Справа № 314/1739/17 Провадження № 1-кс/314/753/2017

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.05.2017 м.Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,
користувача майна ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна по матеріалу досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 12.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 КК України,
ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області подано клопотання ОСОБА_7 , про скасування арешту майна.

Представник заявника адвоката пояснив суду, що в провадженні СВ Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000169 від 12.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 30.01.2017 року було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вантажний фургон марки «IVECO» у кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходяться випиляні пні стовбурів дерев та бензопила з маркуванням «GOODLUK» на направляючій шині.
Протягом всього часу розслідування за даним кримінальним провадженням жодної експертизи не призначено, слідчі дії не проводяться, що призводить до порушення майнових прав власника.
В судовому засіданні прокурор та слідчий заперечували проти задоволення клопотання про скасування арешту.

Слідчий суддя заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження приходить до наступного:

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі статтею ст. 91 КПК України, обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні є: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За визначенням ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

В порядку ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки, майно відносно якого подано клопотання про скасування арешту вилученого під час огляду місця події 12.01.2017 за кримінальним провадженням №0000169 від 12.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 КК України, слідчий суддя приходить до переконання про відповідність арештованого майна ознакам речового доказу, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, відносно об`єкту, способу та засобу кримінального правопорушення, а отже слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 309КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна по матеріалу досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 12.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

15.05.2017