н/п 1-кп/640/280/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 Кримінального Кодексу України,
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В підготовчому судовому засіданні між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, було досягнуто та підписано угоду про примирення від 07 грудня 2016 року.
Сторони угоди погодились, що обвинувачений ОСОБА_5 понесе покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненому щиро покаявся.
Підтвердив суду, що угоду про примирення він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є для підозрюваного є - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; для потерпілої є - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягненні ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Просив затвердити укладену між сторонами угоду про примирення.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України .
Крім того, обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують; також обвинуваченим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та 424 цього Кодексу, а саме: збереження можливості оскарження вироку лише з наступних підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_5 були роз`яснені та йому зрозумілі.
Після таких роз`яснень суду обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди.
Представнику потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та 424 цього Кодексу, а саме: збереження можливості оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч. 6 -7 ст. 474 цього Кодексу.
Також представником потерпілого ОСОБА_4 усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, представнику потерпілого ОСОБА_4 зрозумілі. Після таких роз`яснень представник потерпілого не заперечував проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468 - 470, 471 КПК України, в тому числі за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.А саме ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Угоду про примирення між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.
Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя Київського районного суду
м. Харкова ОСОБА_1