Справа № 192/439/17
Провадження № 1-кп/192/88/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" квітня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Привільне Солонянського району Дніпропетровської області, який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , не працюючого, який має середню освіту, не одруженого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_5
ОСОБА_3 27 січня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення із корисливих спонукань з метою особистої наживи прийшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу через дверний пройом проник до приміщення гаража, звідки таємно викрав саморобний зварювальний апарат, б/в вартістю 850 гривень, який належить ОСОБА_5 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 850 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 14 лютого 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення із корисливих спонукань з метою особистої наживи прийшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу через дверний пройом проник до приміщення гаража, звідки таємно повторно викрав кабель зварювальний мідний КГ1х25, довжиною 25 м, діаметром 15 мм, б/в вартістю 650 гривень 92 копійки, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 650 гривень 92 копійки.
Так своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень 92 копійки.
В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним злочину. В судовому засіданні пояснив, що 27 січня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин він маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення із корисливих спонукань з метою особистої наживи прийшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , якого він добре і давно знав, де шляхом вільного доступу через дверний пройом проник до приміщення гаража, звідки таємно викрав саморобний зварювальний апарат, б/в, який потім здав на метал і отримав за нього 850 гривень. В подальшому заварювальний апарат він повернув потерпілому. Також пояснив, що продовжуючи свою злочинну діяльність 14 лютого 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна з проникненням до приміщення із корисливих спонукань з метою особистої наживи прийшов на територію подвір`я будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу через дверний пройом проник до приміщення гаража, звідки таємно повторно викрав кабель зварювальний мідний КГ1х25, довжиною 25 м, діаметром 15 мм, б/в який також здав на метал та отримав за нього 650 гривень. Вказані кошти витратив для сплати штрафів за отримання паспорта. Потерпілому придбав новий кабель. В скоєному щиро каявся.
Враховуючи те, що обвинувачений, прокурор та потерпілий не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочинів і про обстановку їх виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких вони правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого в скоєнні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доказана повністю.
Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, а також за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Вирішуючи відповідно до ст. 65 КК України питання про вид та міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Також суд враховує той факт, що відповідно до ст. 33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено. Оскільки ОСОБА_3 вчинив два кримінальних правопорушення, які кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, то вказане виключає сукупність злочинів і покарання йому слід призначити за ч. 3 ст. 185 КК України.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до скоєного, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
В той же час суд вважає, що обвинувачений може бути виправлений і без ізоляції його від суспільства, знаходячись під контролем органів, що відають виконанням вироку. Тому, суд вважає доцільним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що буде необхіднимі достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75,76 КК України, ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, куди періодично з`являтися на реєстрацію.
Строк покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1