Дата документу 12.06.2017 Справа № 554/4664/17

Провадження № 1-кс/554/4084/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.06.2017 року у близько 14:00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи неподалік 2-го міського пляжу Подільського району м. Полтава, поблизу будинку за адресою м. Полтава по вул. Громадська №29-а, вирішив заволодіти особистими речами ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 , ОСОБА_4 діючи з корисливих спонукань, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, витяг з кишені брюк, які знаходились на землі неподалік ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Nokia 6303і» у корпусі сріблясто чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 267 грн. (зі слів потерпілого), грошові кошти у розмірі 133 грн., пачку цигарок марки «LS» у коробці чорного кольору (матеріальної цінності не становить) запальничку чорного кольору (матеріальної цінності не становить), а потім, коли його дії були помічені потерпілим, ОСОБА_4 почав тікати та з місця скоєння злочину зник, незважаючи на законні вимого потерпілого про негайне повернення викраденого майна, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 400 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), кваліфіковано за ч. 1 ст. 186 КК України.
Попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень: ч. 1 ст. 186 КК України.
10.06.2017 року за адресою м. Полтава, вул. Площа Слави 1 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав мобільний телефон марки "Nokia 6303і" у корпусі сріблясто-чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім-картка мобільного оператору «МТС» № НОМЕР_2 , грошові котами у розмірі 133 грн., пачку цигарок марки "LS" у коробці чорного кольору та запальничку чорною кольору.
Слідчий в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на наступне тимчасово вилучене майно: мобільний телефон марки "Nokia 6303і" у корпусі сріблясто-чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім-картка мобільного оператору «МТС» № НОМЕР_2 , грошові кошти у розмірі 133 грн., пачка цигарок марки "LS" у коробці чорного кольору та запальничка чорною кольору.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1