Дата документу Справа № 322/901/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/445/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 322/901/16
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0000303 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с Софіївка Новомиколаївського району Запорізької області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, яка має неповну середню освіту, не заміжньої, раніше судимої,

1) вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09.06.2016 зач. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить призначити її покарання більш м`яке, так як на її утриманні є малолітня донька 2014 року народження і вона щиро та відверто розкаюється.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначено її покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Утримується під вартою з 25 листопада 2016 року.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили v вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишено без змін.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення 25.11.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 439 грн. 80 коп. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 03.07.2016, близько 05 год. 00 хв., ОСОБА_6 , з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, через відчинені двері проникла до квартири гр. ОСОБА_8 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала мобільний телефон «Леново А-390» вартістю 883,33 грн. та тушу качки вагою 2 кг. по ціні 60 грн. за 1 кг. на загальну суму 120,00 грн., чим спричинила ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 1 003,33 грн.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де вона повністю визнавала себе винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченої та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що остання щиро розкаялася у вчиненому, вину визнала повністю, активно сприяла в розкритті злочину, відшкодувала завданні збитки, а тому суд призначив їй мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцію ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення ОСОБА_6 призначеного місцевим судом покарання, зокрема і у зв`язку з тим, що вона має на утриманні малолітню дитину, оскільки, будучи 11 судимою за вчинення тяжкого корисливого злочину, на шлях виправлення не встала, про що свідчить те, що цей злочин нею було скоєно в період іспитового строку менше чим через місяць після останнього засудження, а тому призначене покарання, є необхідним та достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що ОСОБА_6 трималася під вартою після проголошення вироку до набрання ним законної сили з 26.11.2016 року по 23.03.2017 року включно, колегія суддів зараховує цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2016 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченій ОСОБА_6 у строк покарання, строк її попереднього ув`язнення з 26.11.2016 року до 23.03.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді: