпеку його особи.

Твердження обвинуваченого про те, що суд не врахував добровільне відшкодування ним завданих збитків потерпілим є неспроможними, оскільки потерпілим відшкодовані збитки лише після того як працівники поліції затримали обвинуваченого і він повідомив пункт прийому металобрухту куди були ним здане викрадене майно, після чого працівники поліції вилучили майно і повернули його потерпілим, через це останні не мають претензій матеріального характеру до обвинуваченого (а.п. 11,12).

Доводи обвинуваченого про неврахування судом те, що на його утриманні перебуває мати пенсіонерка, яка тяжко хвора і потребує стороннього догляду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки будь-які відомостей щодо вказаного в матеріалах провадження відсутні і у суді апеляційної інстанції обвинувачений стверджував, що крім нього у матері ще є один син який працює.
З урахуванням усіх обставин провадження, даних про особу винуватого, серед яких й ті, про які йдеться в апеляційній скарзі, місцевий суд, дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.

Що стосується доводів обвинуваченого про застосування ст. 69 КК України, то вони є безпідставними, оскільки згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винуватого.

Однак, в даному випадку, з урахуванням особи винуватого та те, що кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину відсутні, колегія суддів не вбачає законних підстав застосувати ст. 69 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим, сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів, а тому не вбачає підстав для прийняття рішення про його пом`якшення.

Разом з цим, оскільки норма ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) щодо зарахування строку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, втратила чинність 20.06.2017 на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017, тому строк попереднього ув`язнення необхідно обвинуваченому з 13.07.2016 до 20.06.2017 - дати дії ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838- VIII від 26 листопада 2015 року).

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_12 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 липня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4