АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/288/17 Справа № 216/724/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

представника заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_6 , - на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 20.02.2017 року було задоволене клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та накладено арешт на автомобіль «Мерседес Бенц 308», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 03 липня 2015 року належить на праві приватної власності ОСОБА_6 . До закінчення досудового розслідування та судового провадження заборонено власнику та довіреним (уповноваженим) ним особам використання та розпорядження даним автомобілем та дозволено зберігання цього автомобіля на території спеціального майданчику Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Стрельникова,2.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що клопотання слідчого відповідає вимогам КПК України та з метою забезпечення кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування дане клопотання необхідно задовольнити та накласти арешт на зазначене майно, що є предметом кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року про арешт майна - автомобіля «Мерседес Бенц 308», р.н. НОМЕР_1 , та про постановлення нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на зазначене майно відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та постановлена з порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Вказує, що слідчим не було надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а саме з яких причин він як законний володілець та власник свого автомобіля буде намагатися його приховувати, пошкоджувати, псувати, знищувати, перетворювати, передавати, відчужувати та ін. Вважає, що немає потреби у накладенні арешту на автомобіль, яке є надто надмірним обмеженням, оскільки перешкоджає її господарській діяльності. Вказує на те, що слідчим не надано ні їй, ні її представнику копії протоколу тимчасового вилучення майна, суд не взяв до уваги, що слідчий не звертався до прокурора або слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку, не з`ясував підстави і мету застосування арешту та безпідставно заборонив власнику користуватися та розпоряджатися майном.

Крім того апелянт ОСОБА_6 заявила клопотання про поновлення строку. В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку скаржник вказує, що згідно експрес-накладної № 5129 та фіскального чеку, які вона просить дослідити, апеляційну скаргу на оскаржувану ухвалу суду від 20.02.2017 року здано на пошту 27.02.2017 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження цього рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника заявника ОСОБА_5 , який підтримав апеляцію ОСОБА_6 та просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст.395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 ст.117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Відповідно до змісту п.4) ч.3 ст.399 КПК України питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вирішує суд апеляційної інстанції, тому, виходячи з того, що ухвала слідчого судді від 20 лютого 2017 року постановлена за участі представника скаржника ОСОБА_5 , апеляційна скарга ОСОБА_6 була здана на «Нову пошту» 27.02.2017 року, колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді суду першої інстанції скаржником було пропущено з поважних причин, тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, полягає у тому, що 15 лютого 2017 року близько 16 годині 30 хвилин водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Мерседес Бенц 308», р.н. НОМЕР_1 рухався по проїзній частині вул. Пісочної з боку вул. Каховської в напрямку вул. Кобилянського в м. Кривому Розі, та навпроти зупинки громадського транспорту «вул. Пісочна» скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , що перетинав дорогу в невстановленому місці з права наліво по ходу його руху. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелом кісток черепу, кома.

Автомобіль «Мерседес Бенц 308», р.н. НОМЕР_1 був вилучений під час його огляду та на даний час зберігається на території спеціального майданчику Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Постановою слідчого від 15 лютого 2017 року вищезазначений автомобіль, який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000290, оскільки в ході досудового слідства для перевірки системи рульового керування, системи гальмування, може виникнути необхідність проведення експертизи технічного стану із залученням автомобіля «Мерседес Бенц 308», р.н. НОМЕР_1 . Крім того, для з`ясування механізму травмування пішохода ОСОБА_9 мається необхідність огляду автомобіля та подальшого проведення слідчого експерименту в умовах місця скоєння ДТП, а використання даного автомобіля, його ремонт, відчуження можуть приховати або знищити сліди кримінального правопорушення, які маються в автомобілі.

Таким чином, це майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3