АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/1115/17 Головуючий 1-ої інстанції
Провадження № 11кп/790/1139/17 ОСОБА_1
Категорія: ст.81 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеною ухвалою задоволено подання адміністрації Темнівської виправної колонії (№100) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 8 жовтня 2015 року, умовно-достроково на не відбутий строк 9 місяців.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув ? фактичного строку покарання, у Темнівській виправній колонії (№100) характеризується позитивно, відповідно до особової справи працював кухарем, прибиральником службових приміщень і вказану роботу виконував відповідально.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку із невідповідністю фактичним обставинам справи, а матеріали справи повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_8 неодноразово судимий за корисливі злочини, в тому числі і тяжкі, звільнявся умовно-достроково на невідбуту частину 1 рік 1 місяць 9 днів, однак у період умовно-дострокового звільнення знову був притягнутий до кримінальної відповідальності, за який був засуджений до 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Крім того, апелянт вказує, що за час тримання в Харківській УВП (№27) ОСОБА_8 характеризується негативно, допускав порушення вимог режиму тримання, 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, до праці не залучався, заохочень не мав. Вважає, що отримані ОСОБА_8 2 заохочення за період відбування покарання, є недостатнім показником виправлення засудженого

Прокурор звертає увагу на те, що засуджений до відшкодування судових витрат ставиться з байдужістю, оскільки за вироком суду на останнього був покладений обов`язок відшкодування на користь держави судових витрат в сумі 293 гривні 40 копійок та 978 гривень, які на час розгляду справи засудженим не відшкодовані.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_8 зазначає, що рішення суду першої інстанції є правильним, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення. Вказує, що він приймає участь у реалізації програми диференційного виховання «Професія», працевлаштований, а у вільний від роботи час, працює з благоустрою колонії. Крім того, вважає, що достатніми доказами його виправлення є те, що до його поведінки не було будь-яких зауважень та стягнень, а також, що він отримав 19 вересня 2016 року та 15 січня 2017 року два заохочення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив скасувати оскаржену ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, засудженого, який просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці і т.д..

Колегія суддів вважає, що суд в повному обсязі дотримався вищенаведених вимог закону і рекомендацій ВСУ.
Як встановив суд, ОСОБА_8 засуджений вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 08 жовтня 2015 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 березня 2015 року більш суворим за вказаним вироком, призначено остаточне покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 березня 2016 року зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення 8 місяців 28 днів відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку покарання 08 жовтня 2015 року, кінець стоку покарання 16 грудня 2017 року. Станом на 16 березня 2017 року засуджений відбув 3/4 частини призначеного вироком суду покарання.

Судом також встановлено, що за час відбування покарання в Темнівській виправній колонії №100 засуджений характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи; за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався адміністрацією установи 19 вересня 2016 року та 15 січня 2017 року; працевлаштований до господарчої обслуги прибиральником службових приміщень; до праці ставиться відповідально; своєчасно та в повному обсязі виконує поставлені завдання; проявляє розумну ініціативу; оголошене 18 лютого 2016 року (в період попереднього ув`язнення в Харківському СІЗО) стягнення погашено у встановленому законом порядку.

З характеристики засудженого вбачається, що він сумлінно ставиться до виконня робіт з благоустрою установи виконання покарань, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», де реалізації програми ставиться з зацікавленістю, підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом листування та телефонних розмов, розкаюється у вчиненому злочині.

Аналізуючи наведені обставини, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд надав в ухвалі належну оцінку доводам прокурора, який заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого, при цьому суд обґрунтовано послався на те, що за період відбування покарання у Темнівській виправній колонії № 100 засуджений характеризується позитивно, а за допущене в період попереднього ув`язнення в Харківському СІЗО порушення вимог режиму тримання, отримав стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Крім того, суд врахував, що даних про відмову засудженого від працевлаштування не надано, а відповідно до особової справи ОСОБА_8 працював кухарем та прибиральником службових приміщень.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 неналежним чином ставиться до відшкодування судових витрат, є необґрунтованими. Так, згідно з довідкою від 03.02.2017р. виконавчі листи за вироком суду до Темнівської виправної колонії №100 не надходили. Разом з тим, в матеріалах справи міститься квитанція від 20.02.2017р. про сплату ОСОБА_8 на користь держави судових витрат на суму 978,00грн. (а.с.26). Отже, встановлена вироком суду сума судових витрат частково відшкодована засудженим під час відбування покарання, решту суми він зобов`язався відшкодувати після звільнення з місць позбавлення волі.

Посилання прокурора на те, що 06.07.2016р. засудженому відмовлено у застосуванні положень ст.ст.100,101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки з часу такого рішення минув майже рік, а у поданні, направленому на розгляд суду, містяться протилежні висновки.

Та обставина, що на думку прокурора, ОСОБА_8 виконувались незначні обсяги робіт, не свідчить про те, що цілі покарання засудженого не були досягнуті раніше строку, визначеного судом, оскільки адміністрацією установи в поданні та характеристиці на ОСОБА_8 підтверджено, що завдання поставлені за місцем працевлаштування останній виконує своєчасно та у повному обсязі, отже обсяг його робіт залежить від поставлених перед ним завдань, які йому доручаються виконувати.

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_8 розкаявся у вчиненні злочину, сумлінно ставиться до праці, додержується вимог режиму відбування покарання, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, позитивно характеризується адміністрацією установи, що переконливо свідчить про те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_8 має всі належні умови для застосування ст.81 КК України і не вбачає законних підстав для скасування ухвали суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як того вимагає прокурор в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:

_________________ _________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5