Справа № 445/2179/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/243/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000401 від 11 вересня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, за участі

прокурораОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 18.02.2016 року,

встановила:
вироком Золочівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, без судимості, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цим же вироком з ОСОБА_6 стягнуто на користь держави витрати за залучення експерта в розмірі 2 333 грн. 64 коп. та вирішено питання з речовими доказами.
Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року встановлено, що ОСОБА_11 11 вересня 2015 року близько 13.00 год., керуючи автомобілем «ВАЗ - 2103», р.н. НОМЕР_1 , на автодорозі між с. Красне та с. Чемеринці у с. Бортків Золочівського району Львівської області на вул. Головній біля будинку № 44, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 1.7, 2.3 б), д), 2.9 а), 12.3 Правил дорожнього руху України, оскільки він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не був уважний до пішохода ОСОБА_12 , який переходив проїзну частину дороги та здійснив наїзд на останнього, в результаті чого ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент заподіяння і призвели до настання його смерті.
Не погоджуючись із вироком Золочівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року, прокурор у даному кримінальному провадженні ОСОБА_14 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та засудити за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_14 покликається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а призначене ОСОБА_15 покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Крім того, висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його ставлення до вчиненого злочину, погашення завданої шкоди потерпілим на умовах висловлених ними, позицію потерпілих щодо покарання, та прийшов до помилкового висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.
Однак, на думку апелянта, вказані обставини необхідно розцінювати виключно як характеристику особи ОСОБА_6 та їх необхідно враховувати при призначенні покарання ОСОБА_15 у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а не такими, що дають підстави для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання. Крім того, судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що ОСОБА_11 на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також після наїзду на потерпілого залишив місце пригоди. За таких обставин судом першої інстанції безпідставно застосовано положення ст. 75 КК України та призначено покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_6 .
Не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник - адвокат ОСОБА_17 подали на неї заперечення, в якому просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуваний вирок без змін, в обґрунтування зазначили, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону та обрав покарання, яке є необхідним і достатнім для попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_18 нових злочинів та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2016 року оскаржуваний вирок залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2016 року за результатами розгляду касаційної скарги прокурора, ухвалу апеляційного суду скасовано та направлено на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_19 про скасування оскаржуваного вироку і постановлення нового вироку та призначення обвинуваченому ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_20 про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора та залишення оскаржуваного вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги. Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, зібраним доказам, є обґрунтованим і не заперечується учасниками судового розгляду.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції досліджувались докази лише в обсязі допиту самого обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки фактичні обставини справи учасниками провадження не оспорювались.
На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.
Що ж стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 286 КК України, то відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, при призначенні обвинуваченому покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_15 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, відсутність жодних претензій у потерпілої, відшкодування ним завданих збитків. Крім того, його щире каяття суд першої інстанції визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_15 і, на підставі зазначеного, дійшов висновку, що покарання обране обвинуваченому ОСОБА_15 у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_15 , за вчинення ним злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки, оскільки таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Суд першої інстанції свій висновок про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, зробив з огляду на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, його наслідки, особу винного ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується та в повному обсязі відшкодував матеріальну шкоду. Суд також установив обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої, а також обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Однак, на думку колегії суддів, таке рішення прийнято судом першої інстанції, без урахування належним чином усіх обставин кримінального провадження, зокрема вчинення ОСОБА_18 злочину у стані алкогольного сп`яніння, при високому ступеню концентрації алкоголю в крові обвинуваченого ОСОБА_6 (2,98 проміле), тяжких незворотних наслідків вчиненого злочину у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 та поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 після вчинення даного злочину, який не вчинив дій, направлених на надання допомоги потерпілому ОСОБА_21 , а навпаки намагався покинути місце пригоди (т. 1, а.п. 53 на зв.), що у своїй сукупності свідчить про значну суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_6 під час вчинення ним злочину у сфері безпеки дорожнього руху.

Таким чином суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування призначеного судом покарання, на підставі чого безпідставно звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.
Аналізуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора ОСОБА_16 , викладені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження.
На підставі наведеного, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 409 КПК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_6 , вирок Золочівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_15 покарання необхідно скасувати, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , та постановити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винним за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, відсутність жодних претензій у потерпілої, відшкодування завданих збитків, щире каяття обвинуваченого, як обставину, яка пом`якшує покарання, вчинення ОСОБА_18 злочину у стані алкогольного сп`яніння, при високому ступеню концентрації алкоголю в крові обвинуваченого ОСОБА_6 (2,98 проміле), що є обставиною що обтяжує покарання, настання тяжких незворотних наслідків вчиненого злочину у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_12 та поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 після вчинення даного злочину, який не вчинив дій, направлених на надання допомоги потерпілому ОСОБА_21 , а навпаки намагався покинути місце пригоди (т. 1, а.п. 53 на зв.), що у своїй сукупності свідчить про значну суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_6 під час вчинення ним злочину у сфері безпеки дорожнього руху і вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, оскільки саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде відповідати вимогам ст. 65 КК України.

В решті оскаржуваний вирок необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404-405,407-409, 420 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
вирок Золочівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2016 року в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_22 скасувати, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_16 .
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.
В решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Вирок можна оскаржити до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців після його проголошення.

Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2 .
Ухвала вступила в законну силу «06» квітня 2017 року.
Копію виготовлено «_______» _________ 2017 року
Помічник судді ОСОБА_23