У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2017 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про застосуваня запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання надійшло до суду 05 травня 2017 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури, старшого слідчого СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника, слідчий суддя
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області звернувся до суду із клопотанням, в якому вказав, що 02 травня 2017 року, близько 12:00 год., у ОСОБА_5 , який знаходився по місцю свого проживання, що в с. Гаївка, Теофіпольського району Хмельницької області, якому було відомо, що в складському приміщені, розташованому в с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області, належному ОСОБА_6 , знаходиться дизельне паливо та інші матеріальні цінності, виник злочинний намір спрямований на таємне їх викрадення.
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на умисне, таємне викрадення чужого майна, 02.05.2017 року, близько 23:30 год., ОСОБА_5 , на своєму велосипеді прибув в с. Пальчинці Підволочиського району Тернопільської області, після чого, перебуваючи біля складського приміщення ОСОБА_6 , переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та його злочинні дії - не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом підбору ключа, відривши вхідні двері, проник в середину складського приміщення.
Надалі, перебуваючи в складському приміщенні та виявивши металеву бочку наповнену дизельним паливом, біля якої знаходилась пусті пластикові каністри різної ємкості, ОСОБА_5 став наповняти дані каністри паливом, після чого через відчиненні ним двері, почергово став виносити їх на вулицю та заховувати у прилеглих кущах. Після цього, ОСОБА_5 викрав з приміщення складу ОСОБА_6 35 метрів силового чотирьох жильного кабелю, який виніс на вулицю та разом з викраденим дизельним паливом, завантажив на свій велосипед, з яким з місця події зник, викравши таким чином з приміщення складу ОСОБА_6 - 20 літрів дизельного палива вартістю 21.95 грн. за 1 л., загальною вартістю 439 грн. та 35 метрів силового чотирьохжильного кабелю вартістю 48 грн. за 1 м., загальною вартістю 1680 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2119 грн.
Відомості про даний факт 03 травня 2017 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

04 травня 2017 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст.185 КК України за фактом викрадення дизельного палива та електрокабелю із складського приміщення належного ОСОБА_6 .
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та його поясненнями, згідно яких вину у вчиненні даного кримінального правопорушення він визнав повністю та щиросердечно розкаявся.

З огляду на вказане, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, приймаючи до уваги, обґрунтовану підозру у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, старший слідчий просить задовольнити дане клопотання, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому покидати своє місце проживання із встановленням інших обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні старший слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили задовольнити.

ОСОБА_5 проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді арешту не заперечив.

Захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечив, пославшись на необґрунтованість затримання підозрюваного та просить застосувати більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на свободу та особисту недоторканність, а тому є ключовим елементом захисту прав особи. Як зазначив ЄСПЛ у рішенні у справі «Де Вілде, Оомс і Версип проти Бельгії» (De Wilde, Ooms and Versyp v. Belgium) від 18 червня 1971 року, це право є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Особиста свобода є фундаментальною умовою, якою кожен повинен користуватися, і позбавлення якої дуже ймовірно матиме прямий і негативний вплив на користування багатьма іншими правами. Звідси випливають основні принципи, які Суд застосовує при розгляді справ за статтею 5, і насамперед принцип презумпції свободи. Особа не може бути позбавлена свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5, і як неодноразово зазначав ЄСПЛ, цей перелік винятків є вичерпним, до того ж, лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Таким чином, позбавлення свободи з підстав, які не охоплюються пунктом 1 статті 5, ведуть до порушення цієї статті Конвенції. У контексті проблеми позбавлення свободи мають бути чітко врегульовані умови, за яких допускається позбавлення свободи та гарантії, що мають бути надані затриманим особам.

Так, старшим слідчим ОСОБА_3 доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існує принаймні один з ризиків, зазначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки немає достовірних підстав вважати, що підозрюваний вчинивши кримінальне правопорушення, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких, не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює, яке покарання до нього може бути застосовано, а також, враховуючи особу підозрюваного, можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою схилити їх на зміну показів та вчинення нового корисливого злочину.

З огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість застосування до підозрюваного саме домашнього арешту, заборонивши останньому покидати своє місце проживання в певний період доби з 00.00 по 09.00 год наступного дня та з 11.00 год по 00.00 год з метою надання можливості придбання продуктів харчування та першої необхідності, враховуючи, що підозрюваний проживає одиноко, із встановленням інших обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем його проживання в АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати до кабінету слідчого № 23 СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, до слідчого ОСОБА_3 на кожну вимогу, для проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, а також на кожну вимогу прокурора чи суду.

2) не залишати місце постійного проживання, що в АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, на час досудового розслідування та судового розгляду в період доби з 00.00 по 09.00 год наступного дня та з 11.00 год по 00.00 год.

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання

4)утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_6 та свідками задля забезпечення від незаконного на них впливу.

Покласти контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на Теофіпольський ВП ГУНП в Хмельницькій області та Підволочиський ВП ГУНП в Тернопільській області.

Строк дії ухвали два місяці з дня її постановлення.

Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя підпис

Копія вірна:

Слідчий суддя ОСОБА_1