Справа № 592/5231/16-к
Провадження № 1-кп/592/347/16

УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

20 грудня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м.Суми кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у тому, що вони діючи за попередньою змовою між собою:

1) 20.10.2015 року, близько 20 години, викрали бичка з домогосподарства ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду в сумі 12 925 грн.;

2) 13.01.2016 року, близько 23 години, за попередньою змовою між собою вчинили розбійний напад на ОСОБА_12 з проникненням до її будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та заволоділи належними їй грошовими коштами в сумі 13 300 грн. та мобільним телефоном.

3) 10.02.2016 року, близько 18:30 год., за попередньою змовою між собою, вчинили розбійний напад на ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з проникненням в їх будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

4) 14.02.2016 року, близько 02 години ночі, за попередньою змовою між собою вчинили розбійний напад, на ОСОБА_15 в проникненням до його будинку за адресою: АДРЕСА_4 заволодівши його майном на загальну суму 5 209 грн. та спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні прокурор подав письмові клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, який закінчується 31.12.2016 року ще на 60 днів, оскільки на даний час докази сторони обвинувачення досліджені не у повному обсязі, а раніше заявлені ризики, передбачені ст.177 КПК України на думку прокурора не зменшились.

Захисники просять відмовити в задоволенні клопотання прокурора, подавши письмові заперечення оскільки вважають, що прокурор не обґрунтував належним чином ризики, передбачені ст.177 КПК України на які послався в своєму клопотанні, та згідно практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не може бути підставою для продовження строків тримання під вартою, пославшись на ряд рішень ЄСПЛ, вважають, що обвинувачені не стануть впливати на потерпілих, оскільки ті їх не впізнають, тому вважають, що на даний час відпала необхідність в застосуванні цього запобіжного заходу і просять обрати їх підзахисним домашній арешт.

Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників і теж зазначили, що не збираються впливати на потерпілих і просять змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, заслухавши думку прокурора, захисників та обвинувачених щодо продовження строку тримання під вартою вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, ухвалою суду від 02.11.2016 року строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 був продовжений по 31.12.2016 року включно.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Пунктами 1 і 3 частини 1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При продовженні строків тримання обвинувачених під вартою судом були враховані ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Після застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту та кожного разу вирішуючи питання про його продовження суд повинен встановити чи не зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України і чи не має підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який або його скасування.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.10.2015 року у справі Гудзь проти України (заява № 25032/11) у пункті 24 зазначив: Суд нагадує, що існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності її продовжуваного тримання під вартою, але зі спливом часу такої підозри буде недостатньо для обґрунтування тривалого тримання під вартою… Як тільки «розумної підозри» вже недостатньо, Суд повинен встановити, чи інші наведені … підстави продовжують виправдовувати позбавлення особи свободи.

Дослідивши всі наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження суд зазначає, що на даний час окрім існування розумної підозри, докази якої ще не в повному обсязі досліджені судом, існують також і інші підстави, які продовжують виправдовувати позбавлення обвинувачених свободи.

Цими іншими підставами є те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше тричі засуджувався за умисні корисливі злочини, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість за аналогічний злочин, через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі став підозрюваним у вчиненні ще 4-х епізодів злочинної діяльності, у тому числі за розбійні напади із застосуваням насильства із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що характеризує його як особу схильну до вчинення умисних корисливих злочинів. Крім того, він ніде не працює, не має постійного джерала доходів, не має навіть початкової освіти, що ускладнює його працевлаштування та що було однією з причин вчинення ним раніше корисливих злочинів за які він вже відбув покарання і це може свідчити про вчинення ним в майбутньому інших корисливих злочинів для заробляння в такий спосіб засобів для існування.

Обвинувачений ОСОБА_10 згідно обвинувального акту також вважається раніше судимим за тяжкий аналогічний злочин, за який він теж відбував покарання в місцях позбавлення волі і знову підозрюється у вчиненні 4-х тяжких корисливих злочинах у тому числі в розбійних нападах із застосуванням насильства та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Він також не має початкової освіти, що ускладнює його працевлаштування, ніде не працює, не має постійного джерела доходів і те, що він підозрюється у вчиненні чотирьох злочинів може свідчити про те, що перебуваючи на свободі він зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення щоб в такий спосіб заробляти собі на життя та на утримання своєї родини.

Також слід зазначити, що на даний час судом досліджені не всі докази сторони обвинувачення, а саме залишається не допитаним один із потерпілих мешканець міста Суми, якому під час розбійного нападу були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження і місце мешкання якого відоме обвинуваченим (виходячі з обвинувального акту), тому знаходячись на свободі обвинувачені зможуть в незаконний спосіб вплинути на цього потерпілого з метою надання показань на їх користь.

Крім того, у відповідності з вимогами ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, (а в даному випадку за аналогією при продовженні дії запобіжного заходу), крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, окрім іншого і тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

І врахування цієї обставини згідно вимог процесуального законодавства є обов`язком суду.

Тому, враховуючи цю вимогу закону і враховуючи тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів це може стати причиною їхнього ухилення від суду і такий висновок суду не суперечить практиці ЄСПЛ, оскільки крім цього, судом також наведені й інші підстави для продовження строків тримання під вартою.

Крім того, з вищенаведеного рішення Європейського Суду з прав людини Гудзь проти України вбачається, що не є порушенням врахування при продовженні строків тримання під вартою наявність розумної підозри, яка як зазначає Суд повинна також підтверджуватись й іншими підставами.

Вищенаведені обставини підтверджують, що ризики, передбачені п.п.1,3 і 5 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не зменшились і застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів у тому числі домашнього арешту на даній стадії не можливе, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать гарантій їх явки у судові засідання.

Враховуючи, що строк тримання обвинувачених під вартою спливає 31.12.2016 року і до закінчення цього строку дослідити всі докази сторони обвинувачення не можливо із-за їх об`ємності та у зв`язку з не явкою потерпілого до суду, а також те, що вищезазначені ризики на даний час не зменшились, тому у суду є всі законні підстави для продовження строку тримання обвинувачених під вартою, який повинен бути продовжений ще на 60 днів, тобто по 17.02.2017 року включно.

Керуючись ст.331 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 на 60 днів, тобто по 17.02.2017 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 на 60 днів, тобто по 17.02.2017 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі Сумського слідчого ізолятору.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3