Справа № 602/991/16-к
Провадження № 1-кп/602/23/2017

ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" липня 2017 р. м.Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
секретар - ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ланівці Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, громадянина України, українця, одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючого, депутатом не являється, раніше судимого:
-07.08.2006 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки;
-08.02.2008 року Тернопільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;
-27.02.2008 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк З роки 6місяців;
-06.01.2012 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк З роки;
- 26.02.2015 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на З місяці;
- 01.03.2016 року Лановецьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 5 місяців;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
19 червня 2017 року обвинувачений та потерпіла подали до суду угоду про примирення. Зі змісту вказаної угоди вбачається, що обвинувачений взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати вину по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на два роки (ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України), та враховуючи положення ст.ст.66, 75 Кримінального кодексу України звільнити гр. ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 Кримінального кодексу України за визначенням суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення, однак, не зміг вказати, яке саме покарання передбачено умовами даної угоди. Наведена обставина свідчить про те, що сторонами не досягнуто узгодження щодо міри покарання обвинуваченого. Крім цього, обвинувачений в судовому засіданні не зміг зазначити про наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, які передбачені ст.473 КПК України, що ставить під сумнів його ознайомлення із ними.
Захисник ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просять угоду затвердити.
Прокурор ОСОБА_3 заперечила проти затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, вказавши на те, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово судимий, вчинив злочин під час непогашеної судимості, тому затвердження такої угоди не відповідає інтересам суспільства.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про примирення, суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч.5 ст.474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:
1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати у потерпілого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам його Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Відповідно до ст.474 КПК України, укладення угоди про примирення повинно бути добровільним.
Укладення угоди про примирення, відповідно до ст.469 КПК України, може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_4 є особою, який вчинив злочин під час непогашеної судимості, неодноразово судимий, схильний до вчинення злочинів.
Таким чином, заслухавши думку учасників процесу проаналізувавши зміст угоди про примирення, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає вищевказаним критеріям, оскільки, умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.474 КПК України, у разі невідповідності угоди вимогам КПК України, суд у судовому засіданні відмовляє в затвердженні угоди.
За вказаних обставин, у відповідності до ч.7 ст.474 КПК України в затвердженні угоди слід відмовити та призначити справу до розгляду в загальному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 315, 316, 317, 474 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в затвердженні угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 19 червня 2017 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Судове провадження продовжувати у загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1