Справа № 515/910/17
Провадження № 1-кс/515/1441/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року м.Татарбунари

Слідчий суддя Татарбунарського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчої Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 , прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000246 від 30.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2017 року слідча Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво по кримінальному провадженню №0000246 від 30.06.2017 року, про накладення арешту на майно, посилаючись на наступні обставини.

30.06.2017 року до чергової частини Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області надійшов рапорт ДОП Татарбунарського ВП ОСОБА_5 про те, що ним був виявлений факт незаконного носіння холодної зброї (ножа) гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , що мав місце 30.06.2017 року близько 17.00 години на території курорту «Лебедівка» Татарбунарського району Одеської області.

Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч.1 та ч.4, ч.6 ст.214 КПК України, внесено ОСОБА_3 , слідчим СВ Татарбунарського ВП АВП ГУНП у Одеській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 червня 2017 року за №0000246.

Вилучений предмет ніж, який носив при собі ОСОБА_6 , в присутності двох понятих, було поміщено до поліетиленового пакету та запаковано, відповідно до правил пакування речових доказів, для подальшого направлення на балістичне дослідження до Одеського НДЕКЦ МВС України в м. Одеса, після чого предмет буде передано до камери зберігання речових доказів Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області.

30 червня 2017 року слідчою Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області винесено постанову про визнання вищевказаного предмета речовим доказом в даному кримінальному провадженні та направлено на тимчасове зберігання до камери зберігання речових доказів Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області.

Дана річ, згідно ст. 237 ч.7 КПК України, є тимчасово вилученим майном, оскільки зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та використовувалась як засіб вчинення кримінального правопорушення, а тому має значення для кримінального провадження.

З метою належного збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, необхідності проведення відповідних судових експертиз з використанням та порівнянням вищевказаної речі, враховуючи значимість її для кримінального провадження, на думку слідчого вбачається необхідним накладення арешту на майно, а саме на ніж, який тимчасово вилучений у ОСОБА_6 в результаті огляду та поміщено до поліетиленового пакету, який опечатано печаткою №1 Татарбунарського ВП і завірено підписами понятих, визначивши місце його зберігання камера зберігання речових доказів Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання. Разом з тим, пояснили, що забезпечити присутність особи, в якої тимчасово вилучено майно, на яке слідча просить накласти арешт, неможливо з причини відсутності відомостей щодо місця перебування останнього на теперішній час та відсутності відомостей щодо наявності у нього засобів зв`язку, які б надали можливість своєчасного викликати його в суд.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до п. п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна розглядається за участю власника майна. Клопотання слідчого може бути розглянуто без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Така необхідність завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.

Зокрема, відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна, в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно, може його сховати, знищити чи пошкодити. В будь-якому випадку, слідчий повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власника майна.

Таким чином, враховуючи, що власник чи то користувач майна, в момент його вилучення у нього, перебував у нетверезому стані, про що свідчать долучені до клопотання копія протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №612618 від 29.06.2017 року (а.с.4) за ст.178 КпАП України, в якому зазначено про відмову ОСОБА_6 , в якого вилучено майно, від дачі пояснень; без наявності в матеріалах клопотання будь-якого належно завіреного читаємого документу, який би посвідчував вказану особу та зареєстроване місце його проживання, за відсутності обґрунтованої підозри, висунутої щодо вказаної особи, слідчий суддя вважає, що при розгляді зазначеного клопотання, має бути обов`язково присутня особа, в якої тимчасово вилучено зазначене в клопотанні майно з метою недопущення порушення права власника майна на захист.

Відповідно до статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України не допускається застосування заходів кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч.6 ст.173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якого його було вилучено.

На підставі викладених обставин, враховуючи, що забезпечити присутність особи, в якої тимчасово вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт, неможливо з причини не надання суду відомостей щодо його засобів зв`язку чи то місця перебування на теперішній час, що підтверджено в судовому засіданні прокурором, належність тимчасово вилученого майна не доведена суду, оскільки конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном не надано, а час, який відводиться для постановлення ухвали про арешт тимчасово вилученого майна спливає, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

За встановлених обставин, приходжу до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання слідчої.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173, 369-372 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчої Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1 .