Справа № 188/1100/16-к
Провадження № 1-кп/188/116/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в смт. Петропавлівка у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000456 від 18.07.2016 року, з обвинувальним актом і угодою про примирення між потерпілою і обвинуваченим відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, не одружений, раніше судимий:

1) 23.11.1994 року Петропавлівським районним судом за ч.2 ст. 140, ч. 3 ст.140, ст. 17, ч.2 ст. 215-3, ст. 42 КК України 1961 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з конфіскацією майна, 27.12.1996 року звільнений з Вольнянської виправної колонії Запорізької області №20 на підставі ухвали Вольнянського районного суду Запорізької області від 27.12.1996 року згідно з ст.52 КК України умовно-достроково з не відбутим покаранням 7 місяців 1 день;

2) 05.02.1999 року Петропавлівським районним судом за ч. 1 ст. 196-1, ч.2 ст.140, ч. 3 ст.140, ч. 1 ст.145, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна, постановою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2001 року ч.1 ст. 196-1 КК України виключена, 02.12.2002 року звільнений з Софіївської виправної колонії № 45;

3) 09.04.2004 року Петропавлівським районним судом за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України 2001 року від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, постановою Петропавлівського районного суду від 15.09.2004 року звільнення скасоване та направлений для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, 17.09.2007 року звільнений із Синельниківської виправної колонії № 94 на підставі постанови Синельниківського районного суду від 12.09.2007 року згідно з ст. 81 КК України умовно - достроково з не відбутим покаранням строком 1 рік 3 дня;

4) 28.02.2008 року Петропавлівським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком суду від 12.09.2007 року і визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, 24.03.2010 року звільнений із Синельниківської виправної колонії № 94 по закінченні строку покарання;

5) 13.05.2011 року Петропавлівським районним судом за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

6) 12.12.2011 року Петропавлівським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком суду від 13.05.2011 року і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 27.03.2014 року умовно-достроково з не відбутим строком 1 рік 14 днів;

7) 18.09.2014 року Петропавлівським районним судом за ч.2 ст.185., ч. 1 ст.71, ч.4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

8) 15.07.2014 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці, звільнений 15.12.2015 року по закінченні строку покарання;

9) 17.08.2016 року Петропавлівським районним судом за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів проти власності громадян, маючи непогашені та не зняті у законному порядку судимості, знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

17.07.2016 року приблизно о 09 год.00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради», розташованому за адресою: вул. Миру, 102 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, помітив у коридорі приміщення лікарні велосипед марки «Аrdis Либідь», який належить ОСОБА_5 . Після цього у ОСОБА_3 виник умисел на умисне таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, а саме велосипеду марки «Аrdis Либідь», і, переконавшись у тому, що поряд нікого немає і його дії ніхто не бачить, він за допомогою принесеного із собою секатору відчинив замок, яким було замкнуто колесо велосипеда, і таємно викрав велосипед марки «Аrdis Либідь», що належить ОСОБА_5 , вартістю 1553,50 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду в розмірі 1553,50 грн.

Під час судового розгляду 30.09.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, яка 01.12.2016 року під час судового засідання була надана прокурором.

Згідно з угодою про примирення обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у пред`явленій йому підозрі. Сторони визнали розмір матеріальної шкоди, спричиненої обвинуваченим потерпілій у сумі 1553,50 грн., яка відшкодована у повному обсязі. Сторони погодили покарання ОСОБА_3 за вказане кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання цього покарання з невідбутою частиною покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 17.08.2016 року визначили остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяву про судовий розгляд кримінального провадження за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде, угоду про примирення підтримує в повному обсязі.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття, обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені, існують фактичні підстави для примирення, вважає можливим затвердити угоду про примирення від 30.09.2016 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання з урахуванням змін, внесених до ст.76 КК України, наклавши на обвинуваченого обов`язки, які за змістом відповідають пунктам 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України у редакції, що діяла на час укладення угоди, оскільки це не погіршує його становища і не посилює відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

Речові докази ланцюг з замком та велосипед «Аrdis Либідь», що належить потерпілій ОСОБА_5 і згідно з розписками зберігаються у неї (а.с.16, 23), слід залишити їй.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи відповідно до акту здачі-приймання висновку судового експерта № 3924-16 від 01.08.2016 року складають 176 гривень 20 копійок, які на підставі ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого (а.с.28).

Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 30 вересня 2016 року між потерпілою ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання цього покарання з не відбутою частиною покарання за вироком Петропавлівського районного суду від 17.08.2016 року визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази ланцюг з замком та велосипед «Аrdis Либідь» залишити потерпілій ОСОБА_5 , у якої вони зберігаються.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Суддя ОСОБА_1