Номер провадження: 11-кп/785/236/17
Номер справи місцевого суду: 523/3610/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15.04.2016 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянин України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.04.2009 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, звільнився 07.02.2012 року після закінчення строку покарання,
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, призначивши покарання: - за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; - за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_9 призначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеси, громадянин України, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2004 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.186 КК України, призначивши покарання:
- за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
- за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки 3 (три) місяці.
На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_10 призначити у виді позбавлення волі строком 4(чотири) роки 3 (три) місяці.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань УДПтСУ в Одеській області. Строк відбуття покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 рахувати з дня їх затримання та взяття під варту, тобто з 20.01.2016 року.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно матеріальну шкоду у розмірі 49000 гривень та 11700 гривень на користь ОСОБА_11 та відповідно на користь ОСОБА_12
ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

30.12.2015 року близько 15 год. 24 хв., ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, подзвонили на номер надання послуг масажу на дому. Переконавшись, що на дзвінок відповів жіночий голос, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вирішили вчинити грабіж, поєднаний з проникненням у житло потерпілої, із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я.
Далі, у той же день о 18 год. 12 хв., ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний намір, прийшли до квартири АДРЕСА_3 , де проживає потерпіла ОСОБА_11 .. Сховавшись біля вхідних дверей вказаної квартири і завчасно одягнувши на свої руки будівельні рукавички, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подзвонили по номеру телефону потерпілої ОСОБА_11 та дочекавшись коли остання відкриє двері своєї квартири, застосувавши фізичне насилля, заштовхали її до кімнати. В подальшому, реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звалили ОСОБА_11 на диван, де ОСОБА_10 почав
тримати руки потерпілої і закривати її рот, а ОСОБА_9 шляхом ривка зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок, вагою 25 грам, вартістю 25000 гривень, з золотим хрестиком, вагою 5 грам, вартістю 5000 гривень, із зап`ястя правої руки зірвав золотий браслет, вагою 10 грам, вартістю 10000 гривень, а із зап`ястя лівої руки - золотий браслет вагою 9 грам, вартістю 9000 гривень, після чого з місця скоєння правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 49000 гривень.
Крім того, повторно 07.01.2016 року, близько 00 год. 45 хв., ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, побачили раніше не знайому їм ОСОБА_12 , майно якої визначили предметом свого протиправного умислу.
Далі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, підійшли до ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_9 наніс удар по голові останньої та схопивши потерпілу за одяг, наніс удар ногою в область лівого коліна, а ОСОБА_10 наніс удар ногою в область правого коліна, від чого остання втратила рівновагу та впала на землю. Скориставшись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_10 відкрито зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 3 грама, вартістю 3000 гривень, на якому висів золотий хрестик вагою 1 грам, вартістю 1000 гривень, та золотий кулон в формі букви «Н», вагою 1 грам, вартістю 1000 гривень. В цей же час, ОСОБА_9 , з лівого карману куртки потерпілої ОСОБА_12 відкрито викрав її мобільний телефон марки «Мейзу М2 NOTE», вартістю 6700 гривень, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 11700 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду змінити, та пом`ягчити призначене покарання. Він має жінку та неповнолітню дитину, провину визнав в повному обсязі, розкаявся.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати, справу повернути на новий розгляд в суд першої інстанції, так як судом першої інстанції було проігноровано декілька клопотань, в яких він просив зробити запит до ОСІ про його стан здоровя, він хворіє на туберкульоз та є ВІЧ-інфікованим.

Заслухавши прокурора, який просив апеляційні скарги обвинувачених залишити без задоволення, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , яки підтримали доводи апеляційних скарг обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів з урахуванням доводів апеляції розглядає справу в межах поданих доводів.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 провину визнали в повному обсязі та надали пояснення.

Дії обвинувачениї ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вірно кваліфіковані судом за ст.ст. 186 ч.2, 186 ч.3КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_9 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, а також судом враховуються пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, характер і обставини вчиненого ним злочину. При визначенні міри покарання ОСОБА_9 , суд приймає до уваги те, що останній є раніше судимою особою, та яка притягалась до кримінальної відповідальності, що у свою чергу свідчить про наявність у вказаного обвинуваченого стійкої позиції до скоєння протиправних діянь, офіційно не працює, не одружений, є ВІЧ інфікованою особою та хворіє на туберкульоз, скоїв правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, рецидив злочину.
При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, а також судом враховуються пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, характер і обставини вчиненого ним злочину. При визначенні міри покарання ОСОБА_10 , суд приймає до уваги те, що останній є раніше не судимою особою, офіційно не працює, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину 2004 року народження, позитивно характеризується за місцем мешкання, сирота, скоїв правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів.
До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також повне визнання своєї вини та готовність відшкодування завданої шкоди.
При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На підставі викладеного, а також враховуючи думку потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , остання з яких вважає можливим призначення максимального, передбаченого санкцією статті покарання у вигляді позбавлення волі, суд доходить висновку про те, що покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повинно бути призначено тільки у вигляді позбавлення волі, оскільки їх виправлення і попередження вчинення ними нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи апеляцій і матеріали справи, судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що суд обґрунтовано визнав обвинувачених винними в пред`явленому їм обвинуваченні і правильно кваліфікував їх дії по ст..186 ч.2 та ст. 186 ч.3 КК України. Посилання в цієї частині на неправильність кваліфікації його дій не знайшла свого підтвердження.

Призначаючи покарання в виді позбавлення волі суд першої інстанції врахував що обвинувачений ОСОБА_9 , вже притягувався до кримінальної відповідальності. Обвинувачені скоїли тяжкі злочини із застосуванням насильства.

Виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченим правильно призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі, так як вони скоїли тяжкі злочин.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання не вбачається.

Обговорюючи доводи апеляції ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги його клопотання про необхідність об`єднання даної справи з іншою, а також витребування медичних документів на стан його здоров`я, колегія суддів не змогла з ними погодитися, так як при проведенні судового слідства в суді першої інстанції об`єктом дослідження вже була медична документація і суд першої інстанції в вироку послався на стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє туберкульозом та СНІДом. В апеляційну інстанцію також надійшла довідка з медичного закладу на стан здоровя ОСОБА_9 і яка була досліджена.

Відносно клопотання обвинуваченого на необхідність обєднання різних кримінальних справ по злочинам які скоїв Горудько, колегія суддів не змогла з ними погодитись, так як згідно діючого законодавства об`єднання різних кримінальних проваджень є правом суддів першої інстанції, а не обов`язком і колегія суддів не може забовязати суди першої інстанції об`єднувати різні справи. Дана обставина не є підставою для скасування прийнятого судового рішення.

Колегія суддів також обсудила і бажання ОСОБА_9 будь яким засобом відкладати розгляди справи заявляючи клопотання про це і прийшла до висновку, що всі клопотання обвинуваченого були в рамках діючого законодавства виконані, йому було т предоставлені різні адвокати для захисту, їм надана можливість на спілкування і в тому числі і перед розглядом справи і в судовому засіданні. Будь яких клопотань які б впливали на прийняття судом рішення по справі, на право на захист і не були розглянуті в судовому засіданні не встановлено.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку викладених в апеляції і приходить до думки в необґрунтованості апеляцій обвинувачених.

В той же час колегія суддів вважає за необхідним вилучити з вироку суду посилання на ст.. 67 КК України, де головуючий по справі відносить по обставину, що обтяжують покарання ОСОБА_14 , рецидив злочину, так як дана обставина увійшла в кваліфікуючу ознаку повторність і охоплюються нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15.04.2016 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2, ст. 186 ч.3 КК України залишити без зміни.

Вилучити з мотивувальної частини вироку, посилання на ст.. 67 КК України, як обставину, що обтяжують покарання ОСОБА_9 рецидив злочину.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2