Справа № 150/472/17
Провадження по справі № 1-кп/150/60/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року с. Мазурівка
Чернівецький районний суд Вінницької області

в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000084 від 24 липня 2017 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого: вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 09.10.2003 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 30.12.2003 за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 20.01.2005 за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України на підставі ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.09.2010 за ч. 2 ст. 186 КК України на підставі ст. 71 КК України до 5 років 11 місяців позбавлення волі, 26.02.2016 звільнений з УВП за відбуття строку покарання, судимість не знято та не погашено,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

23.07.2017 близько 17 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину у період строку погашення попередньої судимості, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на водоймищі (ставку) в с. Борівка Чернівецького району Вінницької області разом із своїми знайомими помітив, що у ОСОБА_5 знаходиться мобільний телефон марки «Lenovo S660». При цьому, у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , впевнившись у відсутності будь-яких осіб поблизу нього, діючи з корисливих мотивів, чаючи за мету крадіжку мобільного телефону у ОСОБА_5 , який перебував у сплячому стані, шляхом вільного доступу, діючи таємно умисно, відшукав та викрав з кишені штанів ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Lenovo S660», вартість якого відповідно до висновку експерта №4455/17-21 від 27.07.2017 становить 1433,00 грн., який обернув на власну користь та з місця вчинення злочину зник.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
Під час проведення досудового розслідування 31.07.2017 між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000084, яка направлена до суду разом із обвинувальним актом і яка відповідає вимогам ст.471 КПК України.
З означеної угоди від 31.07.2017 вбачається, що її сторони підозрюваний та потерпілий у кримінальному провадженні № 0000084 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення; його правової кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, яка ніким не оспорюється; ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненому злочині; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_4 обставини його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і наявність обтяжуючої покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; узгодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 рік, згідно п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та надали згоду на його призначення.
Також, в угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє: надані йому законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер предявленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди судом.
Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягає на затвердженні угоди про примирення, заподіяну шкоду в сумі 1433,00 грн. відшкодував у період досудового розслідування, повернувши викрадений мобільний телефон.
Суду показав, що приблизно о 17 годині 00 хвилин 23.07.2017 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на водоймищі в с. Борівка, помітив, що у ОСОБА_5 знаходиться мобільний телефон. Тоді, у обвинуваченого виник умисел на його викрадення, у зв`язку із чим, дочекавшись аби ОСОБА_5 заснув здійснив крадіжку вказаного мобільного телефона. Він щиро розкаюється у вчиненому, просить затвердити угоду та призначити йому покарання, визначене в угоді про примирення. При цьому йому розяснено та зрозуміло, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, і що він має права, визначені в п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також, зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_5 , що є стороною угоди про примирення, в підготовчому судовому засіданні пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просить затвердити угоду.
Прокурор вважає, що угода відповідає нормам КПК України та КК України, сторони угоди не заперечують щодо затвердження угоди, тому вважає, що є підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання.
Вислухавши сторони угоди про примирення обвинуваченого та потерпілого, думку прокурора, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до наступного.
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Зміст угоди про примирення від 31.07.2017, укладеної між підозрюваним та потерпілим, відповідає вимогам, встановленим в ст. ст. 469, 471 КПК України.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачений, і потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що укладена угода між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого, що виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) вчиненому повторно, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, особі винного.
При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність обтяжуючої покарання обставини, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_4 і попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також, роз`яснено сторонам кримінального провадження їх право змагальності, тобто самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Сторони кримінального провадження вважають, що угода про примирення відповідає вимогам КПК України і КК України та підлягає затвердженню.
При цьому обвинувачений ОСОБА_4 надав суду показання, з яких вбачається, що він визнає себе винуватим у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у обвинувальному акті.
Потерпілий ОСОБА_5 не має претензій до обвинуваченого.
З наведених вище підстав, вивчивши угоду про примирення, суд прийшов до висновку, що означена угода, укладена між потерпілим ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_4 , підлягає затвердженню відповідно до процедури, встановленої КПК України, а саме: на підставі п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні.
Такий висновок суду ґрунтується на практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість «будь-якого кримінального обвинувачення». Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «ОСОБА_6 проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».
Також, обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами покарання.
Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.
Мобільний телефон «Lenovo S660», який визнано речовим доказом і передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області до вирішення кримінального провадження, слід, відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_5 .
Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення експертизи у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи.
Зокрема, експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено 27.07.2017 судово-товарознавчу експертизу і надано висновок за №4455/16-21, вартість експертизи становить 198,00 грн.
Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 198,00 грн. на залучення експерта з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376, 471, 473-475 КПК України, ст.ст.65-67, ч.1 ст.185 КК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 31.07.2017, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084, про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 рік, згідно п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та надали згоду на його призначення.
Речовий доказ: мобільний телефон «Lenovo S660», який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області повернути законному володільцю потерпілому ОСОБА_5 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України: 198,00 (сто дев`яносто вісім) гривень за проведення судово-товарознавчої експертизи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною пятою сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нерозяснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_6