Справа180/752/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 03 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Запоріжжя, громадянка України, не заміжня, з середньо-технічною освітою, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,мешкаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
02 квітня 2017 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 знаходилась в приміщенні церкви Святого Духа, розташованого за адресою Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Шишкіна, будинок № 2-а, де на лавці під стіною вищевказаного приміщення помітила залишену без нагляду жіночу сумку. Маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підійшла до лавки із жіночою сумкою і, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, взяла вищевказану сумку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень, та яка належала ОСОБА_5 , сховала її під свою куртку, після чого направилась до виходу. Покинувши приміщення церкви ОСОБА_3 дістала з жіночої сумки грошові кошти в сумі 300 гривень, після чого дану сумку викинула по вул.Чарівній (Лазо). Викраденими грошима розпорядивилась на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 300 гривень.
Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину визнала повністю, надала показання, якими підтвердила фактичні обставини його вчинення, викладені в обвинувальному акті. Надала показання такого змісту, що в одну з неділь (дати не пам`ятає, але було холодно, ходили в куртках) зайшла до церкви, що в районі Пілорами в м.Марганець, і в куті церкви на одній з лав побачила жіночу сумку, до якої тривалий час ніхто не підходив і на яку ніхто не звертав уваги. Вона підійшла до лавки, взяла сумку, сховала її під куртку і винесла з церкви. Після того спустилася до гаражів, які знаходяться поблизу церкви, відкрила сумку та витягла з неї 300 гривень, документи та інші речі не чіпала, сумку поклала на чільне місце і пішла по своїх справах. Гроші витратила на їжу. У вчиненому розкаюється. В подальшому відшкодувала потерпілій завдані їй збитки.

Враховуючи повне визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини, за клопотанням прокурора та за відсутності заперечень з боку обвинуваченої, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і постановив розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про неможливість оскарження ними визнаних обставин в апеляційному порядку.

За результатами дослідження обвинувального акту, на підставі показань обвинуваченої, які є чіткими, послідовними, і такими, що не суперечать обставинам вчиненого кримінального правопорушення, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування та прокурором за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченою ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, але перебуває на обліку у лікаря-нарколога з травня 2016 року, за місцем проживання скарг на неї не надходило, не заміжня, є матер`ю-одиначкою, офіційно не працює, утримує малолітню доньку ОСОБА_6 , 2008 року народження

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу.
Відповідно до ч.4 ст.53 КК України з урахуванням майнового стану особи, суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Приймаючи до уваги матеріальний стан обвинуваченої, яка сама утримує дитину, постійного заробітку не має, підробляє на сезонних роботах, суд вважає за можливе розстрочити виплату штрафу строком на десять місяців.

Згідно з ч.2 ст.26 КВК України, у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і підстав для його обрання суд на час ухвалення вироку не вбачає.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Розстрочити ОСОБА_3 виплату штрафу у розмірі 850 гривень на 10 (десять) місяців, зобов`язавши сплачувати штраф рівними частинами по 85 гривень щомісячно до 20 числа, а саме: до 20 липня 2017 року, до 20 серпня 2017 року, до 20 вересня 2017 року, до 20 жовтня 2017 року, до 20 листопада 2017 року, до 20 грудня 2017 року, до 20 січня 2018 року, до 20 лютого 2018 року, до 20 березня 2018 року, до 20 квітня 2018 року.

Про сплату відповідної частини штрафу повідомляти орган пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1