№760/3221/17
№1-кс/760/3156/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання слідчого Солом`янського Управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукашівка, Чернігівської області, громадянина України зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, одруженого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2017 р. за №0001519,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обгрунтовує своє клопотання тим, що в провадженні Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001519 від 12.02.2017 р., за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 12.02.2017, діючи спільно та узгоджено із невстановленою досудовим розслідуванням особою, 12.02.2017 р. близько 01:15 год. перебуваючи за адресою: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 46, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, помітили раніше їм не знайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходився також по бул. Чоколівському, біля будинку №6, майном якого вирішили незаконно заволодіти.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на напад з метою заволодіння чужим майном, а саме майном, яке належить ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено із невстановленою досудовим розслідуванням особою, підійшли до потерпілого ОСОБА_6 , та розпочали бесіду, під час якої прийняли рішення про купівлю та подальше спільне споживання алкогольних напоїв. Направившись в сторону Солом`янської площі в м. Києві, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, зайшли до АЗС «КЛО», що за адресою: м. Київ, вул. Преображенська, 1-А, з метою купівлі алкогольних напоїв, але оскільки їм це не вдалося ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено із невстановленою досудовим розслідуванням особою, направились до магазину за адресою: м. Київ, вул. Василя Липківського, 35-А, де в цілодобовому магазині придбали алкогольні напої. Після чого направилися до будинку АДРЕСА_3 , та в дворі даного будинку почали спільно вживати алкогольні напої.

Близько 02:30 год., 12.02.2017 року, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Василя Липківського, 35, застосував аерозольний балон дратівливої дії відносно потерпілого ОСОБА_6 , після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа, почала наносити потерпілому удари ногами в результаті чого останній впав на асфальтовану поверхню. Після того, як потерпілий ОСОБА_6 , впав на асфальтовану поверхню, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на напад з метою заволодіння чужим майном, маючи також на меті придушення волі потерпілого до опору, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено із невстановленою досудовим розслідуванням особою, почали наносити кількісні удари ногами в область тулуба потерпілого, чим спричинили йому тілесні ушкодження.

Таким чином, застосувавши до потерпілого ОСОБА_6 , фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено із невстановленою досудовим розслідуванням особою, подавили волю потерпілого до опору своїми незаконними діями та користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_6 , знаходиться в положенні лежачи на асфальтованій поверхні та не перешкоджає їх незаконним діям і не в змозі чинити їм активний опір, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено із невстановленою досудовим розслідуванням особою, зняли із потерпілого зимову куртку з капюшоном, темно-синього кольору, в якій знаходились:

- мобільний телефон «HTC» імеі НОМЕР_1 , чорного кольору із силіконовим чохлом, темно-червоного кольору, та встановлена сім-картка № НОМЕР_2 .

- гроші в сумі 500 гривень, купюрами дві по 200 та одна по 100 гривень.

- пластикова банківська картка «Приватбанк»;

- картка «Фаворит» із ставкою в 5,000 гривень.

А всього, в результаті своїх незаконних дій, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено із невстановленою досудовим розслідуванням особою заволоділи чужим майном, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , на загальну суму 10,000 гривень, чим спричинили потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України.

15.02.2017 р., ОСОБА_5 , повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри, підтверджується зібраними доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілого; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_6 .

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч. 2 ст. 187 КК України.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, який передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, за який санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід домашній арешт.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жодні з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

12.02.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001519 внесено відомості про кримінальне провадження за ч. 2 ст. 187 КК України.

15.02.2017 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_5 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані кримінальні правопорушення.

Враховуючи обставини, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі та відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи особу підозрюваного, що ОСОБА_5 раніше судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків і стабільного джерела доходу, що свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та застосування більш м`яких запобіжних заходів вбачається недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначав розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинений із застосуванням насильства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 193-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 17.02.2017 року.

Дата закінчення дії ухвали про обрання відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14.04.2017 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №9 міста Києва ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1