Справа № 149/540/16-к
Провадження №1-кп/149/10/17
Номер рядка звіту 19
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
04.05.2017 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР 26.11.2015 року за № 0000828, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільника Вінницької області, проживаючого - АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 28.07.2015 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, за ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , 28.07.2015 року засуджений вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став і вчинив новий, умисний, корисливий злочин.

Так, 24 листопада 2015 року біля 20 години 20 хвилин в м. Хмільнику по вулиці Пушкіна, на території автобусної зупинки, яка розташована біля приміщення магазину з ремонту електроніки ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_6 та відкрито вихопив з рук належний останньому мобільний телефон марки "Nokia asha 200", ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю відповідно до висновку експерта № 1114 від 15.01.2016 року 430 гривень, в якому знаходились дві сімкарти операторів мобільного зв`язку "Київстар" № НОМЕР_3 та "Лайф" № НОМЕР_4 , вартістю по 15 гривень кожна, а також флеш-карта micro SD об`ємом 2 Gb, вартістю 40 гривень, обернувши їх на свою користь. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, при цьому застосовуючи фізичну силу та моральний тиск, з метою виключення опору потерпілого, а також утримання вже вилученого майна, відштовхнув його руками в область грудної клітини та намагався завдати удару рукою в обличчя, від якого потерпілий ухилився, чим завдав ОСОБА_6 фізичний біль, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В подальшому, 24 листопада 2015 року приблизно о 20 годині 40 хвилин перебуваючи на території парку ім. Т.Г. Шевченка, що по проспекту Свободи в місті Хмільнику Вінницької області, неподалік громадської вбиральні, ОСОБА_4 , керуючись прямим злочинним умислом на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна з застосуванням морального тиску та фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по різним частинам тіла неповнолітньому ОСОБА_7 , ривком, з рук потерпілого незаконно, відкрито заволодів мобільним телефоном марки "Fly ff 177", ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , вартістю відповідно до висновку експерта № 1114 від 15.01.2016 року, з урахуванням зносу, станом на момент проведення експертизи 353,97 гривень, в якому знаходились дві сімкарти операторів мобільного зв`язку "Київстар" № НОМЕР_7 та "Лайф" № НОМЕР_8 , вартістю по 15 гривень кожна, флеш-карта micro SD об`ємом 2 Gb, вартістю 40 гривень, а також розрахунковою карткою "Приватбанку", обернувши вказані речі на свою користь.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та показав, що він був знайомий з потерпілим ОСОБА_7 ще раніше, то цих подій. Він познайомився з ОСОБА_8 на території ПТУ у місті Хмільнику. Під час розмови ОСОБА_8 повідомив йому, що у нього пропали речі. Він запропонував ОСОБА_7 проживати у його будинку квартирувати, на що той погодився. Після цього ОСОБА_8 проживав у його на квартирі і телефон він забрав у ОСОБА_7 , щоб той повернув речі, які ОСОБА_7 без дозволу забрав у нього. Коли ОСОБА_7 залишив квартиру, то виявилося, що пропали належні йому речі навушники, собачий поводок, дві медалі та два ордени бубушки. Це було у жовтні 2015 року. Чому ОСОБА_7 з`їхав з квартири, йому невідомо, а коли він залишав квартиру то його в будинку не було. З будинку пропали вказані речі. З цього приводу він звернувся до ОСОБА_7 , але той відповів, що нічого не брав. Будучи впевненим, що всі ці речі забрав ОСОБА_7 , він вирішив знайти ОСОБА_6 щоб той з цього приводу поговорив з ОСОБА_7 .. Зустрівся з ОСОБА_6 біля входу в ПТУ. З ним до ПТУ прийшли його товариші ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вони прийшли з ним "за компанію". Він пояснив ОСОБА_12 , що ОСОБА_8 забрав з його будинку належні йому речі. Це могло бути 24.11.2015 року між 18-20 годинами, вже було темно. Після цього ОСОБА_12 сам запропонував зателефонувати до ОСОБА_7 , це він робив добровільно. Васильківський зателефонував до ОСОБА_8 і домовилися зустрітися в парку. Пішли пішки до парку. Ще з ними був ОСОБА_13 . Всього їх було шестеро. До парку ішли по вулиці Жданова по під ринок. Коли проходили біля ринку він сказав до ОСОБА_6 щоб той дав належний йому телефон щоб зателефонувати ОСОБА_8 . ОСОБА_6 на його вимогу дав йому телефон, він зателефонував до ОСОБА_7 , а після розмови з ОСОБА_7 , телефон ОСОБА_6 залишив у себе. ОСОБА_6 просив повернути телефон, але він не повернув. В парку був уже ОСОБА_7 , який на його запитання відповів, що ніяких речей не брав. Ці події відбувалися в парку поряд з приміщенням туалету. Після цього він забрав у ОСОБА_7 мобільний телефон і повідомив тому, що поверне коли той поверне речі. Він сказав до ОСОБА_7 дай телефон, і той дав, повернеш речі поверну телефон. В цей час всі інші хлопці стояли збоку і не втручалися. Під час розмови з ОСОБА_7 він кричав до ОСОБА_7 та вживав нецензурні слова. На його думку ОСОБА_7 був трохи наляканий від цього. Після того, як телефон вже був у нього, він штовхнув ОСОБА_7 у плече, але той від того поштовху не впав. Штовхнув для того, щоб змусити ОСОБА_7 віддати речі. Хтось із хлопців сказав до нього поверни телефон, але він відмовився це роботи до повернення речей ОСОБА_7 .. Під час розмови з ОСОБА_7 також вимагав від останнього щоб той повернув ключі від будинку, які він залишив у себе. Після цього всі розійшлися і він теж пішов додому. Васильківський просив повернути телефон, але він відповів, що поверне тоді коли ОСОБА_7 поверне належні йому речі. Він так вчинив тому, що вважав, що так як ОСОБА_6 товариш ОСОБА_7 , то вплине на нього і той поверне речі. Не пам`ятає чи це було до того як він забрав телефон у ОСОБА_7 , чи вже після того. До ОСОБА_6 фізичного насильства не чинив, тільки розмовляв з ним, хоча і в грубій нецензурній формі. З приводу пропажі речей з будинку до правоохоронних органів не звертався, вирішив це питання вирішити самотужки. На наступний ранок телефони, які він забрав у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вилучила поліція. Він добровільно на вимогу працівників поліції віддав телефони. ОСОБА_6 до цього випадку бачив кілька раз, він товаришував з ОСОБА_7 . ОСОБА_6 був у нього в будинку і від нього знав про речі, які пропали з будинку. Будинок належить його матері.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, його вина у скоєнні вказаного злочину доведена наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 який показав, що одного дня, точну дату він вже не пам`ятає, до нього зателефонував ОСОБА_4 , який запитав чи не бачив він ОСОБА_7 та сказав, що необхідно зустрітися. Він з своїм знайомим ОСОБА_14 біля ПТУ зустрілися з ОСОБА_4 , з яким були ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . ОСОБА_4 запитав де ОСОБА_8 , хай поверне речі, які він у нього забрав. ОСОБА_15 сказав до нього щоб він зателефонував до ОСОБА_8 і щоб той прийшов в парк. Він зателефонував до ОСОБА_8 і передав тому вимогу ОСОБА_16 , ОСОБА_8 відповів, що прийде. Коли проходили біля ринку, ОСОБА_15 сказав до нього він набрав номер ОСОБА_8 і дав йому телефон, щоб він поговорив з ним. Після цього ОСОБА_15 забрав у нього мобільний телефон поклавши його до кишені. На його прохання повернути телефон, ОСОБА_16 відмовив йому у цьому. Потім він іще рази три-чотири просив ОСОБА_16 , щоб той повернув телефон, але то телефон не повернув. Коли проходили біля поліклініки, то після його вимоги повернути телефон, ОСОБА_16 вдарив його в голову. Відповісти він не міг, тому що з ОСОБА_16 були його товариші, який було троє. Коли прийшли в парк, то там вже був ОСОБА_8 . ОСОБА_16 з ним розмовляв, а вони всі стояли збоку. Під час цієї розмови ОСОБА_16 забрав у ОСОБА_8 мобільний телефон. Це було так ОСОБА_16 сказав ОСОБА_8 , дай телефон і той дав. З інших присутніх крім ОСОБА_16 з ОСОБА_8 ніхто більше не розмовляв. ОСОБА_16 він себе агресивно і по відношення до нього, зокрема тоді, коли він знову попросив повернути йому телефон. Під час розмови з ОСОБА_8 , ОСОБА_16 вів себе агресивно, вимагав повернути речі з будинку. Чи бив при цьому ОСОБА_17 , він не бачив, але бачив, що після спілкування ОСОБА_16 з ОСОБА_8 , останні тримався рукою за бік і кульгав на ногу. Належний йому телефон забрав у нього без дозволу, забрав телефон з рук, забрав і все. Сам на сам ОСОБА_16 не боявся, але так як з ним були його товариші, то сам за себе постояти боявся. Вважає, що по відношенню до нього, ОСОБА_16 вчинив грабіж. До цієї зустрічі до будинку ОСОБА_16 приходив один раз, провідати ОСОБА_18 , який там жив як квартирант.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що він восени 2015 року проживав як квартирант у будинку ОСОБА_15 . Жив на квартирі у ОСОБА_16 біля одного місяця. Також у нього був ключ від будинку. Одного дня, дату вже не пам`ятає, у вечірній час до нього зателефонував ОСОБА_12 і передав йому, що йому необхідно прийти в парк і там зустрітися. Васильківський під час цієї розмови не сказав йому, що там буде ОСОБА_16 . Потім ОСОБА_16 говорив з ним з телефону ОСОБА_6 . Він прийшов у парк де його чекав ОСОБА_16 . З ОСОБА_16 був ОСОБА_19 , а також іще приблизно чоловік з сім, яких він не знав. ОСОБА_16 сказав до нього підійди, потім сказав - поверни навушники, собачий поводок та медалі, які я нібито забрав з його будинку. Він відповів, що не бачив і брав всіх тих речей. ОСОБА_16 почав кричати до нього, потім штовхнув у плече він чого він впав. Коли лежав на землі, то ОСОБА_16 вдарив його ногою по нозі. Коли він піднявся, то ОСОБА_16 продовжував вимагати від нього повернути речі, які він не брав. Потім сказав дай телефон подивитися, на його вимогу він передав телефон. Забравши у нього мобільний телефон, ОСОБА_16 поклав його собі у карман, а перед цим зняв кришку з телефона і витяг батарею. Сказав при цьому повернеш всі речі то поверну телефон. Під час розмови не дуже сильно вдарив рукою по його руці. Також під час розмови ОСОБА_16 вдарив його у грудну клітку і він від цього удару присів. Він не міг не виконати вимогу ОСОБА_16 або силою забрати телефон, так як той сильніший за нього і з ним були його хлопці. Він боявся ОСОБА_16 . ОСОБА_16 бив його в живіт, по рукам, ногах, але точно вже це не пам`ятає. Все це продовжувалося до 15 хвилин. Потім ОСОБА_16 забрав у нього картку Приватбанку і сказав йому іти за ним до банкомату біля магазину «Грош». Там на вимогу ОСОБА_16 він повідомив тому пін-код картки і ОСОБА_16 переконався, що на картці кошти відсутні. Потім повернулися до парку. Коли ОСОБА_16 хотів іти від них, то ОСОБА_12 попросив повернути його телефон, той відмовив йому у цьому і відповів, що потім поверне. Потім його знайомі запитали його про те, де його телефон і він розповів їм про все, що сталося. Ті порадили йому звернутися з заявою у міліцію, що він і зробив. Картку ОСОБА_20 повернув йому на наступний день після його звернення в поліцію, передавши її через одногрупника.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав, що потерпілого ОСОБА_6 знав раніше, вони навчалися разом в ПТУ. Він був свідком того, як ОСОБА_4 силою забрав у ОСОБА_6 мобільний телефон. У вечері у місті Хмільнику, точну дату вже не пам`ятає, до ПТУ прийшов ОСОБА_4 з своїми хлопцями. Коли він з ОСОБА_12 прийшов до цих хлопців, ОСОБА_16 сказав їм іти разом з ними. Ні він, ні ОСОБА_12 , цьому не перечили, так як боялися ОСОБА_16 , який раніше з хлопцями вже бив їх. ОСОБА_16 сказав ОСОБА_12 щоб той подзвонив ОСОБА_7 , так як той нібито був щось винен ОСОБА_16 . Васильківський зателефонував. Коли йшли біля ринку ОСОБА_16 забрав у ОСОБА_6 мобільний телефон і кинув собі в карман. Васильківський просив повернути телефон, але ОСОБА_16 відмовився повернути телефон. Коли прийшли в парк там був ОСОБА_8 . Коли він побачив ОСОБА_16 то почав тікати, але ОСОБА_16 його наздогнав. Він так зрозумів, що ОСОБА_8 не знав, що в парку буде зустрічатися з ОСОБА_16 . Потім ОСОБА_16 завів ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та його за туалет. ОСОБА_16 бив їх по черзі спочатку ОСОБА_8 , потім ОСОБА_6 , а потім і його. ОСОБА_16 з ноги вдарив його в груди. В парку ОСОБА_16 розмовляв з ОСОБА_8 та вимагав у Нагнатова гроші. У ОСОБА_8 був простенький телефон, бачив як ОСОБА_16 взяв телефон в руки і тримав його, але чи забрав його ОСОБА_16 він вже не пам`ятає. Але пам`ятає, що ОСОБА_12 просив ОСОБА_16 повернути телефон, але ОСОБА_16 телефон не повернув. Бачив як ОСОБА_16 вдарив ОСОБА_6 . Потім ОСОБА_16 ходив з ОСОБА_8 до банкомату, проте на карточці ОСОБА_8 грошей не було. Під час розмови, ОСОБА_16 наносив ОСОБА_8 та ОСОБА_12 удари. ОСОБА_8 в парку все робив, що вимагав ОСОБА_16 , робив це всупереч своєї волі.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , який показав, що 24.11.2015 року у вечері, він, ОСОБА_22 , ОСОБА_4 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 гуляли по місту. ОСОБА_4 розповів, що ОСОБА_7 коли проживав у його будинку забрав належні ОСОБА_16 речі - зокрема навушники. Він запропонував піти до 40-го училища. Там зустріли ОСОБА_6 та ОСОБА_25 . Потім вони забрали з собою ОСОБА_6 і ОСОБА_18 і всі пішли у парк в центрі міста Хмільника. Коли йшли то зупинялися біля ринку. Там ОСОБА_16 з телефону ОСОБА_6 телефонував ОСОБА_8 . Потім він телефон ОСОБА_6 залишив у себе. Васильківський просив щоб ОСОБА_16 повернув телефон, але ОСОБА_16 телефон не повернув. Коли прийшли в парк туди прийшов ОСОБА_26 . ОСОБА_16 говорив ОСОБА_8 , щоб той повернув ті речі, які той забрав. Потім ОСОБА_16 взяв у ОСОБА_8 мобільний телефон. ОСОБА_8 просив ОСОБА_16 повернути телефон, але ОСОБА_16 телефон не повернув. Потім бачив як ОСОБА_16 вдарив ОСОБА_8 . Чи забирав ОСОБА_16 у ОСОБА_8 інші речі не бачив. Не пам"ятає чи повернув ОСОБА_16 мобільні телефони ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_23 показав, що 24.11.2015 року у вечері, він зустрівся з ОСОБА_4 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 . Потім на пропозицію ОСОБА_16 пішли до училища, де зустріли, як йому стало відомо пізніше, ОСОБА_25 та ОСОБА_6 . ОСОБА_16 про щось з ним розмовляв. Потім ця розмова між ними перерослі у сварку. ОСОБА_16 когось з тих хлопців вдарив. Потім один з тих хлопців на вимогу ОСОБА_16 до когось телефонував. Потім пішли до парку. Коли йшли по вулиці ОСОБА_29 , то ОСОБА_16 взяв мобільний телефон у Васильківського. Чи повернув потім ОСОБА_16 мобільний телефон ОСОБА_12 він не бачив. У парку до них ішов хлопець - ОСОБА_26 . ОСОБА_16 підійшов до нього, а потім вони разом повернулися до них. Потім ОСОБА_16 кричав до того хлопця, потім наніс удар тому хлопцеві. Потім коли ОСОБА_16 бив хлопця, він іще з кимось забрав ОСОБА_16 від того хлопця. Потім бачив у ОСОБА_16 в руках телефон того хлопця. Чи брав у того хлопця ОСОБА_16 інші речі, зокрема банківську картку, не бачив. Чув як ОСОБА_16 відмовив ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у повернені телефонів.

Показаннями свідка ОСОБА_24 який показав, що він з товаришем ОСОБА_23 був в центрі міста Хмільника. Потім вони зустрілися з ОСОБА_4 та ОСОБА_21 . Потім на пропозицію ОСОБА_16 пішли до училища, де зустріли, як йому стало відомо пізніше, ОСОБА_25 та ОСОБА_6 . ОСОБА_16 про щось з ним розмовляв. Потім ОСОБА_16 когось з тих хлопців вдарив. Потім один з тих хлопців на вимогу ОСОБА_16 до когось телефонував. Потім пішли до парку. Коли йшли по вулиці ОСОБА_29 , то там на деякий час зупинялися. У парку до них ішов ОСОБА_26 . ОСОБА_16 підійшов до нього, а потім вони разом повернулися до них. Потім ОСОБА_16 кричав до того хлопця, потім вдарив ОСОБА_8 . Потім на вимогу ОСОБА_30 передав тому мобільний телефон. Потім він відмовився повернути телефон ОСОБА_8 і залишив його у себе. Чув розмову між ОСОБА_16 і ОСОБА_8 з приводу банківської картки.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.11.2015 року, з якого вбачається, що слідчий Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області прийняв усну заяву від ОСОБА_7 про прийняття мір до невідомої особи, яка 24.11.2015 року о 20:30 годині в м. Хмільнику по вулиці Леніна в парку заволоділа телефоном "Fly" та банківською карткою "Приватбанку", чим завдав матеріального збитку на загальну суму 650 гривень(а.с. 25, т.2).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.11.2015 року, з якого вбачається, що слідчий Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області прийняв усну заяву від ОСОБА_6 про прийняття мір до ОСОБА_4 , який 24.11.2015 року о 20:30 годині в м. Хмільнику по вулиці Пушкіна навпроти поліклінічного відділення Хмільницької ЦРЛ, заволодів телефоном "Nokia asha 200" із сімкартами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , чим завдав матеріального збитку на загальну суму 500 гривень (а.с. 30, т.2).

Розпискою ОСОБА_4 від 25.11.2015 року, відповідно до якої він добровільно видав працівникам поліції мобільні телефони "Fly", "Nokia", сім картки лайф та київстар (а.с.32, т.2).

Протоколом огляду місця події від 26.11.2015 року, яким оглянуто мобільний телефон "Fly" білого кольору на дві сім карки, мобільний телефон Nokia білого кольору на дві сім картки, дві сімкарти операторів мобільного зв`язку "Київстар" № НОМЕР_7 та "Лайф" № НОМЕР_8 , флеш-карта micro SD об`ємом 2 Gb, дві сімкарти операторів мобільного зв`язку "Київстар" № НОМЕР_3 та "Лайф" № НОМЕР_4 , флеш-карта micro SD об`ємом 2 Gb (а.с. 33-34, т.2).

Довідкою ФОП Д.В. Чехівського від 27.11.2015 року про те, що станом на 24.11.2015 року вартість сімкарти оператора мобільного зв"язку "Київстар" становить 15 гривень, "Лайф" - 15 гривень, флеш-карт micro SD об`ємом 2 Gb - 40 гривень (а.с.35,36, т.2).

Постановою слідчого від 23.12.2015 року призначення товарознавчої експертизи мобільних телефонів (а.с. 37, т.2).

Висновком експерта № 1114 від 15.01.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону аналогічного "Nokia asha 200" та бувшого в користуванні становить 430 гривень, ринкова вартість телефону "Флай ФФ 177", з урахуванням зносу станом на момент проведення експертизи, могла становити 353,97 гривень (а.с.39-46, т.2).

Протоколом слідчого експеременту від 29.01.2016 року з потерпілим ОСОБА_6 та відеозаписом на DVD-R (спецпакет експертної служби № 2450656), який був відтворений у судовому засіданні та якими зафіксовано, що потерпілий ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_4 сказав йому зателефонувати до ОСОБА_7 , щоб той прийшов у парк, що він на вимогу ОСОБА_4 і зробив. Показав, як по вулиці Пушкіна в місті Хмільнику, після того, як він на вимогу ОСОБА_4 знову зателефонував до Нагнатова, щоб той чекав у парку, ОСОБА_4 з його рук всупереч його волі вихопив за забрав належний йому мобільний телефон і поклав собі у карман куртки. На його вимогу повернути телефон ОСОБА_16 замахнувся і наніс йому удар в район обличчя, але він ухилився від того удару. Коли прийшли до парку, то зупинилися біля вбиральні. ОСОБА_7 ішов до них від річки. Потім ОСОБА_4 побіг назустріч ОСОБА_8 , а потім привів тримаючи того за руку. ОСОБА_16 забрав у ОСОБА_8 телефон, він забрав його з руки ОСОБА_8 . ОСОБА_16 говорив ОСОБА_8 про якісь навушники, потім запитував чи є того гроші. Денис витяг з кармана картку Приватбанку, яку ОСОБА_16 забрав. Потім ОСОБА_16 пішов до банкомату, а коли повернувся то сказав, що грошей немає, що ОСОБА_8 заблокував картку. Бачив як ОСОБА_4 вдарив рукою ОСОБА_8 і той впав на землю, а потім бив його ногами. Його ОСОБА_4 теж бив. Вдарив кулаком у груди, а потім іще в голову збоку. Телефон забрав і не повернув (а.с.50-55, т.2).

Протоколом слідчого експеременту від 29.01.2016 року з потерпілим ОСОБА_7 та відеозаписом на DVD-R (спецпакет експертної служби № 2450639), який був відтворений у судовому засіданні та якими зафіксовано, що потерпілий ОСОБА_7 показав, що до нього зателефонував його одногрупник ОСОБА_6 і запропонував зустрітися в парку. Він погодився прийти в парк. Коли прийшов в парк, то побачив там ОСОБА_4 з групою хлопців, який сказав йому - "от ти і попав". Коли ОСОБА_4 йшов за ним позаду нього, то ОСОБА_16 вдарив його ззаду кулаком у бік. Потім забрав у нього з руки телефон, почав дивитится кому він перед цим телефонував, потім зняв кришку, витяг батарею і поклав їх собі в карман. ОСОБА_16 запитав у нього чи є гроші, він показав картку Приватбанку, яку ОСОБА_16 забрав. На вимогу ОСОБА_16 повідомив йому пінкод картки. Потім ОСОБА_16 з карткою пішов до банкомату, а коли повернувся то сказав, що картка заблокована. ОСОБА_16 після цього вдарив його в обличчя і він упав, а потім коли лежав на землі то бив його ногами. Ті хлопці, що були з ОСОБА_16 забрали його від нього, сказавши, що досить, так як на тілі будуть сліди. Бачив як ОСОБА_16 вдарив ОСОБА_6 в обличчя. Потім ОСОБА_16 їм погрожував, сказав, що якщо ми підемо в міліцію, то взагалі уб"ємо. ОСОБА_16 не пояснював йому чому він забрав належний йому телефон та картку. На другий день він звернувся із заявою в міліцію. Після цьго вони всі разом дійшли рибного магазину де розішлися в різні сторони, він ОСОБА_12 та ОСОБА_18 пішли в одну сторону, а ОСОБА_16 та ті хлопці, в іншу сторону. Перед цим ОСОБА_4 знову погрожував їм розправою, якщо вони звернуться в міліцію (а.с.56-62, т.2).

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд не погоджується з доводами обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , що обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, що у нього не було умислу на вчинення вказаних злочинів. Вказані доводи обвинуваченого та сторони захисту спростовуються доказами дослідженими судом під час судового розгляду та які оцінені судом в їх сукупності, зокрема показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , якими доведено, що ОСОБА_4 застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для здоров"я потерпілих, відкрито заволодів належним потерпілим майном.

Прийшовши до такого висновку, суд також врахував, що обвинувачений ОСОБА_4 не звертався до правоохоронних органів чи суду щодо пропажі речей з будинку його матері, що фактично свідчить про те, що він використосував це як привід для протиправного заволодіння майном потерпілих. При цьому суд також враховує те, що шляхом погроз розправою над потерпілими, які потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сприймали як реальні, обвинувачений ОСОБА_4 , відкрито протиправно заволодіваючи майном потерпілих, вбачав можливість уникненення відповідальності за скоєне, що також спростовує доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не міг вчинити грабіж і що у нього не було умислу на вчинення грабежу потерпілих, так як потерпілі його знали.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, суд розцінює, як його намагання уникнути відповідальності за скоєні ним злочин та як обраний ним спосіб захисту від обвинувачення.

Суд вважає, що не встановлено підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 за обвинуваченням у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд, керуючись ч. 1 ст. 94 КПК України, дослідивши та оцінівши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України доведена повністю і дії обвинуваченого ОСОБА_4 охоплюються складом злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а тому вони вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він позитивно характеризується за місцем проживання, є молодою людиною.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України - у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі на строк п"ять років, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також суд враховує, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2015 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає, що так як обвинувачений ОСОБА_4 після постановлення 28.07.2015 року вироку Хмільницьким міськрайонним судом і до повного відбуття покарання за вказаним вироком вчинив новий злочин, то відповідно до ст. 71 КК України, необхідно до покарання призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком суду.

Підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 під час постановлення вироку, відсутні. Цивільні позови потерпілими не заявлялися.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7-11, 118-126, 127-129, 369-371, 373, 374-376, 395 КПК України, ст.ст. 12, 57, 65, 66, 67, 71,186 КК України,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п"ять років.

Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуте обвинуваченим ОСОБА_4 покарання за вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28.07.2015 року, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк п"ять років шість місяців.

Стягнути з ОСОБА_4 до державного бюджету України процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов"язані з проведенням експертизи в розмірі 384 гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні: DVD-R (спецпакет експертної служби № 2450656), DVD-R (спецпакет експертної служби № 2450639) залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки "Nokia asha 200", дві сімкарти операторів мобільного зв`язку "Київстар" НОМЕР_3 та "Лайф" НОМЕР_4 , флеш-карту micro SD об`ємом 2 Gb, повернути потерпілому ОСОБА_6 ; мобільний телефоном марки "Fly ff 177", дві сімкарти операторів мобільного зв`язку "Київстар" НОМЕР_7 та "Лайф" НОМЕР_8 , флеш-карту micro SD об`ємом 2 Gb, повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1