В И Р О К
Іменем України

23.12.2016 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0007640 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працюючого, перебуваючого в цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України вважається особою не маючою судимостей,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Одеси, громадянки України, маючої середню освіту, офіційно не працюючої, перебуваючої в цивільному шлюбі, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2016 року ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , шахрайським шляхом, а саме входження в довіру до ОСОБА_6 під приводом телефонного дзвінка знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , заволоділи мобільним телефоном «Samsung», модель GТ-S7562 вартістю 600 гривень, чим спричинили останній матеріальної шкоди.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 зловживаючи довірою 27.11.2016 року, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 під приводом телефонного дзвінка заволодів мобільним телефон марки «Samsung», модель GТ-S7562, який належить громадянки ОСОБА_6 після чого вийшли з вищезазначеної квартири.

В послідуючому, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 пішли до ломбарду «Капітал», який розташований за адресою: м.Одеса, пр.Добровольського, 79-А та заставили під паспорт ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung», модель GТ-S7562, який ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 зловживаючи довірою заволоділи у громадянки ОСОБА_6 . Виручені гроші в розмірі 600 гривень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 витратили на особисті потреби.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 600 (шістсот) гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 27.11.2016 року, знаходячись в домі №71 по пр..Добровольського в м.Одесі, побачивши телефон ОСОБА_6 , він взяв його зателефонувати та вийшов з ним. Потім забрав ОСОБА_5 , з якою вони перебувають в цивільному шлюбі, та в послідуючому разом пішли до ломбарду, де його здали. Крім того, обвинувачений зазначив, що шкодує про скоєне, просив вибачення у потерпілої, все їй повернув.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялась, не оспорювала обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснила, що дійсно, 27.11.2016 року вона разом із ОСОБА_4 , з яким перебуває в цивільному шлюбі, перебували у своїх друзів, з якими відпочивали. Потім ОСОБА_4 взяв телефон ОСОБА_6 , який вони в послідуючому разом здали в ломбард на її паспорт.

Так як, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 свою вину визнали повністю, підтвердили обставини скоєння злочину, погодилися на спрощену форму судового розгляду, а саме просили не досліджувати докази, які вони не оспорюють, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їм злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їм кримінального правопорушення і кваліфікує їх дії за ст.190 ч.2 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинувачених, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченими, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті.

Крім того, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_5 покарання судом враховується те, що обвинувачена ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, є раніше не судимою, за скоєння інкримінованого кримінального правопорушення притягуються вперше, обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України вважається особою не маючою судимостей.

При призначенні покарання обвинуваченим судом також враховується думка потерпілої ОСОБА_6 , яка в своїй заяві зазначила про можливість призначення покарання у виді штрафу.

Також, при призначенні обвинуваченим покарання судом приймається до уваги сімейний стан обвинувачених, які перебувають в цивільному шлюбі, є офіційно не працюючими.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , їх вік, стан здоров`я, сімейний стан, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе без ізоляції їх від суспільства, і вважає можливим застосувати до них покарання у виді штрафу, передбачене санкцією статті.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування інформації стосовно застосування заходів забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не вбачається. Відповідно до вищевказаного обвинувального акту у кримінальному провадженні залучення експертів не здійснювалось, запобіжні заходи не обирались.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнати винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних податком мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Речовий доказ по матеріалам кримінального провадження - мобільний телефон «Samsung», модель GТ-S7562, - вважати повернутим за належністю потерпілій.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1