Справа № 715/2328/16-к
Провадження № 1-кп/715/140/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.12.2016 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
захисник ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого, у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
11 вересня 2016 року о 19 годині 55 хвилин ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Opel - Combo» реєстраційний номер НОМЕР_1 по автодорозі М-19 сполученням «Доманово Ковель Чернівці - Тереблече» на відрізку 511 км + 900 м, в межах населеного пункту с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, зі сторони смт. Глибока в напрямку м. Чернівці, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проявив неуважність та самовпевненість до дорожньої обстановки, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 40 км/год», рухався на перевищенні швидкості більше 100 км/год., в крайній лівій смузі руху, в той час, як крайня права була вільною від транспортних засобів, в наслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , чим порушив та не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 40 км/год», п.п. 1.5, 2.3 (б), 11.2, та 12.9 Правил дорожнього руху.
В результаті даного ДТП потерпілому ОСОБА_6 спричинено смерть, яка настала від травматичного шоку, як наслідок політравми: численних зламів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю в своїх показаннях підтвердив обставини вчинення ним злочину, крім того показав, що у вчиненому щиро кається, просив суд суворо не карати його.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак, звернувся до суду із заявою та просив справу розглянути в його відсутність, при цьому вказував, що претензій до обвинуваченого він не має, просив суд призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджується його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає, а тому суд, згідно вимог ч. 2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням письмових доказів, наданих прокурором.
Так, відповідно до висновку судово медичної експертизи № 56-Г від 11 листопада 2016 смерть ОСОБА_6 настала від травматичного шоку, як наслідок полі травми: численних зламів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.
Також встановлено, що обвинувачений під час ДТП у стані сп`яніння не перебував, що підтверджується висновком судово медичної токсикологічної експертизи № 1198 та висновком № 1078 від 11.09.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналізуючи всі обставини справи, докази зібрані по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , в результаті чого, той отримав травматичний шок внаслідок численних зламів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, від яких помер на місці події, тому його дії за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, зокрема, що ним вчинено необережний тяжкий злочин, всі обставини справи, в тому числі, що обвинувачений значно перевищив допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги, а потерпілий рухався по проїжджій частині дороги поза межами пішохідного переходу, особу винного, те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, позитивну характеристику по місцю проживання, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, його майновий стан, відсутність претензій з боку потерпілого.
Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства і вважає необхідним призначити йому міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням і призначенням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року роз`яснено, що виходячи з того, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.
Суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_4 слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки, останній вчинив злочин, пов`язаний з грубим порушенням безпеки руху на транспорті, зокрема, значно перевищив дозволену швидкість руху, що спричинило смерть потерпілого. Доказів того, що наявність права керування є основним джерелом для існування обвинуваченого, на що посилалася сторона захисту, не надано, зокрема, ОСОБА_4 ніде не працює, не є приватним підприємцем, який надає послуги по перевезенню.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Процесуальні витрати згідно з ч.2 ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і за його вчинення призначити покарання у виді у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ транспортний засіб марки «Opel - Combo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на зберігання на ОСОБА_8 , залишити їй.
Речовий доказ CDR, з відеозаписом з відеокамери з магазину «Доба А» залишити в матеріалах кримінальної справи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по кримінальній справі в сумі 1 671 (тисячу шістсот сімдесят одну) гривню 24 копіки.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
Суддя: