АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/517/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №617/457/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.332 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників-адвокатів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Харківської області на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачених за ч.2 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м.Харків, громадянин України, із вищою
освітою, не працюючий, одружений, зареєстрований за
адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
засуджений за ч.2 ст.332 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
уродженець с.Гатище Вовчанського району Харківської
області, громадянин України, із середньою освітою, не
працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше не судимий, -
засуджений за ч.2 ст.332 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
уродженець с.Гатище Вовчанського району Харківської
області, громадянин України, із середньою освітою, не
працюючий, одружений, зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -
засуджений за ч.2 ст.332 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , близько 17 години 00 хвилин, 10 лютого 2016 року, на стоянці для транспортних засобів, розташованій біля аеропорту «Харків» у м.Харкові, познайомився з громадянкою Азербайджанської Республіки ОСОБА_16 -кизи, яка прибула до м.Харкова авіарейсом разом з сином ОСОБА_17 . ОСОБА_16 -кизи висловила бажання незаконно перетнути державний кордон України в бік Російської Федерації. ОСОБА_7 визвався допомогти їй у цьому та вирішив організувати переправлення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 через державний кордон до РФ в обхід пунктів пропуску державної прикордонної служби України. З цією метою, ОСОБА_18 зателефонував ОСОБА_8 , який мешкає в розташованому поблизу державного кордону України із РФ с.Гатище Вовчанського району Харківської області.
Після цього, ОСОБА_7 , доставив близько 23 години 00 хвилин, 10 лютого 2016 року, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на автомобілі марки «ЗАЗ» модель «ТF699Р», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з м.Харкова до невстановленого малолюдного місця поблизу с.Гатище Вовчанського району Харківської області, де став чекати зручного часу, щоб у відсутності небажаних свідків прибути за місцем мешкання ОСОБА_8
ОСОБА_7 , дочекавшись в невстановленому місці на території Вовчанського району Харківської області 02 годині ночі, 11 лютого 2016 року, та дотримуючись заходів конспірації, доставив ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на автомобілі марки «ЗАЗ» модель «ТТ699Р», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до місця мешкання ОСОБА_8 - будинку АДРЕСА_2 .
Після цього, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , взяли із собою заздалегідь заготовлений, належний останньому човен марки «Vulkan-Т230» № НОМЕР_2 та направились пішки разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в район с.Огірцеве Вовчанського району Харківської області, де до них приєднався ОСОБА_9 .
Близько 02 години 50 хвилин, 11 лютого 2016 року, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , привели громадян Азербайджанської Республіки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до заздалегідь визначеного ним для переправлення місця на березі річки Сіверський Донець, розташованого на відстані біля 500 м від с.Огірцеве Вовчанського району Харківської області в західному напрямку та на відстані близько 300 метрів від лінії державного кордону України в бік с.Нова Таволжанка Шебекінського району Бєлгородської області Російської Федерації, поблизу Інформаційного знаку №837 державної прикордонної служби України. ОСОБА_19 став спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_8 переправив ОСОБА_9 за допомогою принесеного з собою човна марки «Vulkan-Т230» № НОМЕР_2 , на інший берег річки, в бік державного кордону України, щоб той спостерігав за навколишньою обстановкою та допомагав іншим пасажирам при виході з човна на берег.
Після цього, ОСОБА_8 переправив на човні та при допомозі ОСОБА_9 на інший беріг річки ОСОБА_16 -кизи і ОСОБА_17 , а потім ОСОБА_7 , щоб потім, незаконно перевести ОСОБА_16 і ОСОБА_17 через державний кордон України на територію Російської Федерації, але на березі річки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були затримані співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ОСОБА_8 втік з місця події за допомогою човна марки «Vulkan-Т230» № НОМЕР_2 по руслу річки Сіверський Донець в бік с.Огірцеве Вовчанського району Харківської області.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, призначивши покарання за ч.2 ст.332 КК України: ОСОБА_7 у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією предмету вчинення злочину надувного гумового човна; ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у виді 5 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу він зазначає, що судом при призначенні покарання обвинуваченим не в повній мірі враховані дані про їх особи, ступінь суспільної небезпеки, тяжкість злочину, який віднесено до категорії тяжких, та думку сторони обвинувачення про призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги з наведених підстав, обвинувачених та захисників, які вважали, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а їх дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.332 КК України.

Вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм правопорушення доведена зібраними у кримінальному провадженні доказами, наведеними у вироку, які не оспорюються апелянтом.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в межах поданої апеляційної скарги.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, є необґрунтованими та непереконливими, а зазначені ним обставини судом належним чином враховані при призначенні покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинувачених.

Судом, згідно із ст.66 КК України, визнано обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за місцем проживання характеризуються позитивно, офіційно не працюють, раніше не судимі, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 мають на утриманні малолітніх дітей. Крім того колегія суддів враховує другорядну роль обвинуваченого роль ОСОБА_9 у вчиненні злочину.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Харківській області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, якщо в подальшому судом буде встановлено, що вони вчинили злочин під час випробувального строку, то суд призначить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків, а якщо їх вина не буде доведена, то висновок суду про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання є вірним.

Колегія суддів вважає, що сам по собі факт вчинення тяжкого злочину не є підставою у відмові у застосуванні ст.75 КК України, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування призначеного їм покарання, якщо вони на протязі встановленого судом іспитового строку не вчинять нового злочину та виконають покладенні на них обов`язки, та вважає, що за таких обставин покарання, що призначено обвинуваченим, є необхідним і достатнім для їй виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не знаходить підстав вважати, що призначене покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про незастосування конфіскації предмету вчинення злочину надувного гумового човна, то вони є необґрунтованими, оскільки у мотивувальній частині вироку суд, відповідно до вимог ст.100 КПК України, конфіскував човен як знаряддя вчинення злочину.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора і скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя
Судді: