Провадження № 1-кп/127/1394/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2016 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 16.09.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, -
До Вінницького міського суду Вінницької області 06.10.2016 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, затверджений 28.08.2015 року прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає.
Обвинувачений та потерпілі в підготовчому судовому засіданні щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту поклалась на думку суду.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні злочинів.
За змістом положень ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Вимоги до обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України, а їх недотримання прокурором є безумовним порушенням права обвинуваченого на захист.
Разом з тим, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 вимогам ст. 291 КПК України не відповідає, а тому підлягає поверненню прокурору.
Так, п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що прокурором зазначені положення не дотримано. Так, з обвинувального акту слідує, що досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковані наступним чином «за ч.3 ст. 185 КК України крадіжка, поєднана з проникненням у приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинена повторно», «за ч.3 ст. 186 КК України грабіж, поєднаний з проникненням в приміщення, вчинений за попередньою змовою групою осіб та вчинений повторно» та по епізоду від 21.09.2014 року дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України «замах на крадіжку, яка поєднана з проникненням у приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно».
Суд звертає увагу, що поняття правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначено Законом як - посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
За таких підстав дії підозрюваного (обвинуваченого) мають кваліфікуватись прокурором у чіткій відповідності до положень КК України, якими визначено кримінальну відповідальність за ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за ст. 186 КК України, що передбачає відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Разом з тим, обвинувальний акт вказаного обов`язкового визначення диспозиції злочинів (положення закону) не містить, що свідчить про недотримання прокурором вимог п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Також, обвинувачення ОСОБА_4 не містить належного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, оскільки є формальним без зазначення об`єктивних дій обвинуваченого.
Так, за епізодами, що кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, взагалі не визначено яким чином дії ОСОБА_4 були відкритими, для кого, оскільки формулювання обвинувачення викладено однією загальною фразою «відкрито, з корисливою метою заволоділи грошима».
Вказана невідповідність обвинувачення вимогам Закону, не конкретизація обвинувачення, порушує право обвинуваченого на захист, оскільки він позбавлений можливості знати в чому він обвинувачується та здійснювати свій захист від висунутого обвинувачення.
Враховуючи, що судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є основою для захисту обвинуваченого в суді, суд вважає, що право особи на захист домінує над правом прокурора в подальшому змінити обвинувачення.
Судом встановлено, що обвинувальний акт вимогам закону не відповідає, що безумовно порушує право особи на захист, суд вважає за неможливе призначити судовий розгляд та приймає рішення про повернення обвинувального акту прокурору на підставі п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Крім того, про вказані недоліки зазначено в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2015 року, проте реагування не було.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 291 КПК України, суд -
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: