Справа №489/487/17 15.06.2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінального провадження №0000183 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2017р., стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, не працюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_7

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, пом`якшити йому покарання.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_5 процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 770 грн. 35 коп. на користь держави в особі ГУ ДКСУ в Миколаївській області .
Вирішено питання щодо речового доказу.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок надто суворим.
Звертає увагу суду на те, що намірів на крадіжку у нього не було та стверджує, що це сталося спонтанно. Матеріальний збиток потерпілій спричинений не був, так як телефон він не продав, а відразу добровільно повернув потерпілій, як тільки його доставили в райвідділ поліції.
Зазначає, що у вироку не вказано про те , що потерпіла не має до нього ніяких претензій, про що вона заявляла в процесі судового слідства.
Вказує, що він є наркозалежною людиною і не завжди може контролювати свої дії. Проте на даний час, з метою виправлення та лікування від наркозалежності, він знаходиться в Миколаївському обласному центрі соціалізації норко залежної молоді.
Просить не обмежувати його позбавленням волі строком на 2 роки, а надати йому можливість пройти курс лікування та реабілітації.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.01.2017 р. близько 15.20 год. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні аптеки "Фармакопійка" по пр. Миру, 56В/1 в м. Миколаєві, діючи повторно маючи намір на викрадення чужого майна, таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон "Iphone 5S", вартістю 4799 грн., заподіявши матеріальну шкоду.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд врахував те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, характеризується задовільно, є наркозалежною особою, вживає заходів до своєї соціальної реабілітації, обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд вважав необхідним призначити покарання обвинуваченому у виді обмеження волі, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку потерпілої яка просила задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та не позбавляти його волі, прокурора, який вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом вирок в цій частині не переглядається.

Що стосується покарання призначеного ОСОБА_5 , то апеляційний суд дійшов наступного.
Посилання апелянта на те,що судом при призначенні покарання не були в достатній мірі враховані дані про особу обвинуваченого, думка потерпілої про призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також обставини відшкодування матеріальних збитків потерпілій, то вони знайшли підтвердження в матеріалах справи та заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле ( зокрема, наявність не знятих та не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд не дотримався вимог ст.. 65-67 КПК України і в недостатній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, його сімейний стан, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, задовільно характеризується за місцем проживання, визнав провину та щиро кається у скоєному, хоча раніше й притягувався до кримінальної відповідальності, проте змінив свою поведінку на краще.

Враховуючи наведені обставини суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на певний строк.

Суд першої інстанції не встановив обставин, які б давали підстави для застосування ст. 75 КК України.

Проте, апеляційний суд, повторно дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, а також додатково надані ним матеріали, приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

На момент судового та апеляційного розгляду виникли нові обставини щодо особи обвинуваченого, зокрема: обвинувачений ОСОБА_5 у добровільному порядку вжив заходів щодо позбавлення наркотичної залежності, що було однією з причин вчинення ним злочину, - після лікування в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з 03.02.2017 року по даний час проходить реабілітацію в Миколаївському обласному центрі ресоціалізації наркозалежної молоді де знаходиться під постійним контролем з боку медичного працівника та лікаря нарколога.

Згідно характеристики виданої МОЦРНМ ОСОБА_5 позитивно характеризується за міцел реабілітації, жодного разу не порушував Правил внутрішнього розпорядку, з усіма дорученнями справляється вчасно і якісно, має щире бажання позбавитись своєї залежності від наркотиків та повернутись до повноцінного життя.

Крім того, з матеріалів провадження слідує, що завдані злочином збитки відшкодовано в ході досудового розслідування шляхом повернення майна потерпілій.

Враховуючи вищенаведене, позицію потерпілої в судовому зсіданні суду першої інстанції та апеляційного суду, яка просила не обмежувати обвинуваченого волі, дати йому можливість пройти реабілітацію та повернутись до повноцінного життя, а також беручи д уваги те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 за період кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені вище конкретні обставини та дані про особу обвинуваченого, а також відсутність у потерпілої будь-яких претензій до обвинуваченого дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 409, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2017року стосовно ОСОБА_5 змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

В іншій частині зазначений вирок залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді