В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 161/1775/17

Провадження № 1-кп/161/217/17

14 березня 2017 року м. Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004901 від 27.10.2016 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працює, згідно статті 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 26 жовтня 2016 року близько 13 години 30 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Ліга Спорт», який знаходиться на другому поверсі торгово-розважального центру «Порт Сіті» по вул. Сухомлинського, 1 у м. Луцьку, умисно, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою незаконного заволодіння чужим майном, намагався таємно викрасти спортивну кофту фірми «Nike», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 522 від 09.11.2016 становить 1127 гривень, яку він перебуваючи у примірочній кімнаті одягнув на себе під верхній одяг та намагався вийти із приміщення магазину, однак був зупинений продавцем вказаного магазину після чого розуміючи, що його злочинні дії викриті, утримуючи викрадене майно, вибіг з магазину та почав втікати по коридору торгово-розважального центру «Порт Сіті», виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний намір не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий продавцями магазину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Органом досудового розслідування, вказані умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковані як вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, які спрямовані на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі.
31.01.2017 під час досудового розслідування між потерпілою власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно з якою, останній беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_5 призначається покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, потерпілого, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.
Потерпілий та обвинувачений в підготовчому судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, прокурор проти затвердження угоди не заперечував.
Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілій ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши угоду про примирення, приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та повністю підтвердив обставини його вчинення. У вчиненому щиро розкаявся, зазначаючи, що примирився із потерпілим, відшкодував завдані йому збитки та погоджується на призначення узгодженого покарання.
У відповідності до вимог ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості, вчинений ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
В судовому засіданні судом роз`яснено обвинуваченому та потерпілому правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженого покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судові витрати, згідно ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 468, 473-476 КПК України, суддя
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 31.01.2017 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004901 від 27.10.2016 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп. судових витрат у справі за проведення товарознавчої експертизи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1