ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала
іменем україни

22 грудня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ
у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001033, за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 березня 2016 року щодо
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Орджонікідзе Дніпропетровського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України з іспитовим строком тривалістю 3 роки,
якого визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернулися засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 із касаційними скаргами на судові рішення щодо ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та вказує на те, що суди не дали належної оцінки наявним в провадженні доказам, не усунули суперечності між даними висновку судово-медичної експертизи та показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , безпосередньо не допитали усіх свідків, залишили поза увагою невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України. Також зазначає про відсутність записів судових засідань від 20 лютого, 11 березня, 19 травня, 08, 11 та 14 вересня 2015 року. В доповненнях до касаційної скарги ОСОБА_5 вказує на те, що йому не було роз`яснено право на розгляд провадження судом присяжних, що в матеріалах провадження відсутні докази перебування його в стані алкогольного сп`яніння, а також, що саме його діями була заподіяна смерть потерпілої, зазначає про те, що вирок суду ґрунтується на недопустимих доказах.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки не містить усіх доводів апеляційної скарги захисника та мотивів з яких суд виходив, залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, вказує на те, що апеляційним судом не надано відповіді на доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи судом першої інстанції незаконним складом суду, невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, недоведеності винуватості ОСОБА_5 , наявності протиріч в матеріалах провадження, а також того, що суд обґрунтував свої висновки невідкритими стороні захисту доказами.

За вироком Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину та засуджено за пунктами 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_5 за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2014 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_5 процесуальні витрати та вирішено питання речових доказів.
Ухвалою суду апеляційної інстанції вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
14 листопада 2014 року у вечірній час ОСОБА_5 вживав спиртні напої у своїх знайомих у будинку АДРЕСА_2 . 15 листопада 2014 року близько 05 год., під час розпиття спиртного ОСОБА_5 отримав інформацію від ОСОБА_11 про те, що в одному з будинків на вул. Леніна у цьому ж селищі перебувають особи, котрі підтримують сепаратиські погляди. Після цього у ОСОБА_5 виник умисел направлений на заподіяння смерті зазначеним особам.
Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_5 відправився до місця тимчасової дислокації військової частини « НОМЕР_1 », у якій він проходив службу, де взяв автомат АКМ № НОМЕР_2 та два магазини до нього з 60 бойовими набоями калібру 7,62 мм. Продовжуючи свої злочинні дії, він повернувся до с. Розлив Великоновосілківського району Донецької області, прийшов на вулицю Леніна до квартири АДРЕСА_3 , де проживала ОСОБА_12 , 1994 року народження, вважаючи, що саме в цьому будинку знаходяться люди, які дотримуються сепаратиських поглядів.
15 листопада 2014 року приблизно о 07 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, увійшовши на подвір`я зазначеного домоволодіння, не зробивши жодної спроби перевірити отриману інформацію, бажаючи вчинити розправу над особами, які мешкають у цьому будинку, побачив, що у вікнах зазначеної квартири горить світло, тобто зрозумів, що там перебувають люди. Будучи професійним військовим, він усвідомлював наслідки застосування бойової вогнепальної зброї у селищі, де компактно розташовані житлові будинки, тобто розумів, що від його протиправних дій можуть постраждати сторонні особи, та усвідомлював, що діє способом, небезпечним для життя багатьох осіб. Використовуючи незначний привід, діючи умисно, протиправно, на грунті явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої людини, і, хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, ОСОБА_5 відкрив безладну автоматичну стрільбу з вищезазначеної бойової зброї по вікнах та дверях квартири, де в той час знаходилась ОСОБА_12 , здійснивши не менше 33 пострілів.
Внаслідок таких умисних дій ОСОБА_5 ОСОБА_12 , яка перебувала на той час у зазначеній квартирі, померла, причиною її смерті було вогнепальне кульове поранення лівого плеча, шиї, лівої щоки, нижньої щелепи ліворуч з ушкодженням язика та пересіченням під`язичної та загальної сонної артерії, що ускладнилося шоком та крововтратою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання касаційних скарг, думку прокурора, який зазначив про необґрунтованість касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
З урахуванням наведеного доводи засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які фактично стосуються невідповідності висновків суду обставинам провадження, неповноти судового розгляду перегляду у касаційному порядку не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підстав доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено відповідні мотиви.
Так, на спростування доводів засудженого про його непричетність до вчинення цього злочину та про те, що вбивство потерпілої ОСОБА_12 могли вчинити інші особи, суд обгрунтовано послався на дані, що встановлені з показань самого засудженого ОСОБА_5 , який повідомив, що близько 05 год. 15 листопада 2014 року від ОСОБА_11 йому стало відомо, що в одному з будинків у с. Розлив Великоновосілківського району Донецької області, знаходяться особи, які підтримують сепаратиські погляди, після чого він направився до військової частини НОМЕР_1 , де, не повідомивши отриману інформацію керівництву, взяв автомат АКМ та 2 магазини до нього й, повернувшись у селище, підійшов до будинку, на який вказала ОСОБА_11 , постукав у двері, обійшов будинок, позаглядав у вікно і, вирішивши, що в будинку нікого не має, почав стріляти у двері, в подальшому у вікно, а потім, через відчинені двері, він зайшов до будинку та побачив на підлозі дівчину, яка не подавала ознак життя, злякавшись, він пішов до військової частини, нікому нічого не розповівши. Такі показання ОСОБА_5 підтвердив і свідок ОСОБА_13 .
При цьому обґрунтовуючи висновок про винуватість ОСОБА_5 суд правильно послався на дані встановлені з показань: свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що вони того дня підвозили двох військових, у одного з яких був автомат; свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що його будинок розташований поблизу будинку потерпілої і зранку того дня він чув постріли та бачив біля воріт потерпілої чоловіка, другий чоловік знаходився у дворі та стріляв, було більше 10 пострілів, пізніше цей чоловік зайшов у будинок, а коли чоловік пішов, то він разом з сусідкою пішли до будинку потерпілої та, заглянувши у вікно побачили потерпілу, котра лежала на підлозі у калюжі крові, у будинок ніхто не заходив до приїзду працівників міліції; свідка ОСОБА_15 судового експерта, який повідомив, що поранення у потерпілої було сковзне, постріл зроблено здалеку.
Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються матеріалами кримінального провадження дослідженими судом, зокрема, даними висновків: - судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз, відповідно до яких виявлені при дослідженні трупа рани №№ 1, 6 утворилися від пробивної дії вогнепального снаряда (кулі), випущеної зі стрілецької зброї, якою міг бути автомат Калашникова (АКМ), споряджений патронами калібром 7, 62 мм, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя й полягають у причинному зв`язку з настанням смерті, могли утворитися 15 листопада 2014 року, у період часу з 06 год. до 06 год. 30 хв., ушкодження, характерні для боротьби або самооборони при дослідженні трупа не виявлені, враховуючи характер і локалізацію ушкоджень, у момент їх заподіяння потерпіла могла перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні, будучи повернута задньою поверхнею тіла до предмета, що травмує (кулі), рани свідчать, що постріл був здійснений з неблизької відстані, смерть ОСОБА_12 настала на місці виявлення трупа; - судово-балістичної експертизи, відповідно до якої дві кулі та чотири оболонки, вилучені у будинку загиблої, були стріляні з автомату АКМ № НОМЕР_2 , наданого на дослідження.
Зазначеними показаннями повністю спростовуються й твердження засудженого та його захисника щодо наявних у проваджені суперечностей між показаннями свідків та висновками судово-медичних експертиз.
Будь-яких даних про причетність до цього злочину інших осіб матеріали кримінального провадження не містять.
Таким чином, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, повністю доведена і його дії кваліфіковані правильно.
Доводи касаційної скарги засудженого про відсутність доказів перебування його в стані алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження і спростовуються показаннями самого засудженого, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Є необгрутованими і твердження, викладені в касаційній скарзі засудженого, про те, що суд першої інстанції не роз`яснив йому право на розгляд кримінального провадження щодо нього судом присяжних. Як убачається з технічного засобу фіксування кримінального провадження, в підготовчому судовому засіданні 11 лютого 2015 року обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснено судом його право на розгляд кримінального провадження щодо нього судом присяжних, оскільки він обвинувачувався у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Посилання засудженого та його захисника на те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, як і твердження сторони захисту про те, що підтримували обвинувачення неуповноважені особи також не знайшли свого підтвердження під час вивчення матеріалів провадження.
Доводи засудженого та його захисника про те, що в матеріалах провадження відсутні носії інформації, на яких зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, зокрема, що відсутні записи судових засідань від 20 лютого, 11 березня, 08 липня, 19 травня, 08, 11, 14 вересня 2015 року, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані такими, що є безпідставними. Як убачається з матеріалів провадження, на наявних у ньому носіях інформації зафіксовано усі судові засідання суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 .
Не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і твердження засудженого та його захисника про розгляд провадження незаконним складом суду, оскільки в матеріалах є довідка про автоматизований розподіл справи між суддями ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 від 09 лютого 2015 року. 11 лютого 2015 року судовою колегією у цьому ж складі було проведено підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта. В цьому ж складі судом ухвалено обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 .
Є безпідставними і твердження, викладені у касаційній скарзі захисника щодо невмотивованості ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 .
Розглянувши за апеляціями ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 матеріали провадження, та детально їх вивчивши, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правильне встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження, доведеність винуватості засудженого у вчиненні злочину, за який його засуджено та правильність кваліфікації його дій, а також проаналізував і навів докази, які спростовують доводи, викладені в апеляційних скаргах.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та такою, що повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
Покарання призначене ОСОБА_5 з урахуванням вимог статей 50, 65 КК Україниє необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення касаційних скарг учасників процесу.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 10 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3