Справа № 461/8201/16-к
Провадження № 1-кс/461/6260/16
13.12.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду клопотання слідчого Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, проживає за адресою АДРЕСА_1 , офіційно не працює, неодружений, дітей не має, судимий вироком Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, -
слідчий Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .
В обґрунтування внесеного подання покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 11 грудня 2016 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Мікс маркет», що розташований по вул. Ш. Руставелі, 44 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито викрав зі стенду магазину 8 пар колгот «Conte Prestige 40d» вартістю 48,40 грн. кожна, чим заподіяв ФОП ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 387,20 грн. У зв`язку з чим, 11 грудня 2016 року ОСОБА_4 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України, а 12 грудня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Вказує, що ОСОБА_4 , будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, під час іспитового терміну вчинив новий корисливий злочин, у нього немає законних джерел доходів, відсутні міцні соціальні зв`язки, що вказує на наявність мотивованих ризиків, що залишаючись на волі він може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ними свідчень, оскільки погрожував останнім, а також переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки йому загрожує реальний термін покарання у вигляді позбавлення волі.
В судовому засіданні слідчий та прокурор, кожен окремо, підтримав внесене клопотання з підстав, викладених у ньому та просили таке задоволити.
В судовому засіданні підозрюваний заперечив пороти задоволення клопотання.
Захисник підозрюваного заперечив проти задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Розглянувши клопотання, заслухавши думки учасників процесу, приходжу до наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 грудня 2016 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Мікс маркет», що розташований по вул. Ш. Руставелі, 44 у м. Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито викрав зі стенду магазину 8 пар колгот «Conte Prestige 40d» вартістю 48,40 грн. кожна, чим заподіяв ФОП ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 387,20 грн.
12 грудня 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Наявність підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що належить до суті питання, однак сама по собі така підозра не може бути виправданням довготривалого тримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ Калашников проти Росії від 15 липня 2002 року).
Згідно з ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує особу підозрюваного ОСОБА_4 , а саме те, що такий підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за який встановлено покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, раніше судимий, не працює, відсутні міцні соціальні зв`язки.
Слідчим та прокурором в судовому засіданні не доведено, що ризики невиконання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства відповідають важкості виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, розміру заподіяної шкоди потерпілому, слідчий суддя вважає, що достатнім для запобігання ризикам невиконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
у задоволенні клопотання слідчого Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- цілодобово не відлучатись з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
- прибувати до слідчого Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме провадження, прокурора та суду за першим викликом;
- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному його обов`язки та наслідки їх невиконання.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 .
Строк дії ухвали 2 місяці з моменту винесення, тобто до 13 лютого 2017 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1