Справа № 740/1944/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/100/2017
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000415, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 7 вересня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сальне Ніжинського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області:

18 серпня 2015 року за ст.309 ч.1, 311 ч.1, 70 КК України до штрафу в розмірі 1700;

17 травня 2016 року за ст.185 ч.1, 185 ч.3, ст. 70 ч.1 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 7 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 травня 2016 року і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В задоволення цивільного позову стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 7838 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень, а всього на загальну суму 8838 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1583 гривні 28 копійок витрат на залучення експертів для проведення експертиз.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення просить перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки потерпіла ОСОБА_9 , на його думку, не бачила момент викрадення її майна і у нього був умисел на вчинення саме таємного викрадення чужого майна.

Суд першої інстанції встановив, що 06 березня 2016 року близько 22-ї години ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна та доводячи свої злочинні наміри до кінця, проник до гаража, розташованого на території господарства по АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав речі, що належать ОСОБА_8 , а саме: електропилку ланцюгову марки «Воsh АКЕ40S» вартістю 2600 гривень, мотокосу марки «Атлант А437» вартістю 1294,50 гривень, електроточило марки «Томск-УХЛ4» вартістю 1749,75 гривень, подовжувач мережевий «Makel» на 3 розетки довжиною 4 м вартістю 35 гривень, лещата металеві слюсарні, поворотні з шириною губок 65 мм бувші у використанні вартістю 470 гривень, два молотки вагою 200 г з дерев`яною ручкою бувші у використанні вартістю 40 гривень, сокиру вагою 2200 г з дерев`яною ручкою бувшу у використанні вартістю 165 гривень, три ручні пилки (ножівки) довжиною полотна 65 см з однією рукояткою бувші у використанні вартістю 300 гривень, автомобільний багажник з алюмінієвого сплаву розміром 125х102х13 см вартістю 186,33 гривень, велосипед «Мінськ» з відкритою рамою бувший у використанні вартістю 997,50 гривень. Після чого ОСОБА_7 з викраденим з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 7838,08 гривень.

23 квітня 2016 року близько 12-ї години перебуваючи біля магазину «Аліна» розташованому по вул. Московська,51 в м. Ніжині, маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_9 залишила свій велосипед без нагляду біля вказаної будівлі, підійшов до вказаного велосипеду та вчинив дії, спрямовані на його таємне викрадення, однак, намагаючись зникнути з місця викрадення велосипеда був помічений ОСОБА_10 , яка вийшла з магазину. Маючи на меті припинення протиправних дій щодо свого майна ОСОБА_9 окликнула ОСОБА_7 та почала наближатися до нього. Усвідомлюючи, що його протиправні дії помічені потерпілою, та продовжуючи реалізацію до кінця свого умислу, спрямованого на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 повторно відкрито викрав майно ОСОБА_9 (її велосипед марки «Україна» вартістю 950 гривень). Отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_7 на велосипеді, що належить ОСОБА_9 , з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму 950 гривень.

25 квітня 2016 року близько 13-ї години ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна та доводячи свої злочинні наміри до кінця, перебуваючи біля одного із під`їздів будинку АДРЕСА_3 , таємно, повторно викрав велосипед «Мінськ» вартістю 1350 гривень, який належить ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_7 із викраденим з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1350 гривень.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

Факт таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що належить ОСОБА_8 , вчиненому повторно, яке поєднане з проникненням в приміщення, обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюється, як і фактичні обставини по епізоду таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що належить ОСОБА_11 , вчиненому повторно, а тому колегія суддів виходить з обставин встановлених місцевим судом, які ніким не оспорюються, а тому вирок суду в цій частині не перевіряється.

Не заперечує обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі і факт заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 , вважаючи лише, що в його діях не вбачається ознак відкритого викрадення майна (грабіж), оскільки остання не бачила момент викрадення її майна і у нього був умисел на вчинення саме таємного викрадення чужого майна.

Диспозиція ст. 185 КК України, на яку просить перекваліфікувати його дії по вказаному епізоду обвинувачений ОСОБА_7 , передбачає таємне заволодіння чужим майном.

Однак, як пояснила в судовому засіданні місцевого суду потерпіла ОСОБА_9 , вона, побачивши через вікно магазину, як обвинувачений заволодіває її велосипедом, одразу вибігла на вулицю та почала голосно кричати на нього, після чого той прискорив рух і повернув за ріг вулиці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі дії обвинуваченого свідчать про його реакцію на почуте та вважає, що ОСОБА_7 після викрадення велосипеду, намагався зникнути з місця вчинення злочину, усвідомлюючи при цьому, що був помічений потерпілою.

Враховуючи вищевикладені обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення по епізоду заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 , в його діях не вбачається ознак злочину, передбаченого ст. 185 КК України і матеріали кримінального провадження не містять об`єктивних даних для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 185 КК України, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі.

Дій ОСОБА_7 по вищезазначеному епізоду, за правильно встановлених у справі фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення майна (грабіж), що належить ОСОБА_9 , вчиненого повторно.

При обранні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до загальних засад призначення покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, обставину що пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, і призначив покарання в мінімальних межах санкцій статей обвинувачення.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання, відповідає вимогам ст. 65 КПК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 7 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4