Номер провадження: 11-сс/785/977/17
Головуючий у першій інстанції Пислар
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
26.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

та його захисника: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 16 червня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого з ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000065 від 25.01.2017 року, про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Шахунья, Горківської області Російської Федерації, проживаючий у АДРЕСА_1 .

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 161 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 346, ст. 14, ч. 2 ст. 146, ст. 436 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого з ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000065 від 25.01.2017 року, підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13.08.2017 року.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 346, ст. 14, ч. 2 ст. 146, ст. 436 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Продовжений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.04.2017 року строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 20.06.2017 року, однак, для завершення досудового розслідування, необхідно: отримати висновок семантико-текстуальної експертизи та долучити до матеріалів кримінального провадження, отримати висновок експертизи матеріалів, речовин та виробів, виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне під час проведення досудового розслідування, виконати вимоги ст. ст. 290 - 291 КПК України, скласти обвинувальний акт.

В результаті аналізу наданих матеріалів та обставин слідчий суддя прийшов до висновку про те, що заявлені слідчим ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може впливати та здійснювати тиск на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати у розслідувані кримінального провадження іншим чином, не зменшились.

Таким чином, в оскаржуваній ухвалі встановлено, що з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з урахуванням обставин, зазначених прокурором у клопотанні, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно задовольнити клопотання прокурора, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що, в порушення вимог ст. 194 ч. 2, 199, 370, 372 КПК України, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не послався на обставини, на підставі яких прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень, а також на наявність або на зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вислухав позицію прокурора, який вважав постанову судді законною і обґрунтованою та просив залишити її без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з клопотання та матеріалів кримінального провадження 24.02.2017 року органами досудового розслідування ОСОБА_6 вручена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 161, ст. 436, ст. 14 - ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 346 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з іншою особою, в відношенні якої також проводиться досудове слідство, вчинив дії спрямовані на розпалювання національної та расової ворожнечі.

Так, ОСОБА_6 , реалізуючи спільний з іншою особою, злочинний умисел, 16.02.2017 року звернувся до ОСОБА_10 , який здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану з наданням поліграфічних послуг на території учбово-виховного комплексу «Астр», розташованого в АДРЕСА_2 , з приводу виготовлення 250 примірників брошури під назвою «Слуги зла или как выглядит украинский национализм».Згідно висновку фахівця від 17.02.2017 року вказана брошура містить інформацію, зміст якої спрямований на розпалювання національної та релігійної ворожнечі.

За аналогічних обставин ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з вказаною особою, вчинив дії спрямовані на виготовлення матеріалів із закликами до вчинення агресивної війни.

Також, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з іншою особою, в відношенні якої також проводиться досудове слідство, 23.02.2017 року вчинили готування до викрадення народного депутата України ОСОБА_1 , з метою подальшого заподіяння останньому тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи спільний умисел ОСОБА_6 здійснив підшукання співучасників вказаного злочину, протягом лютого 2017 року здійснив дії спрямовані на організацію заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

23.02.2017 року ОСОБА_6 організував викрадення ОСОБА_1 та доставлення останнього за адресою АДРЕСА_3 .

Надалі, 23.02.2017 року, приблизно о 12.00 год., реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_6 доставив іншу особу, в відношенні якої проводиться досудове слідство, на власному автомобілі за вищевказаною адресою із знаряддями вчинення злочину, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Проте, з причин затримання правоохоронними органами вказана особа та ОСОБА_6 не закінчили свої злочинні наміри, з незалежних від них причин.

На підставі викладеного, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 346, ст. 14, ч. 2 ст. 146, ст. 436 КК України умисні дії, спрямовані на розпалювання національної та релігійної ворожнечі, виготовлення матеріалів із закликами до вчинення агресивної війни, готування до викрадення людини за попередньою змовою групою осіб, закінченому замаху на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень народному депутату України, у зв`язку з його громадською діяльністю.

23.02.2017 року, о 12 год. 37 хв., ОСОБА_6 затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

24.02.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 161, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 346, ст. 14, ч. 2 ст. 146, ст. 436 КК України.

25.02.2017 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

21.04.2017 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 діб, тобто до 20.06.2017.

13 червня 2017 року строк досудового розслідування продовжено заступником прокурора Одеської області до 23.08.2017.

14 червня 2017 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання наступним.

Так, в клопотанні зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих злочинів, з наведенням відповідних доказів, зокрема, протоколів огляду місця події, протоколів обшуку від 23.02.2017 року, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 від 27.02.2017 року, протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 27.03.2017 року та свідка ОСОБА_12 від 27.02.2017 року, копію товарного чеку про продаж гумових рукавичок та розчину аміаку в аптеці №5 ТДВ «Інтерхім» від 23.02.2017 року, висновку фахівця від 17.02.2017 року.

Для завершення досудового розслідування, всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчиненого злочину, необхідно виконати наступні слідчі (розшукові) дії: отримати висновок семантико-текстуальної експертизи та долучити до матеріалів кримінального провадження, отримати висновок експертизи матеріалів, речовин та виробів, виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне під час проведення досудового розслідування, виконати вимоги ст. ст. 290 - 291 КПК України, скласти обвинувальний акт.

Також у клопотанні зазначено, що після повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчинені тяжких злочинів, знаючи тяжкість передбаченого законом покарання, перебуваючи на волі, останній:

- може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- може впливати та здійснювати тиск на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати у розслідувані кримінального провадження іншим чином.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 16 червня 2016 року задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 13.08.2017 року.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя не в повному обсязі врахував положення ст.199 КПК України, та прийняв рішення, яке не в повній мірі є обґрунтованим.

Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України, та сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, під час досудового розслідування у кримінальному проваджені щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Порядок розгляду подання щодо продовження строку тримання особи під вартою передбачений ст.199 КПК України, а питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання щодо продовження строку тримання особи під вартою визначений змістом Глави 18 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

При цьому у відповідності до вимог ч. 3 ст.199 КПК України повинні враховуватися дані, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши надані до клопотання матеріали, вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 , на даній стадії досудового розслідування, обґрунтовано підозрюється в скоєні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, за найтяжче із яких передбачено покарання у виді позбавлення волі терміном до 12 років.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що всі слідчі процесуальні документи, надані в обґрунтування клопотання слідчого від 13.06.2017 року про продовження запобіжного заходу, здобуті органами досудового розслідування в період з 17.02.2017 року по 27.02.2017 року.

Апеляційний суд констатує, що під час апеляційного розгляду, на стадії вирішення питання про продовження строків застосування запобіжного заходу, суд не вирішує питання щодо доведеності вини підозрюваного, і це питання вирішується за результатами судового розгляду обвинувального акту, у разі його затвердження прокурором та передачі до суду, тобто за умови оцінки всіх доказів по кримінальному провадженню у сукупності, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини підозрюваного не можуть бути прийняті до уваги.

Також в ухвалі слідчого судді обґрунтовано встановлено, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих дій, а саме отримати висновок семантико-текстуальної експертизи та долучити його до матеріалів кримінального провадження, отримати висновок експертизи матеріалів, речовин та виробів, виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне під час проведення досудового розслідування, виконати вимоги ст. ст. 290 - 291 КПК України, скласти обвинувальний акт.

Таким чином, висновки в ухвалі слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 в вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та необхідності виконання ряду слідчих дій для завершення досудового розслідування є обґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про невмотивованість судового рішення щодо наявності та зменшення ризиків, а також щодо продовження дії запобіжного заходу без врахування даних про особу підозрюваного, які впливають на вирішення питання про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, заслуговують на увагу, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

У цьому контексті необхідно зазначити, що підхід Європейського суду з прав людини до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою впродовж досудового розслідування ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

У справі «Гавула проти України» (2013р.) Європейський суд з прав людини висловив думку, що хоча спочатку взяття заявника під варту могло бути виправдано серйозністю висунутих проти нього обвинувачень, а також ймовірністю його втечі і перешкоджанні розслідуванню, «з плином певного часу суди зобов`язані були дати більш чіткі причини триваючого тримання під вартою», «в дійсності …вони неодноразово покладалися на ті ж самі підстави, без надання конкретних деталей і без аналізу того, чи були зміни у ситуації заявника».

У рішенні у справі «Самойлович проти України»(2013р.) Європейський суд з прав людини висловив позицію щодо обґрунтування тривалого попереднього ув`язнення заявника, який не мав судимостей в минулому: «у випадку особливої тривалості тримання під вартою заявника підстави для цього мали б бути виключно серйозними» і визнав недостатність підстав для виправдання утримання заявника під вартою.

Згідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;

- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;

- перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ);

- зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України"-1);

Наведена практика Європейського суду з прав людини та положення ст.199 КПК України, були залишені поза увагою слідчого судді.

Суддя продовжив строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, незважаючи на те, що у клопотанні слідчий та під час судового розгляду прокурор, не навели обґрунтування того, що ризики, які існували на момент затримання підозрюваного, не зменшилися та існують на даний час, а послалися виключно на первинні підстави, на які посилалися при зверненні з клопотаннями про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття підозрюваного під варту 25.02.2017 року, а також про продовження тримання під вартою 21.04.2017 року.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. справу "Єлоєв проти України", п. 60).

Так, в ухвалі слідчого судді формально зазначені ризики, зазначені в клопотанні слідчого для продовження тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Разом з тим, як зазначалось, докази по справі, а саме слідчі процесуальні документи, надані в обґрунтування клопотання слідчого від 13.06.2017 року про продовження запобіжного заходу, які були здобуті органами досудового розслідування в період з 17.02.2017 року по 27.02.2017 року, містяться в матеріалах кримінального провадження, що не уможливлює знищення, приховання або їх спотворення підозрюваним.

Також, як вбачається з клопотання, для завершення досудового розслідування очікується отримання висновку семантико-текстуальної експертизи та висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів, також необхідно виконати вимоги ст. ст. 290 - 291 КПК України та скласти обвинувальний акт, що також уможливлює знищення, приховання або їх спотворення підозрюваним.

В клопотанні слідчого не зазначено та в ухвалі слідчого судді не встановлено, яким чином підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Навпаки, при апеляційному розгляді захисник та підозрюваний пояснили, що заявляють клопотання про проведення відповідних слідчих дій, зокрема, допиту та перехресного допиту свідків, однак клопотання залишаються протягом чотирьох місяців без задоволення, в зв`язку з цим вони звернулися із скаргами, в порядку ст. 220 КПК України до суду, однак ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2017 року, якими скарги були задоволенні та слідчий зобов`язаний виконати слідчі та процесуальні дії, на проведення яких заявлено клопотання, не виконуються. Зазначені ухвали були апеляційним судом досліджені.

В клопотанні слідчого зазначено 27.02.2017 року потерпілий ОСОБА_11 звернувся до слідчого з заявою про надходження на мобільний телефон дзвінків з погрозами в зв`язку з його участю у вказаному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим до останнього та членів його сім`ї застосовані заходи безпеки у вигляді особистої охорони, охорони житла і майна.

Однак, в суді першої інстанції та при розгляді апеляційної скарги прокурор не надав жодних підтверджень, що підозрюваний ОСОБА_6 причетний до дій, які зазначені в заяві потерпілого ОСОБА_11 від 27.02.2017 року.

Крім зазначених обставин, в клопотанні слідчого не зазначено, а при розгляді клопотання в суді першої та при апеляційному розгляді не встановлено, будь-яких відомостей про можливість впливу та тиску на свідків у цьому кримінальному провадженні підозрюваного ОСОБА_6 .

В клопотанні слідчого зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 планував покинути територію України з метою уникнення кримінального переслідування, у нього наявні стійкі соціальні зв`язки за межами України, ці обставини підтверджуються матеріалами негласних слідчих дій, які будуть надані під час розгляду клопотання.

Однак, зазначені матеріали суду першої інстанції, а також апеляційному суду надані не були, тобто достовірних доказів того, що підозрюваний ОСОБА_6 має намір переховуватися від органів досудового розслідування суду не надано.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не навів доказів існування реальних ризиків, які б вказували на можливість підозрюваного ОСОБА_6 незаконно впливати на потерпілих та свідків, експертів та спеціалістів або в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, та які б унеможливлювали застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Посилання прокурора на те, що підозрюваний може ухилитися від слідства також є непереконливими, оскільки прокурор також не надав суду жодного доказу в обґрунтування наведеного ризику.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ризики, які були заявлені органом досудового слідства при обранні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , з урахуванням об`єму виконаних слідчих дій, якими, за твердженням прокурора, зафіксовані майже всі обставини кримінального правопорушення, на даний час значно зменшилися.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що слідчим та прокурором не доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ст.194 КПК України, які свідчать про недостатність застосування на даній стадії досудового розслідування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

Таким чином, наведені дані свідчать про те, що ухвала слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 не має належного обґрунтування доцільності продовження строків тримання під вартою в контексті обставин зазначеної кримінальної справи, як цього вимагає національне та міжнародне законодавство.

За таких підстав ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, з підстав невмотивованості клопотання слідчого щодо обґрунтування наявності ризиків, які б могли бути підставами для подальшого втручання у право підозрюваного на свободу.

На переконання апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищевикладеного існує незначний ступінь ризиків з боку підозрюваного перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, однак таким ризикам, може дієво запобігти інший запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

На думку апеляційного суду, адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде саме такий запобіжний захід як домашній арешт.

При цьому апеляційний суд враховує те, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання у м. Одесі, має сім`ю, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки за місцем проведення досудового розслідування.

Як зазначалось, в матеріалах провадження відсутні дані про намір підозрюваного виїжджати за межі місця проживання або переховуватись від органів слідства, або будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню.

При розгляді апеляційної скарги захисник повідомив, що органи досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді, повернули йому паспорти підозрюваного ОСОБА_6 , в зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 194 ч. 5 КПК України, для унеможливлення переховування останнього, апеляційний суд вважає необхідним покласти на підозрюваного зобов`язання здати на зберігання слідчому прокурору свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що більшість ризиків, які були заявлені в клопотанні слідчого фактично відсутні.

На думку колегії суддів, крім вказаного, вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою.

За таких підстав клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з застосуванням до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж просив слідчий у клопотанні, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. 181, 194, 195, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 16.06.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого з ОВД першого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВД першого СВ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_9 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 частково задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 з застосуванням електронних засобів контролю.

Строк дії ухвали до 13.08.2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися з місця свого проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю;

ОСОБА_6 з під варти звільнити негайно.

Виконання ухвали покласти на процесуального керівника та керівника Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2