Справа № 209/41/17
Провадження № 1-кп/209/114/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002565 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 07.12.2016 року, приблизно о 18.00 годині, більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 перебував біля третього під`їзду будинку № 5 по бул. Незалежності в м. Камянське (Дніпродзержинськ), де у нього виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Побачивши раніше йому не знайому ОСОБА_7 , яка зайшла до вказаного під`їзду, реалізуючи свій злочинний умисел, прослідував за нею до вищезазначеного під`їзду, а потім до кабіни ліфта, де для здійснення своїх злочинних намірів став тиснути на кнопки управління ліфтом, незважаючи на прохання потерпілої натиснути на кнопку четвертого поверху. В цей час кабіна ліфта зупинилась на третьому поверсі і двері ліфта відчинилися. Потерпіла ОСОБА_7 вибігла на площадку третього поверху, де її зупинив ОСОБА_5 і, продовжуючи злочинний умисел, лівою рукою став прижимати за тулуб потерпілу ОСОБА_8 до стіни, а правою затуляти потерпілій рота, тобто застосував насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, та став вимагати, щоб потерпіла передала йому свої майно та грошові кошти. Після чого ОСОБА_5 скориставшись безпорадним станом потерпілої, яка сама передала йому грошові кошти у сумі 80(вісімдесят) гривень, відкрито, з застосуваннями насилля, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами у сумі 80(вісімдесят) гривень, що належали останній, таким чином спричинивши ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_9 з місця злочину зник, згодом використав викрадене на свій розсуд.
Крім того, 07.12.2016 року, приблизно о 19.45 годині, ОСОБА_5 , більш точний час не встановлено, перебував біля першого під`їзду будинку № 29 по бул.Незалежності в м. Камянське, де у нього виник прямий злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства. Побачивши раніше йому не знайому громадянку ОСОБА_10 та дочекавшись, коли вона зайшла до вказаного під`їзду, реалізуючи свій злочинний умисел, прослідував за нею до вищезазначеного під`їзду, а потім до кабіни ліфта, де для здійснення своїх злочинних намірів натиснув на кнопку четвертого поверху. Перебуваючи в кабіні ліфта, з метою пригнічення волі потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_5 напав на потерпілу ОСОБА_10 , обхопивши обома руками її голову та вдаривши потерпілу головою, а саме її потиличною частиною об стінку ліфта, тобто застосував насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, при цьому став вимагати, щоб потерпіла передала йому гроші. В цей час кабіна ліфта зупинилась на четвертому поверсі двері ліфту відчинилися. Потерпіла в цей час намагалась вибігти на площадку четвертого поверху, але перечепилась та впала на підлогу та закричала, намагаючись позвати на допомогу, ОСОБА_5 схопив її зашию та став душити вимагаючи, щоб вона перестала кричати та віддала гроші,тобто застосував насильство, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Після цього ОСОБА_5 підняв потерпілу ОСОБА_11 та поставив навколішки і, продовжуючи свій злочинний умисел, став стискувати руки на шиї потерпілої, погрожуючи її задушити, тобто застосував насильство, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також погрозу застосування такого насильства, які потерпіла ОСОБА_10 сприймала реально, після чого продовжив вимагати, щоб потерпіла передала йому гроші. ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та здоров`я, сама передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1500 гривень, якими останній заволодів та впорядився на власний розсуд, таким чином спричинивши ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.
Дії обвинуваченого на стадії досудового розслідування кваліфіковані:
-по епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України;
-по епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_10 за ч.2 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою вину, а саме визнав обставини, визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення та погодився із правильністю правової кваліфікації діяння по епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України.
Дав суду показання, в яких визнав фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення.
Показання ОСОБА_5 не викликають у суду сумніву щодо добровільності його позиції.
Обвинувачений не визнав фактичні обставини та не погодився із правовою кваліфікацією по епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_10 за ч.2 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення та наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи по епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України, кваліфікацію цього кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи в цій частині, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України, які ніким не оспорюються.
Вина обвинуваченого, за наслідками судового розгляду, по епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України підтверджується: визнанням обвинуваченим своєї вини в цій частині; визнанням фактичних обставин та кваліфікації; показами обвинуваченого.
Отже в цій частині, суд погоджується із кваліфікацією даного діяння обвинуваченого органом досудового розслідування за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Щодо епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_10 за ч.2 ст. 187 КК України.
Суд, при встановлені обставин справи і наявності в діях обвинуваченого складу відповідного кримінального правопорушення, дослідив, надав оцінку та прийняв до уваги наступні докази.
Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні надала покази суду. Що з обвинуваченим до подій про які йдеться знайома не була. 07 грудня 2016 року близько 19-00 вона йшла до своєї сестри в сторону будинку за адресою АДРЕСА_1 . Вирішила піти понад будинком. Перед перехрестям звернула увагу що за нею йде якій то чоловік. Підійшовши до під`їзду будинка по АДРЕСА_1 , зателефонувала через домофон сестрі. Обвинувачений так само підійшов до під`їзду. Сестра через домофон відкрила двері під`їзду, потерпіла спочатку пропустила в під`їзд обвинуваченого потім зайшла сама. Підійшла до ліфту, обвинувачений так само підійшов. Коли відкрились двері ліфта, обвинувачений пропустив зайти її спочатку до ліфту, потім зайшов сам. В ліфті, до початку руху обвинувачений запитав її на якій їй поверх. Вона відповіла, що на десятий. Обвинувачений натиснув кнопку четвертого поверху. Далі обвинувачений раптово схопив її за голову і вдарив об стінку ліфта. Сказав, щоб вона віддавала гроші. Наскільки сильно вдарив сказати не може, бо вона була в шоковому стані. Обвинувачений затулив їй рот. В цей час ліфт досягнув четвертого поверху. Вона зрозуміла, що їй будь-яким чином потрібно вийти із ліфта. Вона спробувала вийти це була боротьба. Проте, вона перечепилась і випала із ліфта. В цей час обвинувачений впав на неї. Обвинувачений почав її сильно душити. Він не відпускав її і говорив, щоб вона зайшла до ліфта, бо там її телефон, який дзвонив. Коли вона намагалась кричати, випавши із ліфта на площадку четвертого поверху, щоб її почули, обвинувачений продовжував її душив, даючи зрозуміти, щоб вона припинила кричати. Він казав: «Закрий рот.» При цьому сильно душив. Вона сильно перелякалась і зрозуміла, що кричати їй не має сенсу. Обвинувачений поставив її на коліна, продовжуючи тримати її за горло. Коли поставив на коліна, то послабив руки. Але продовжував тримати руки на шиї. Все це продовжувалось 10-15 хвилин. Вона засунула руку в сумку, відкрила гаманець, достала гроші, і віддала обвинуваченому. В гаманці залишились документи, вона хотіла їх зберегти. Але обвинувачений, сказав: «Віддай гаманець.» Всього в банкоматі перед цим вона зняла 3000 гривень, обвинуваченому дісталось приблизно половина, десь 1500-1600 гривень. Навіть віддавши йому гроші, обвинувачений її не відпустив. Вона просила та благала, щоб він її відпустив. Вона не знає що він хотів. Потім вона почула що по сходинах піднімається ОСОБА_12 чоловік її сестри. Обвинувачений так само почув це. Покинув її і став тікати з площадки по сходинах. Вона в цей момент закричала, щоб чоловік її сестри ОСОБА_13 , зупинив обвинуваченого, бо той тільки що забрав у неї гроші. Обвинувачений прошмигнув мимо нього. Чоловік її сестри розвернувся по сходинах вниз і почав переслідувати обвинуваченого. Після того, потерпіла піднялась до сестри. Синців на шиї не було.
На запитання прокурора, що вона відчувала коли обвинувачений стискував руки на її шиї і казав не кричати, вона відповіла, що зрозуміла що істерика тут не допоможе. Вона благала та вмовляла обвинуваченого, щоб він її відпустив, що в неї мала дитина, щоб він тільки її відпустив. Вона розуміла, що якщо вона буде кричати, то він її задушить. Дії обвинуваченого вона сприймала як загрозу її життю.
На уточнююче запитання суду, яким конкретно чином вона сприймала загрозу, в чому на її думку вона полягала, потерпіла відповіла, що вона боялась, що обвинувачений її може задушити.
В обвинуваченому потерпіла впевнено опізнала того чоловіка, який на неї напав. Він був в капюшоні, проте в неї було достатньо часу, щоб його розгледіти.
На запитання захисника, потерпіла також пояснила, що була вдягнута в светері із підворотом та в теплій куртці. Після того, як заволодів грошима, обвинувачений все ж таки продовжував тримати і говорити їй зайти до ліфта.
На запитання обвинуваченого, показала, що обвинувачений підняв і віддав їй шапку і телефон, які лежали в ліфті. Обвинувачений говорив, щоб вони пішли в ліфт забрати шапку і телефон. Обвинувачений говорив, що він не збирається її вбивати, але при цьому душив.
Суму грошових коштів, які забрав обвинувачений їй повернули співробітники поліції. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має.
Щодо призначення покарання, потерпіла висловилась, що покарання має бути таким, щоб обвинувачений зрозумів, що він міг позбавити її життя.
В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_14 . Він пояснив, що він є чоловіком сестри потерпілої ОСОБА_10 . Із обвинуваченим раніше до подій 07.12.2017 року знайомий не був. Пояснив, що десь на початку грудня 2016 року, більш точну дату він не пам`ятає, приблизно о 18-19 годині приїхав із сином до будинку. Дав сину ключі від під`їзду, щоб він йшов відкривати двері. Син пішов. Але потім повернувся сказав, що ліфт не працює. Свідок підійшов до ліфта і впевнився, що ліфт не працює. Почув голоси сварки, плач дівчини, благання. Наче в ліфті, а наче на етажі. Став підійматись із сином, розмовляючи із сином. Біля четвертого поверху на сходинах на зустріч спускався чоловік у капюшоні. Цей чоловік пройшов мимо нього і в цей час почув крик потерпілої, яка крикнула щоб він затримав цього чоловіка, бо той забрав у неї гроші. Він наздогнав його в районі третього поверху на сходинах. В них виникла коротка сутичка, обвинувачений хаотично наносив удари в бік нього, а він захищався і перечепився через сходову огорожу. Обвинувачений побіг по сходинах вниз, а він за ним. Вибігши із під`їзду обвинувачений побіг наліво. Там біля сусіднього підїзду стояв знайомий біля машини, свідок крикнув: « ОСОБА_15 тримай його». Обвинувачений побіг через полісадник, але перечепився і впав. Там свідок його наздогнав і затримав. Коли його затримали, обвинувачений спочатку не визнавав що забрав гроші, але потім з одного карману дістав купюри по 50 та 100 гривень і кинув на землю, а з іншого пом`яті купюри різного номіналу і сказав щоб забирали і ці. Після того, викликали поліцію. Після того як приїхала поліція, свідок став повертатись до дому по сходинах і в районі третього поверху знайшов гаманець. Піднявшись додому побачив потерпілу ОСОБА_10 , яка була дуже перелякана, лице було опухле. Потерпіла сказала що її душили. Шия в неї була червона.
В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_16 . Яка надала наступні покази. Потерпіла є її рідною сестрою. Із обвинуваченим раніше знайома не була. 07.12.2016 року, приблизно о 18-30 19-00, свідок була дома. Подзонила в домофон її сестра ОСОБА_10 , вона їй відкрила. Вона чекала поки ОСОБА_10 підніметься, але її все не було. Свідок вишла до ліфта, але побачила, що кнопка ліфта горить і ліфт не викликається. Повернулась назад до дому. Набрала сестру на телефон, але ніхто не відповідав. Подумала, що сестра піднімається пішки. Десь через хвилин 10-15 знову задзвонив домофон. Це був син, який приїхав із чоловіком. Вона їм відкрила двері під`їзда через домофон. Після того, через деякий час по сходинах піднявся її син разом із ОСОБА_10 . У ОСОБА_17 був переляканий вигляд. Свідок запитала, що сталось. ОСОБА_10 сказала що на неї напали, її душили та її ограбили. ОСОБА_10 плакала, сказала що її сильно душили, що вона перелякалась, що в неї все життя промайнуло перед очима. Після того, свідок її заспокоювала. ОСОБА_17 повідомили, що чоловік свідка погнався за нападником.
На запитання прокурора, свідок повідомила, що шия ОСОБА_17 була підпухла, червоного кольору.
Свідок повідомила, що ОСОБА_17 була у спортивних штанах, куртці і кофтці. Шию було видно. Слідів крововиливу на шиї не було.
В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_18 . Потерпілу ОСОБА_17 знає, є його родичкою. 07.02.2016 року десь о 18.00 19.00 йому зателефонував родич ОСОБА_13 та сказав, що напали на ОСОБА_10 . Свідок так само повідомив поліцію про те що сталось. Приїхав десь через 5 хвилин за адресою мешкання ОСОБА_14 . Піднявся до нього в квартиру, там побачив ОСОБА_10 , на запитання свідка, остання повідомила, що на неї напали, її душили. Вона показали сліди удушення припухлість шиї. Потерпіла була в светрі під горло.
В судовому засіданні був допитаний обвинувачений ОСОБА_5 . Який надав суду наступні покази. Він підтвердив, що всі обставини по епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_7 , його дії які кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України він визнає і вони є правильними.
Також пояснив, що 07.12.2016 року він знаходився біля магазину «Верес» на четвертому мікрорайоні в місті Кам`янське, приблизно між 18.00 та 19.00, він побачив потерпілу ОСОБА_17 . В обвинуваченого виник умисел на заволодіння її майном. Обвинувачений прослідував за нею до під`їзду будинка, де разом із нею спочатку зайшов у під`їзд, а потім у кабіну ліфта. Натиснув на кнопку четвертого поверху. Потім раптово повернувся до неї, затулив їй лівою рукою рот та став вимагати гроші. Вона подалась назад. Відбулась суматоха. В цей час відкрились двері ліфта. Потерпіла подалась вперед намагаючись відштовхнути обвинуваченого, але перечепилась і впала. Обвинувачений впав на неї. Рука з рота потерпілої в нього ізслизнула. Тоді обвинувачений знову затулив потерпілій ОСОБА_17 лівою рукою рот, а праву поклав на затилок потерпілій. Після того, вони із потерпілою встали в куті на площадці біля ліфта. Обвинувачений убрав руку із рота потерпілої і знову сказав, щоб вона віддала гроші. Потерпіла сказавши що зараз віддасть, полізла рукою в свою сумку. Звідти віддала пом`яті грошові купюри. В цей час права рука обвинуваченого була на затилку потерпілої, а ліва просто вільно висіла. Після цього потерпіла віддала йому гаманець. Він лівою рукою поклав купюри собі в карман, потім і гаманець. Весь цей час, обвинувачений говорив, щоб вона віддавала йому гроші. Філіп`єва весь цей час розмовляла із ним, просила її не вбивати, говорила що в неї є діти, що вона віруюча. Обвинувачений говорив, що він її вбивати не збирається. Обвинувачений помітив, що двері ліфта не зачиняються і що там телефон і шапка потерпілої. Обвинувачений, тримаючи за руку потерпілу забрав із кабіни ліфта телефон і шапку потерпілої, віддав ці речі їй. Потім він почув, що по сходинах хтось піднімається і обвинувачений почав тікати. Потерпіла крикнула тому хто піднімався, щоб він затримав обвинуваченого. Побачив свідка ОСОБА_14 . ОСОБА_14 намагався його затримати, але обвинувачений вибіг із під`їзда, де у дворі був затриманий мешканцями. Він дістав гроші із карману. Гроші вітром здуло з руки і вони впали на землю. Затримав чоловік, який стояв біля сусіднього під`їзду, біля машини. Обвинувачений перечепився і впав. Тоді і був затриманий.
Обвинувачений на уточнююче запитання прокурора, сказав що він не бив і не душив потерпілу. Можливо їй здалось. Оскільки він тримав потерпілу за капюшон. Пояснити чому потерпіла говорить що він її душив, пояснити не може.
Потерпіла була в куртці з капюшоном із комірцем під горло. Куртка була застібнута. На шиї руки обвинуваченого були лише с заду, і лише одна рука. Потерпіла просила не вбивати її через її шоковий стан і через переляканий стан. Обвинувачений сказав, що не збирався її вбивати.
Слідчий експеримент із обвинуваченим проводився. Він пам`ятає що пояснював на стадії досудового розслідування. Там пояснював, що тримав її за шию, маючи на увазі, що тримав с заду за шию однією рукою.
На запитання суду, про те, чи кликала потерпіла ОСОБА_10 когось на допомогу, чи намагалась кричати, обвинувачений показав, що потерпіла щось викрикнула коли вони випали із ліфта. Показав, що рот затуляв їй із метою того, щоб потерпіла не кричала. Потім убрав руку із рота, бо повірив, що не буде кричати.
На запитання захисника, сказав що не збирався наносити потерпілій тілесні ушкодження. З часу пред`явлення претензій віддати грошові кошти, які він здійснив вперше ще в ліфті, до моменту видачі грошей та гаманця пройшло десь 10 хвилин.
Після того, як потерпіла віддала перші грошові купюри, обвинувачений її запитав, про те, чи точно це все ? На що потерпіла віддала йому ще і гаманець.
Обвинувачений показав, що не говорив, що задушить потерпілу, якщо та буде кричати.
Розбіжностей із показами, які обвинувачений давав на досудовому розслідуванні, із тими які надає на судовому слідстві, він вважає, що не має.
В судовому засіданні були досліджені письмові докази.
Протокол огляду місця події від 08.12.2016 року (а.с. 25-26), відповідно до змісту якого, місцем події є територія прилегла до другого під`їзду будинка АДРЕСА_1 . В процесі огляду були виявлені на землі грошові кошти в загальній сумі 1580(одна тисяча п`ятсот вісімдесят) гривень, 00 копійок, номіналами по 100, 50, 20 та 2 гривні.
Протокол проведення слідчого експеримента від 07.12.2016 року із додатком «Фототаблиця» (а.с. 33-41), відповідно до змісту якого потерпіла ОСОБА_10 показала як відбувались події під час нападу на неї. При цьому, в змісті зазначеного протоколу, на арк. 34 зазначено, що потерпіла пояснила, що після того, як вона випала із ліфта та почала кричати та кликати на допомогу особа яка на неї напала обхопив обома руками її шию і почав душити щосили. Пояснила, що нападник говорив щоб вона перестала кричати і вимагав у неї гроші. При цьому, відповідно до змісту протоколу, вона неодноразово пояснила, що нападник її душив. При цьому на фотознімку №13 (а.с. 41) є фото того, як на статисті показано, як обома руками нападник хватав її за горло.
Протокол пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 08.12.2016 року (а.с. 45), відповідно до змісту якого, потерпіла ОСОБА_10 зазначила, що може опізнати особу, який в неї забрав грошові кошти. При цьому, вона опізнала особу на фотознімку №3. Проте, в змісті протоколу, або доданих до нього документах відсутні дані, хто саме зображений на фотознімку №3. Тому суд приймає даний доказ до увги, лише в частині підтвердження тієї обставини, що потерпіла ОСОБА_10 на стадії досудового розслідування пояснювала, що може опізнати особу, яка заволоділа її майном.
Протокол проведення слідчого експерименту від 16.12.2106 року (а.с.103-104), за участі ОСОБА_5 , в якому зафіксовано, в тому числі за допомогою фотозйомки пояснення ОСОБА_5 щодо обставин вчинення ним правопорушення. Суд звертає увагу, що в своїх поясненнях ОСОБА_5 підтверджував обставину тримання за шию потерпілої та вимагання віддати при цьому грошові кошти. Суд зауважує, що ці пояснення не спростовують тверджень потерпілої. Більше того, вони підтверджують застосування насильства до потерпілої в області шиї із метою заволодіти її майном.
Також судом було досліджено витяг із ЄРДР від 07.12.2016 року (а.с. 1), де попередня кваліфікація дій обвинуваченого щодо потерпілої ОСОБА_17 була зазначена як за ч. 1 ст. 186 КК україни. Суд з цього приводу зауважує, що така кваліфікація є попередньою і змінюється в процесі розслідування, в залежності від встановлених на досудовому розслідуванні фактичних обставин.
Також було досліджено протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.12.2016 року (а.с. 8), де потерпіла ОСОБА_17 просила прийняти міри до особи невідомого, який відкрито із застосуванням грубої фізичної сили заволодів її грошовими коштами в сумі 1500(одна тисяча пятсот) гривень, 00 коп.
Документи, які характеризують особу: Копія паспорта обвинуваченого (а.с. 85-87); Копія довідки про звільнення (а.с. 88-89) де зазначено, що ОСОБА_5 звільнився 16.08.2012 умовно-достроково на 4 місяці 9 дн.; Копія ідентифікаційного номера обвинуваченого (а.с. 90); довідка про судимості (а.с. 91), довідка про звільнення від 19.07.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_5 звільнився умовно-достроково 1 місяць та 14 днів; довідка із лікарні (а.с. 93), відповідно до якої ОСОБА_5 на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває; побутова характеристика від 08.12.2016 року (а.с. 94), відповідно до змісту якої, скарг на обвинуваченого не надходило.
Суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого по епізоду від 07.12.2016 року із потерпілою ОСОБА_10 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 187 КК України. Тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій або бандитизм.
Мотиви за яких суд прийшов до таких висновків наступні. Потерпіла ОСОБА_10 , як на стадії досудового розслідування так і на стадії судового провадження надала однакові за змістом покази щодо дій нападника та її сприйняття цього. Зокрема, вона із самого початку стверджувала про те, що обвинувачений застосовував насильство до неї, в тому числі у вигляді душіння. Допитані свідки у судовому засіданні підтвердили ту обставину, що одразу після нападу, вона говорила що обвинувачений її душив, до того ж сильно. Письмовими доказами по справі також підтверджуються слова потерпілої, зокрема такі дії, в тому числі душіння, вона показала на слідчому експерименті 07.12.2016 року. Також, суд враховує, що допитані в судовому засіданні свідки показали, що у потерпілої ОСОБА_17 була опухла червона шия. Що на думку суду є також доказом душіння потерпілої. Покази свідків узгоджуються між собою, збігаються вони і із показами потерпілої та протоколом слідчого експеримента за участю ОСОБА_10 від 07.12.2016 року.
Суд враховує зміст п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» 06.11.2009 N 10, в якому зазначено: «Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.»
Отже суд вважає, застосоване обвинуваченим до потерпілої насильство у вигляді душіння за шию було небезпечним для життя та здоров`я потерпілої в момент вчинення. Воно було застосоване з метою заволодіння майном потерпілої та пригніченням волі потерпілої щодо супротиву.
Суд враховує суб`єктивне ставлення потерпілої до дій обвинуваченого. Суд прийшов до висновку, що вона мала сильне хвилювання і реально сприймала загрозу своєму життю в момент застосування до неї насильства з боку обвинуваченого. Про це свідчать покази потерпілої, а також свідчення обвинуваченого. Які обидва показали, що в момент вчинення кримінального правопорушення, після застосування до потерпілої насилля, потерпіла просила обвинуваченого не вбивати її, говорила що в неї є дитина. Підтвердила також це і свідок ОСОБА_16 , яка показала, що одразу після нападу потерпіла ОСОБА_10 повідомила їй, що вона перелякалась за своє життя.
Застосування насильства з боку обвинуваченого ОСОБА_5 до потерпілої мало на меті заволодіння її майном, що підтверджується поясненнями потерпілої, обвинуваченого, змістом протоколів проведення слідчих експериментів, як за участі потерпілої ОСОБА_17 так і за участі обвинуваченого ОСОБА_5 , а також протоколом огляду місця події, де були виявлені грошові кошти.
Правопорушення було вчинене із корисливого мотиву із прямим умислом.
Суд відноситься критично до пояснень обвинуваченого щодо того, що в його діях відсутній склад злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме що до того, що він не душив потерпілу ОСОБА_11 . Адже, такі його твердження спростовані за наслідками судового розгляду послідовними показами потерпілої, свідків, які до того ж узгоджуються із письмовими доказами по справі, зокрема протоколом проведення слідчого експерименту від 07.12.2016 року із додатком «Фототаблиця» (а.с. 33-41). Суд вважає, що обвинувачений намагається уникнути кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 187 КК України.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст. 187 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначені обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який не працює, одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, раніше неодноразово судимий.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Судом встановлені обтяжуючі покарання обставини.
Щодо кримінального правопорушення у відношенні потерпілої ОСОБА_7 і кваліфікованого за ч. 2 ст. 186 КК України рецидив злочинів.
Щодо кримінального правопорушення у відношенні потерпілої ОСОБА_10 і кваліфікованого за ч. 2 ст. 187 КК України рецидив злочинів.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючих покарання обставини, та наявності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за доцільне призначити окремо за кожне вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 33 КК України, сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються злочини, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.
В даному кримінальному проваджені суд встановив наявність сукупності злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КК України, при сукупності злочинів кожен з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до ч.2 ст. 70 КК України, при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б один із злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
При призначені покарання за сукупністю злочинів, суд вважає за необхідне застосувати ст. 70 КК України - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 обирався у вигляді тримання під вартою.
Цивільні позови у даному проваджені не заявлялись.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України..
Керуючись ст.ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:
-за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

-за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 ч.1, 3 КК України за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 8 (восьми) років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Строк покарання обчислювати з дня затримання - з 07 грудня 2016 року.
У відповідності до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття ним покарання призначеного даним вироком, строк його попереднього ув`язнення, тобто з 08.12.2016 року до моменту постановлення даного вироку, тобто до 28.03.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази по справі, а саме:

-грошові кошти у сумі 1500(одна тисяча п`ятсот) гривень, передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_10 - залишити у її володінні.

- грошові кошти у сумі 80(вісімдесят) гривень, передані на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_7 - залишити у її володінні.

Вирок може бути оскаржено всіма учасниками процесу з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1