Справа №295/3462/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2017 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань,-
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати Житомирську місцеву прокуратуру внести відомості про кримінальні правопорушення. Скоєні державними службовцями Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області, окремо головного державного виконавця ОСОБА_4 , до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.ст. 364, 365, 367, 382 КК України та розпочати розслідування.
В судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явилася, в скарзі просила розглядати справу без її участі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду листа, в якому виклав заперечення проти скарги та просив справу розглядати без його участі.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернувся 27.03.2017 року до Житомирської місцевої прокуратури із заявою про скоєння злочину посадовими особами Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області щодо невиконання рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.12.2016 року у справі №275/22/17.
Згідно ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Об`єктивна сторона злочинів, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України передбачає обов`язковою складовою наявність істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам, інтересам фізичних, юридичних осіб, держави.
У поданій в прокуратуру заяві ОСОБА_3 не зазначив, у чому вбачається істотна шкода для останнього прийняттям державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
Суб`єктом злочину, передбаченого ст.382 КК України, є особа, яка зобов`язана виконати судове рішення, є боржником за виконавчим документом. Таким чином, посадова особа органу виконавчої служби, яка здійснює виконання судового рішення, не є суб`єктом кримінальної відповідальності за ст.382 КК України.
З доданих до заяви матеріалів вбачається, що 16.03.2017 року Брусилівським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист у справі №275/22/17, який направлено до виконання до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Житомирській області.
За результатами вивчення виконавчого листа головним державним виконавцем ОСОБА_4 прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.
При прийнятті рішення державний виконавець керувався положеннями п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу без прийняття до виконання у разі невідповідності останнього вимогам закону.
Зі змісту виконавчого листа №275/22/17 від 16.03.2017 року вбачається, що останній не відповідає вимогам п.п.2, 3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження!, що дає підстави державному виконавцю прийняти рішення про повернення останнього стягувачу без прийняття до виконання.
Механізм оскарження дій, бездіяльності, рішень державних виконавців регулюється розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та розділом Х Закону України «Про виконавче провадження», тобто ОСОБА_3 не позбавлений права оскаржувати прийняте державним виконавцем рішення у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».
З огляду на вищенаведене, положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку із ч.1 ст.2 КК України, згідно із якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.
Таким чином, слідчий, прокурор зобов`язаний внести до ЄРДР тільки таку заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Дослідивши заяву ОСОБА_3 від 27.03.2017 року, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вказана заява не містила об`єктивних відомостей, які могли б свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367, 382 КК України, тому підстави для її реєстрації в ЄРДР буди відсутні.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 168, 234, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: