Справа № 303/228/13-к
Провадження № 1-кп/303/315/17
ряд. стат. звіту № 3
УХВАЛА

19 квітня 2017 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_9 про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23.11.2012 року по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України ,

В С Т А Н О В И В:
Під час підготовчого судового засідання в данном кримінальному провадженні захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Дане клопотання мотивує тим, що прокурором, всупереч вимогам ст.384 КПК України не було роз`яснено його підзахисному ОСОБА_6 право на суд присяжних, вказане роз`яснення має бути в письмовій формі та додано до обвинувального акта. Однак при направленні до суду обвинувального акту, до нього додано роз`яснення, яке не зареєстроване, тобто без вихідного номера та фактично не вручено його підзахисному, що є грубим порушенням вимог закону. Особисто ним отримано обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, копію цивільного позову та роз`яснення права на суд присяжних, в чому він розписався. В врахуванням данного факту просить клопотання задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника та пояснив, що тільки в сьогоднішньому підготовчому судовому засіданні, під час перерви, йому відповідальною особою державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)», де він наразі перебуває, принесено та під розписку вручено обвинувальний акт з додатками, який надійшов поштовим зв`язком. Однак йому ніхто не роз`яснював право на суд присяжних, як це вказано в нормі закону.
Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що йому було вручено прокурором вказані документи та роз`яснено право на суд присяжних.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав думку свого колеги ОСОБА_9 , та пояснив, що дійсно обвинувальний акт не відповідає нормам закону, тому його слід повернути прокурору.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання захисника. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстав для закриття провадження немає, а тому слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Потерпілі та їх представник в підготовче судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі, а справу просили призначити до судового розгляду.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь в підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України).
Одними із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність (п.п. 1 та 2 частини першої ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України), поняття яких законодавцем визначено у ст.ст. 8 та 9 названого Кодексу.
Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються також і приписи частини першої ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України, якими передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Пунктом 3 частини третьої ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог частини четвертої ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Слід зазначити, що обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь та формулюється в остаточному вигляді саме обвинувачення.
Основні критерії до обвинувального акта викладені у ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.
Поряд з цим, у кримінальному процесуальному законі, на підставі якого здійснюється судовий розгляд даного кримінального провадження, містяться й інші норми, які слід враховувати при оформленні обвинувального акта перед направленням його до суду, а також такі, які регламентують порядок вручення обвинувального акту учасникам кримінального провадження.
Так, ст. 293 Кримінального процесуального кодексу України містить імперативні приписи відносно того, що з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.
За результатами проведеного підготовчого засідання судом встановлено, що матеріали кримінального провадження не містять доказів про належне виконання прокурором вимог ст. 293 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, фактичних даних, які б свідчили про вручення прокурором обвинуваченому ОСОБА_6 копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
З цього приводу у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що йому до передання обвинувального акту до суду не було вручено його копію та копію всіх належних документів. Тільки під час проведення підготовчого судового засдіання, а саме під час оголошення перерви, відповідальною особою державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)», де він наразі перебуває, йому було передано та під розписку вручено обвинувальний акт з додатками, який надійшов поштовим зв`язком. Також йому ніхто не роз`яснював право на суд присяжних, як це вказано в нормі закону.
По відношенню до цього слід також зазначити, що направлення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування поштою обвинуваченому ОСОБА_6 , що свідчило б про фактичне отримання обвинувального акту, судом відхиляються, оскільки така процедура вручення вказаного процесуального документу суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України, та не дає можливості прийти до висновку про однозначне та фактичне отримання обвинуваченим обвинувального акту.
Також наявні і додані до обвинувального акта ро`зяснення права на суд присяжних, яке було направлено поштовим зв`язком разом з іншими документами обвинуваченому ОСОБА_6 , не можуть вважатися доказом про фактичне вручення йому вказаних документів.
Поряд з цим, всі сумніви, пов`язані з практичною реалізацією прокурором положень ст. 293 Кримінального процесуального кодексу України слід тлумачити на користь особи, тобто обвинувачених (частина третя ст. 62 Конституції України).
Однак, основним порушенням, якого припустився прокурор, затверджуючи обвинувальний акт та направляючи його до суду, стало невиконання представником сторони державного обвинувачення імперативних вимог ст. 384 Кримінального процесуального кодексу України, якою передбачено, що прокурор зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються в кримінальних правопорушеннях, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України. Санкція п.п. 6,12 ч.2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.
Відповідно до ч.3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
Передані на розгляд суду матеріали кримінального провадження містять копію такого роз`яснення, яке нібито було надіслано обвинуваченому ОСОБА_6 , однак в суду відсутні докази про його отримання чи докази про саме роз`яснення даної норми закону.
В судовому засіданні по справі обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив факт відсутності в нього на день направлення до суду обвинувального акту, відповідного письмового роз`яснення про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, і що йому прокурором не було в усній формі роз`яснено дане право.
Надаючи оцінку даному слід зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК.
Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою статті 31 КПК. Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
Верховний Суд України, переглядаючи в порядку, передбаченому п. 1 частини першої ст. 445 Кримінального процесуального кодексу України з питань неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм, визначених статтею 384 названого Кодексу (постанова від 25 червня 2015 року по справі №5-111кс15) зазначив, право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист.
Порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом.
Прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, невиконання прокурором вимог статті 384 Кримінального процесуального кодексу України, в силу вимог пункту третього частини третьої статі 314 названого Кодексу, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві.
З урахуванням правових приписів, передбачених частиною першою ст. 458 Кримінального процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Отже, розгляд кримінального провадження, за відсутності відомостей про отримання обвинуваченим ОСОБА_6 письмового роз`яснення прокурора про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних порушує гарантовані законом його процесуальні права, в тому числі і право на захист.
Аргументи та доводи прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту незважаючи на вищевказані обставини судом відхиляються, оскільки кримінальним процесуальним законодавством чітко передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, порядок його затвердження та вручення підозрюваному, а також перелік додатків до нього.
Оскільки обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а тому зміст та процедура його складання, а також перелік додатків до нього, повинні чітко відповідати вимогам, передбаченим Кримінальним процесуальним кодексом України. Вказане не може звільнити прокурора від виконання покладених на нього законом обов`язків, а також не може свідчити про можливість призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.
При цьому суд звертає увагу прокурора на те, що судовий розгляд справи призначається саме на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності із законом, і суд не може усувати недоліки, які допущені на стадії досудового розслідування кримінального провадження, оскільки на судову гілку влади покладена функція щодо здійснення правосуддя, а не виконання обов`язків, покладених на сторону державного обвинувачення.
Всі вищенаведені обставини у їх сукупності та взаємозв`язку, на предмет їх відповідності вищевказаним нормам Основного Закону України та Кримінального процесуального кодексу України, в однозначній мірі свідчать про неможливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду по суті та вказують на необхідність його повернення прокурору на підставі п. 3 частини третьої ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України.
Зазначений висновок суду ґрунтується на тому, що прокурором, при направленні обвинувального акту до суду, не було забезпечено дотримання обов`язкових при його складанні вимог закону.
Крім того, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до статті 109 ч. 2 КПК України, зазначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення та реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Згідно до ст. 110 КПК України, зазначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду (постанови, ухвали). Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто є остаточним висновком виконаним на підставі процесуальних дій і рішень, які обов`язково повинні бути відображені у реєстрі матеріалів досудового розслідування.
В доданому до обвинуваченого акту Реєстрі матеріалів досудового розслідування немає відомостей щодо складання обвинувального акту прокурором, який направлено до суду, відсутні будь-які відомості щодо обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу, інші відомості щодо руху справи в період з 05.11.2012 року до часу направлення обвинувального акту до суду, відомості щодо роз`яснення обвинуваченим права на суд присяжних.
Вищевказані недоліки обвинувального акту унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і, безперечно, порушують право обвинувачених на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» частини третьої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення якої імплементовані у ст. 20 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 2, 7, 8, 9, 110, 291, 293, 314, 376, 384 Кримінального процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23.11.2012 року по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України - повернути прокурору.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3