Провадження №1-кп/331/116/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/116/2017 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 20.09.2010 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнився 20.07.2011 р. по відбуттю строку покарання;

- 03.10.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
20 липня 2016 року, в період часу з 04 годин 30 хвилин до 05 години, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше засуджувалась за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, знаходячись за адресою: м.Запоріжжя, вул.Святого Миколая, 77, за допомогою фізичної сили, шляхом відриву з фасаду будівлі, в якій розташована авто майстерня Шиномонтаж, таємно викрав відеокамери DAHUA KPC 138, у кількості 2 одиниць, вартістю 780 гривень за одну одиницю на загальну суму 1560 гривень, які належать ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, розкаявся та пояснив суду, що в липні 2016 року він перебував у скрутному матеріальному стані через необхідність грошових коштів на лікування своєї дружини. Тому у нічний час, проходячи повз приміщення СТО, побачивши камери спостереження, він вирішив їх викрасти та продати з метою отримання доходу. Зірвавши камери з приміщення СТО, він поїхав на ринок ОСОБА_6 та продав їх за 200 грн. У вчиненому щиро кається, повністю визнає усі обставини злочину та просить суворо не карати. Згоден відшкодувати спричинену шкоду у розмірі, який зазначений в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що у липні 2016 року вранці, коли він прийшов на роботу до свого СТО, він виявив крадіжку двох камер спостереження, які знаходились на фасаді будівлі. Продивившись запис з камер, вони помітили злочинця, який вчинив цю крадіжку та викликали працівників поліції. На тепершіній час шкода йому не відшкодована, тому він просив стягнути з обвинуваченого на його користь 2500 грн. з урахуванням інфляції цін. На призначенні суворого покарання не наполягав.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченим та потерпілим.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин та знову вчинив новий корисливий злочин проти власності, однак невідбутого терміну покарання не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має неофіційне місце роботи та дохід.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати принципам та меті його призначення. Однак, враховуючи особу винного, а також навність пом"якшуючих обставин, на підставі ст. 75, 76 КК України суд вважає доцільним призначити покарання із випробуванням.

Вирішуючи цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , сума цивільного позову частково визнана ОСОБА_3 у сумі прямої шкоди - вартості камер спостереження, суд вважає, що вказана сума обґрунтована та підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь потерпілого у розмірі 1560 грн. При цьому доводи потерпілого про те, що на теперішній час вартість камер збільшилась через інфляцію суд відкидає як необгрунтовані, оскільки як підтверджується копією рахунку камери були придбані 12.08.2013 року за ціною 780 грн., а не у іноземній валюті, тому застосування індексу інфляції є недоцільним.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 374, 376 КПК України, суд-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо він на протязі двох років випробувального терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- повідомляти відповідну службу з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи;

- періодично з`являтися на реєстрацію до відповідної служби з питань пробації;

- не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу відповідної служби з питань пробації.

Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на відповідну службу з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід, застосований відносно засудженого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 1560 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Речовий доказ - ДВД-диск з відеозаписом камер відеоспостереження залишити в матеріалах провадження суду.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1