АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1784/17 Номер провадження 11-кп/786/728/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.190 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 13 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, непрацюючий, судимий:

11 лютого 2016 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання, призначеного за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 11 лютого 2016 року, та остаточно засуджений на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 7 квітня 2017 року близько 18 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку №27 по вул. Шевченка в м. Кременчук Полтавської області, повторно, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_9 , під приводом здійснити телефонний дзвінок, заволодів її мобільним телефоном «Samsung E1232» вартістю 280 грн.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить звільнити його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, врахувавши щире каяття, наявність інвалідності 3-ї групи, незадовільний стан здоров`я матері, а також бажання стати на шлях виправлення.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.190 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги про застосування приписів ст.75 КК України при призначенні покарання суперечать вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як убачається із матеріалів провадження, обвинувачений визнав вину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину. З огляду на ці обставини, а також з урахуванням думки потерпілої, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання в мінімальному розмірі, передбаченому в даному випадку кримінальним законом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.26 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
З огляду на те, що ОСОБА_8 оскаржуваним вироком засуджений за вчинення злочину в період іспитового строку, звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України є неприпустимим.
Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Водночас, з огляду на приписи ст.5 КК України та ч.5 ст.72 (в редакції від 26 листопада 2015 року) цього Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 13 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 травня по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4