Справа № 1-592/2010
-
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.07.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

в складі :

головуючого_______________судді СЛИВКИ В.В.

при секретарі______________ХАЛІМЕНДИК О.В.

з участю прокурора_________БОНЧЕВА В.О.

захисника_________________ДРОБАХИ В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, позапартійного, з середньою спеціальною освітою, несудимого, неодруженого, працюючого барменом в кафе «Фламінго», мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , являючись призовником, який досяг призовного віку, за станом здоров`я придатним для проходження військової служби, відповідно до протоколу № 11 призовної комісії Білоцерківського ОМВК від 16 березня 2010 року підлягаючим призову на строкову військову службу у ВВ МВС України, отримавши 19 березня 2010 року особисто від від посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 наказову повістку про обов`язок зявлення 27 квітня 2010 року на 7-00 год. на збірний пункт для відправки у військову частину, впорушення ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», введеного в дію постановою Верховної Ради України № 2233 - XII від 23 березня 1992 року, маючи об`єктивну можливість прибути для відправки до військової частини, 27 квітня 2010 року умисно, без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, чим ухилився від призову на строкову військову службу.

Підсудний ОСОБА_2 частково визнав себе винним у вчиненому і показав, що дійсно після проходження медичного огляду, за результатами якого його було визнано придатним для проходження військової строкової служби, 19 березня 2010 року він особисто отримав у військкоматі повістку, згідно якої був зобовязаний прибути 27 квітня 2010 року на 7-00 год. на призовний пункт для відправки на службу до військової частини. Однак у визначений час на призовний пункт не прибув, оскільки вирішив поступати на навчання до вищого навчального закладу і йому пообіцяли, що він буде навчатися в Київському університеті розвитку людини «Україна», куди перед цим подав документи.

Ствердив, що не ухилявся від проходження військової служби, і що жодних причин, які перешкоджали б йому прибути 27.04.2010 року на призовний пункт, не існувало. Але вказаного дня він поїхав до м. Києва вирішувати особисті справи, оскільки вважав, що на підставі виданої універстетом довідки, в якій було зазначено, що він буде навчатись у вказаному навчальному закладі, і яку він надав працівникам військкомату, його повинні звільнити від військової служби. У вчиненому кається.

Окрім часткового визнання самого ОСОБА_3 вина підсудного у вчиненому підтверджується зібраними у справі доказами.

Зокрема показами допитано в якості свідка начальника відділення укомплектування Білоцерківського ОМВК ОСОБА_4 , котрий ствердив, що на виконання Указу Президента України та рішення Білоцерківської районної державної адміністрації № 77 від 1 лютого 2010 року, з 1 березня 2010 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було розпочато призов громадян чоловічої статі, яким на день призову виповнилось 18 років і які не мали права на відстрочку від строкової військової служби. 17.03.2010 року ОСОБА_3 за результатами контрольного медичного огляду в ІНФОРМАЦІЯ_5 було визнано здоровим та придатним для проходження строкової військової служби і 19.03.2010 року він особисто вручив підсудному бойову повістку про прибуття 27.04.2010 року о 7 год. до ІНФОРМАЦІЯ_6 для відправки на строкову військову службу, про отримання якої останній розписався на корінці вказаної повістки. Він же попередив ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за неприбуття у визначений строк на призовний пункт. Однак підсудний без поважних причин у визначений день на призовний пункт не зявився і таким чином ухилився від проходження військової служби.

Аналогічні обставини підтвердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

При цьому свідок ОСОБА_5 категорично ствердив, що після отримання від підсудного довідки університету «Україна» він особисто розяснив останньому, що вказана довідка не надає права на відстрочку від проходження військової служби, і ще раз попередив підсудного про його обовязок зявитися 27.04.2010 року о 7-00 год. на призовний пункт Білоцерківського військкомату.

Підтвердженням вини ОСОБА_3 у скоєному є також:

- витяг з Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», введеного в дію постановою Верховної Ради України № 2233 - XII від 23 березня 1992 року, з якого вбачається, що на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня від равлек тя у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. У разі неявки призовника без поважних причин за викликом районного (міського) військового комісаріату на призовну комісію він несе відповідальність, установлену законом. (а.с. 75-76)

- копія Указу Президента України № 879/2009 «Про строки проведення чергових призовів, чергові призови громадян України на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців у 2010 році» і розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації № 77 від 1 лютого 2010 року «Про організацію та проведення в Білоцерківському районі призову громадян України на строкову військову службу в березні-травні 2010 року», які свідчать про те, що в 2010 році проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу призначено на квітень-травень і жовтень-листопад місяці. (а.с. 24, 25);

- протоколу огляду документа - «Протоколу № 11 призовної комісії Білоцерківського ОМВК від 16 березня 2010 року», який свідчить про те, що призовник ОСОБА_7 за станом здоров`я визнаний придатним для проходження строкової військової служби та протягом квітня 2010 року підлягав призову у ВВ МВС України. (а.с І)

- протокол огляду речового доказу - корінця бойової повістки ІНФОРМАЦІЯ_3 , який свідчить про те, що ОСОБА_7 19 березня 2010 року особисто отримав повістку про явку до вказаного військкомату 27 квітня 2010 року на 7-00 год. для відправки на строкову військову службу. (а.с. 20-23)

- довідка відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» за № 57 від 28.04.2010 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 на час призову лише подав документи до приймальної комісії вказаного навчального закладу, атому не являвся студентом указаного навчального закладу, і що останній міг бути зарахованим у студенти лише після укладання з ним відповідного договору. (а.с. 5)

- протокол прийняття явки ОСОБА_3 з повиною, у ячкій останній добровільно зізнався у вчиненому і повідомив про обставини свого незявлення на призовний пункт. (а.с. 66)

Таким чином суд, аналізуючи зібрані в справі докази та належним чином їх оцінюючи, дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані досудовим слідством за ст. 335 КК України, як ухилення від призову на строкову військову службу.

До доводів ОСОБА_3 , в яких останній стверджує, що не ухилявся від проходження строкової військової служби, і що на призовний пункт у визначений день він не зявився через те, що вважав, що після подачі довідки університету його повинні звільнити від проходження військової служби, суд ставиться критично.

Вказані доводи підсудного повністю спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , тому суд вважає їх надуманими з метою уникнути відповідальності за скоєне, і до уваги не приймає.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, помякшуючі відповідальність обставини, як те, що ОСОБА_2 не судимий, у вчиненому розкаявся, враховує особу підсудного, котрий вперше притягується до кримінальної відповідальності, працевлаштований, позитивно характеризується, а також відсутність обставин, що обтяжували б відповідальність останнього, і вважає, що виправлення підсудного можливе без повної чи часткової ізоляції від суспільства.

Суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання в межах санкції ст. 335 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком, з одночасним покладенням на підсудного обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Підстав для задоволення клопотання трудового колективу ПП «Андріуца» про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за скоєне та передачу підсудного вказаному трудовому колективу на поруки суд не вбачає, оскільки ОСОБА_2 лише частково визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, а ця обставина виключає застосування ст. 47 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, зобовязавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані оргшани про зміну постійного місця проживання і регулярно зявлятись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до набрання вироком чинності, залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази корінець повістки військкомату зберігати в справі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: ,