Ухвала
іменем україни

2 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000067 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року
в с т а н о в и л а :

вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 9 червня 2016 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Сихівського районного суду м. Львова від 28.03.2014 року за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу в сумі 850 грн.,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 місяці арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Вирішені питання про речові докази та судові витрати у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року цей вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 15.01.2015 року, приблизно о 20 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Вольво 440», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 0 км.+900 м. під`їзної дороги з м. Львова до дороги «Київ-Чоп», поблизу с. Гамаліївка, Пустомитівського району Львівської області, будучи неуважним до оточуючої обстановки, не вжив заходів для збереження здоров`я громадян, порушив вимоги п. п. 1.2, 1.5 ч. 1, 2.9, 10.1, 10.5, 11.2, 11.4 Правил дорожнього руху України, пересік осьову лінію, рухався по смузі зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Ауді 80», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , що рухався у зустрічному напрямку.

В результаті зіткнення ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Ухвалу апеляційного суду вважає постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. Зазначає, що звертався з апеляційною скаргою на вирок суду, просив його скасувати та призначити йому покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Наголошує, що апеляційний суд, належним чином не повідомив його про дату та час апеляційного розгляду, всупереч вимогам закону розглянув справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Як убачається зі змісту касаційної скарги доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 286 КК засудженим у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

З матеріалів справи убачається, що питання про погіршення становища ОСОБА_6 в апеляції не ставилося, суд не визнавав обов`язковою його участь та на момент розгляду справи апеляційним судом він під вартою не знаходився і відповідного клопотання не заявляв.

Ухвалою апеляційного суду від 3 серпня 2015 року апеляційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 призначено на 10 годину 29 вересня 2015 року.

Вказана ухвала направлена всім учасникам судового провадження, у тому числі і ОСОБА_6 , що підтверджується супровідним листом від 03.08.2015 року, який наявний в матеріалах провадження (а.к.п. 53).

Частиною 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття

За таких обставин, не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах провадження доводи ОСОБА_6 про порушення вимог закону через проведення апеляційного розгляду у його відсутності.

Що стосується призначеного покарання, яке, на думку засудженого, є несправедливим внаслідок суворості, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_6 судом дотримані.

Суд урахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим необережного правопорушення, наслідком якого стало спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому, дані про особу винного, який раніше судимий, позитивно характеризується .

Обґрунтовано визнано судом та взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття і часткове відшкодування шкоди, та ту, що його обтяжує, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всіх обставин справи, даних про особу винного, думки потерпілого, суд призначив ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.
Також судом правильно призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Рішення про призначення ОСОБА_8 основного та додаткового покарання належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень.
Доводи щодо суворості призначеного покарання були предметом перевірки апеляційного суду, на них надано вмотивовані відповіді.
Зокрема, апеляційний суд зазначив, що посилання засудженого на те, що призначене покарання може завдати збитків роботі волонтерської служби та інтересам діяльності організації, членом якої він є, не заслуговують на увагу, оскільки поданими документами не підтверджується факт неможливості діяльності такої без безпосередньої участі ОСОБА_6 із залученням його транспортного засобу.
Апеляційний розгляд проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3