Справа № 713/1536/16-к
Провадження №1-кп/713/21/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.03.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

за участю обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця кримінальні провадження внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000502 від 14.09.2016 року, №0000545 від 06.10.2016 року, №0000080 від 16.02.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дихтинець, Путильського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.06.2016 року за ст.185 ч.1 КК України до 80 годин громадських робіт, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, 389 ч.2, 185 ч.2 КК України;

- за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_3 , громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тимчасово не працюючої, раніше судимої вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 18.09.2015 року за ст.185 ч.1 КК України до 80 годин громадських робіт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 28.08.2016 року близько 19-00 год. за попередньою змовою, перебуваючи на території господарства ОСОБА_6 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, через незачинені двері, проникли до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрали порожній металевий газовий балон світло-червоного кольору вартістю 500,00 грн., який належить ОСОБА_6 . Після чого з місця вчинення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми діями матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.06.2016 року за ст.185 ч.1 КК України до відбування покарання у виді 80 годин громадських робіт та ознайомленим зі встановленим графіком виконання громадських робіт, зобов`язаний був з 07.09.2016 року виконувати їх при Карапчівській сільській раді, Вижницького району Чернівецької області. ОСОБА_4 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, попереджений про наслідки його невиконання, діючи умисно, з метою ухилення від громадських робіт, починаючи з 07.09.2016 року не з`явився на виконання громадських робіт, про причину неявки не повідомив, ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Крім того, ОСОБА_4 , 15.02.2017 року близько 15-00 год., перебуваючи в будинку ОСОБА_7 , який знаходиться в АДРЕСА_4 , умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, викрав з меблевої тумби жіночу сумочку чорного кольору, в якій знаходились кошти в сумі 3200,00 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину скрився.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав в повному об`ємі, пояснив, що 28.08.2016 року біля 19-00 год. перебуваючи на території господарства ОСОБА_6 , яке розташоване в АДРЕСА_5 , спільно з ОСОБА_5 з літньої кухні викрали порожній металевий газовий балон. Також зазначив, що працівники КВІ його попереджали про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання громадських робіт за вироком Вижницького районного суду від 30.06.20016 року, однак легковажно розраховував на те, що нічого за це не буде. Що стосується викрадених коштів у ОСОБА_7 зазначив, що 15.02.2017 року перебував гостював у ОСОБА_7 по місцю її проживання в АДРЕСА_4 . Скориставшись тим, що ОСОБА_7 заснула, із меблевої стінки викрав сумку, в якій знаходились кошти в сумі 3200,00 грн., які через декілька днів повернув працівникам поліції. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнала в повному об`ємі, пояснила, що 28.08.2016 року біля 19-00 год. перебуваючи на території господарства ОСОБА_6 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , спільно з ОСОБА_4 з літньої кухні викрали порожній металевий газовий балон. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.3, 389 ч.2, 185 ч.2 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальних провадженнях доказами.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, її вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачені, не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в приміщення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєні обвинуваченим ОСОБА_4 злочини належать до категорії злочинів невеликої тяжкості, середньої тяжкості та тяжкого злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочинів та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Таким чином, при призначені покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчинених злочинів, особу винного, обвинувачений повністю визнав свою вину і розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочинів, потерпілі не мають до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру, негативно характеризується по місцю проживання.

Враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дії, а також вимоги ст.50 КК України, а також те, що раніше судимий, після постановлення вироку Вижницьким районним судом Чернівецької області від 30.06.3016 року, за яким його засуджено за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, обвинувачений вчинив нові кримінальні правопорушення, що свідчить про його антисоціальну спрямованість, а також про систематичність вчинення ним кримінальних правопорушень, останній на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді арешту та позбавлення волі.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому приймає до уваги, що після постановлення вироку Вижницьким районним судом Чернівецької області від 30.06.2016 року, за яким його засуджено за ст.185 ч.1 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, обвинувачений не відбувши покарання за даним вироком вчинив новий злочин. Тому суд вважає необхідним на підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до нього вимог ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

Також суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченої необхідно кваліфікувати таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в приміщення.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєний обвинуваченою ОСОБА_5 злочин належить до категорії тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

Таким чином, при призначені покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, особу винної, обвинувачена повністю визнала свою вину і розкаялась у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, враховуючи суму викраденого, потерпілий не має до обвинуваченої претензій матеріального і морального характеру, викрадене повернуто потерпілому, посередньо характеризується по місцю проживання, раніше судима, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з урахуванням її особи, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дії, а також вимоги ст.50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановлення іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України, з покладанням на неї обов`язків передбачених ст.76 ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 КК України.

Таке визначене покарання обвинуваченій, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Підстав для застосування ст.69 КК України Суд не вбачає.

В п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта - відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_5 не застосовувався.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.3, 389 ч.2, 185 ч.2 КК України та призначити покарання:

- за ст.185 ч.3 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

- за ст.389 ч.2 КК України у виді трьох місяців арешту;

- за ст.185 ч.2 КК України у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України ОСОБА_4 остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.06.2016 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк три роки десять днів.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_5 не застосовувався.

Речовий доказ, металевий порожній газовий балон, який згідно постанови про визнання речовим доказом та прилучення його до кримінального провадження від 19.09.2016 року визнано речовими доказами, та згідно розписки знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 - залишити за належністю ОСОБА_6 .

Речові докази, грошові кошти в сумі 3200,00 гривень (купюри по 500 гривень серії: ЛГ 0306143, СЖ 1460450, БТ 6262100, ФД 6697793, ВД 6253650; купюри по 200 гривень серіЇ: УЄ 8805119, КЛ 4247248; купюри по 100 гривень серії: МБ 0450712, КС 8363543, КУ 7965217 ), які згідно постанови про визнання речовими доказами та прилучення їх до кримінального провадження від 17.02.2016 року визнано речовими доказами, та згідно розписки від 17.02.2017 року знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 - залишити за належністю ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1