Номер провадження: 11-кп/785/18/17
Номер справи місцевого суду: 503/1795/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Кодимського районного суду Одеської області від 11.11.2016 року відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Грабове, Кодимського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.08.1993 р. Кодимським райсудом Одеської області за ст. 81 ч.3 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

- 07.09.1998 року Кодимським райсудом Одеської області за ст. 215-2 ч.2 КК України (в ред. 1960 р.) до 1 року позбавлення волі. Звільнений 06.07.1999 року за відбуттям строку покарання;

- 31.05.2000 р. Кодимським райсудом Одеської області за ст.ст. 140 ч.2, 81 ч.2, 206 ч.2, 42 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 20.03.2003 року за відбуттям строку покарання;

- 09.07.2007 р. Кодимським райсудом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки. На підставі постанови Кодимського райсуд від 04.09.2009 року іспитовий строк скасований і направлений для відбування покарання в місця позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 07.12.2011 року за відбуттям строку покарання;

- 23.09.2009 р. Кодимським райсудом Одеської області за ст.162 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

- 04.04.2013 р. Кодимським райсудом Одеської області за ст. 345 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 29.05.2014 року на підставі Закону України «Про амністію» 2014 року,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
Вищевказаним вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ст. 185 ч.1 КК України у виді одного місяця арешту;

- за ст.185 ч.2 КК України у виді трьох місяців арешту.

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбування покарання у вигляді трьох місяців арешту.

До набрання чинності вироком суду, до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов Кодимської міськради Одеської області до ОСОБА_7 задоволений частково та з ОСОБА_7 на користь Кодимської міськради Одеської області стягнуто 3000 грн.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 вчинив злочини за наступних обставин.

21.08.2016 року, близько 23 години, ОСОБА_7 , з метою викрадення чужого майна, за допомогою заздалегідь заготовлених інструментів, таємно, шляхом демонтажу, викрав верхню частину криниці, яка складалась з металевих стійок, підйомного пристрою, металевого тросу та чотирьох з`єднувальних болтів, що розташована в АДРЕСА_2 і належала Кодимській міській раді Одеської області, заподіявши матеріальні збитки на суму 2400 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

05.09. 2016 року, в нічний час доби, ОСОБА_7 , з метою викрадення чужого майна, за допомогою заздалегідь заготовлених інструментів, повторно, таємно, шляхом демонтажу, викрав підйомний пристрій криниці, що розташована в АДРЕСА_3 і належала Кодимській міській раді Одеської області, заподіявши матеріальні збитки на суму 600 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не оскаржуючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності кваліфікації його дій, вважає що вирок занадто суворий у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Захисник зазначає, що суд 1-ої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не врахував пом`якшуючих обставин та даних про його особу, а саме: відсутність обтяжуючих обставин, повне визнання своєї вини та його щире каяття, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих, а також те, що судимості в нього погашені, він є інвалідом 3-ої групи, має тяжкі хвороби, потребує тривалого лікування на волі.

На підставі викладеного захисник просить вирок суду змінити призначивши ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника,думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих йому злочинів, фактичні обставини справи та правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються та повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження та зазначеними в мотивувальній частині вироку суду 1-ої інстанції.
У судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений повністю визнав себе винним в інкримінованих йому злочинах, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд 1-ої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи ОСОБА_7 мінімальне покарання передбачене санкціями ч.ч.1,2 ст. 185 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, оцінюючи особу обвинуваченого, суд 1-ої інстанції прийняв до уваги наявність у нього посередньої характеристики, суспільну небезпеку і характер вчинених ним злочинів, тяжкість вчиненого, його стан здоров`я (хворіє на тяжкі захворювання, є інвалідом 3 групи), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, думку потерпілих.
Разом з тим, суд також врахував той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 , неодноразово засуджувався як до позбавлення волі так із застосуванням іспитового строку, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив умисні корисливі злочини, проти власності, що характеризує його як особу, яка не стала на шлях виправлення.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що суд не врахував стан здоров`яОСОБА_7 , оскільки дані про особу обвинуваченого були досліджені під час судового розгляду.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, обставини, які пом`якшують покарання, були враховані при постановленні вироку, проте, дані про особу обвинуваченого не дозволяють застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкціями ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України.
З аналогічних підстав, апеляційний суд вважає за неможливе застосувати до обвинуваченогоОСОБА_7 дію ст. 75 КК України.
Більш того, відповідно до ч.1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням неможливо застосувати до такого виду покарання як арешт.
Апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, з урахуванням обставин вчинення злочинів та даних про особу обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 лише в умовах його ізоляції від суспільства.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу захисника необґрунтованою в цілому, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Кодимського районного суду Одеської області від 11.11.2016 року, яким ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4