Дата документу Справа № 320/3465/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/944/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №320/3465/16-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 03.01.2016 року о 23 годині 30 хвилин, знаходячись поблизу парку культури і відпочинку ім. М. Горького неподалік вул.Вакуленчука в м.Мелітополі Запорізької області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та керуючись корисливими мотивами, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, спустився до телефонної шахти, розташованої на ділянці місцевості за вищевказаною адресою, де за допомогою заздалегідь заготовленого слюсарного інструменту, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав майно ПАТ «Укртелеком», а саме: 97 метрів телефонного кабелю ТПП 30х2х0,4, загальною вартістю 919,01 грн., чим заподіяв ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 17.01.2016 року о 23 годині 50 хвилин, знаходячись біля будівлі «Центру надання адміністративних послуг», який розташований за адресою: м.Мелітополь, вул.Чернишевського, буд.26, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливими мотивами, підійшов до стіни будівлі, де діючи повторно, за допомогою слюсарного інструменту відрізав та викрав телефонний кабель ТПП 20х2х0,4, довжиною 26 метрів, належний ПАТ «Укртелеком», чим спричинив ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на суму 329,77 грн.

Крім того, 17.02.2016 року о 22 годині 30 хвилин, знаходячись біля домоволодіння №54 по вул. Л.Українки в м.Мелітополі, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, спустився до телефонної шахти, де за допомогою слюсарного інструменту відрізав два телефонних кабелі, після чого спустився до наступної шахти та викрав відрізані кабелі ТПП 30х2х0,4 довжиною 70 метрів, вартістю 1264,06 грн. та ТПП 20х2х0,5 довжиною 70 метрів, вартістю 601,07 грн., належні ПАТ «Укртелеком», чим спричинив ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на суму 1865,13 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Йому призначено покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2012 року, у виді 2 місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, цивільний позов.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обставин справи і кваліфікацію своїх дій, просив зазначений вирок суду в частині призначеного йому покарання змінити, пом`якшивши визначене судом першої інстанції покарання. Обвинувачений вважав, що суд не врахував те, що він визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, допомагає батькам пенсіонерам.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який повністю підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги; вивчивши позицію прокурора, яка не погодилася з доводами та вимогами скарги і вважала за необхідне вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, розмір спричиненої шкоди в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст. 404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, районний суд в повній мірі врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який віднесено до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, новий злочин вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного попереднім вироком, що свідчить про сталий кримінально-спрямований образ життя обвинуваченого. У зв`язку з чим, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та призначив покарання у виді реального позбавлення волі.

Разом з тим, суд дав належну оцінку тому, що ОСОБА_7 визнав свою вину і щиросердно розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання. Розмір шкоди, а з нею і цивільний позов у справі визнано в повному обсязі. А тому суд фактично призначив майже мінімальний строк покарання у виді позбавлення волі, передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК.

Отже, підстав вважати покарання незаконним через його суворість колегія суддів не убачає. Відтак вирок районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання також строк його попереднього ув`язнення з 13.02.2017 року (включно) до 20.06.2017 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той же строк від дня отримання ним повного тексту даної ухвали суду.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4