Справа № 159/922/16-к Провадження №11-кп/773/631/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.119 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0001715 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року, щодо останнього,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Брунетівка, Старовижівського району, Волинської області, громадянин України, з вищою освітою, неодружений, працюючий на посаді експедитора у приватного підприємця ОСОБА_11 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, засуджений:

- за ч.1 ст. 119 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк чотири роки;
Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередню особисте зобов`язання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та шкоди у зв`язку з втратою годувальника задовольнено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 шкоду у зв язку з втратою годувальника за період з 01.01.2016 року по 31.08.2016 рік включно в сумі 27136 (двадцять сім тисяч сто тридцять шість)грн. 48 коп.
Постановлено стягувати з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 шкоду заподіяну у зв`язку з втратою годувальника на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1696 (одна тисяча шістсот дев`яносто шість) грн. 03 коп. щомісячно, починаючи з 01.09.2016 року і до досягнення ОСОБА_12 вісімнадцяти років, а у випадку його навчання до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років.
Постановлено стягувати з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 шкоду заподіяну у зв`язку з втратою годувальника на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 1696 (одна тисяча шістсот дев`яносто шість)грн. 03 коп. щомісячно, починаючи з 01.09.2016 року і до досягнення ОСОБА_13 вісімнадцяти років, а у випадку її навчання до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років.
В іншій частині позову ОСОБА_9 відмовлено.
Вирішено питання про речові докази та арештоване майно.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 29.12.2015року близько 00 годин 30 хвилин, знаходячись на автомобільній парковці Привокзальної площі, що на бульварі Л. Українки в м. Ковелі, під час конфлікту з раніше незнайомими йому оператором автопаркування ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_14 , який виник раптово з приводу його відмови від додаткової оплати наданих послуг з автомобільного паркування, в той час коли він намагався самовільно виїхати з території автомобільної парковки, був зупинений оператором ОСОБА_9 , в результаті чого зчинилась штовханина та бійка з ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , в ході якої відштовхнув ОСОБА_9 рукою. Після цього ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання смерті ОСОБА_14 , хоча повинен був і міг передбачити, якби діяв з більшою обачністю, проявив злочинну недбалість, наніс удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_14 , внаслідок чого потерпілий впав на асфальтоване покриття проїжджої частини дороги, зконтактувавши лівою ділянкою голови, та отримав тілесні ушкодження у вигляді синця верхньої повіки лівого ока темно-синього кольору із багрово-фіолетовим відтінком та чітким контуром розміром 4,0х1,5см, що поширюється на внутрішній кут ока, перенісся та внутрішній кут правого ока та частково верхню повіку; дифузно-обмеженого крововиливу на апоневрозі на межі потиличної та тім`яної ділянки розміром 8,0х7,0см, крововиливів під мозкові оболонки, вогнища забою головного мозку в обох лобних долях та полюсах скроневих долей, лінійного зламу кісток основи та склепіння черепа. 29.12.2015 о 00 годин 55 хвилин потерпілого ОСОБА_14 було доставлено в Ковельську центральну районну лікарню та о 9 годині 30 хвилин транспортовано для подальшого лікування у Волинську обласну клінічну лікарню, де від отриманих тілесних ушкоджень він помер ІНФОРМАЦІЯ_4 о 5 годині 40 хвилин.
Згідно висновку експерта № 458 від 11.01.2015 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 , виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді зламу кісток основи та склепіння черепа, забоїв головного мозку із крововиливами під оболонки, стосовно живих осіб, належать до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення; тілесні ушкодження у вигляді синця обличчя, стосовно живих осіб відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів наказ №6 п.2.3.2. Враховуючи характер та локалізацію пошкоджень у вигляді крововиливу на апоневрозі на межі тім`яної та потиличної ділянки, свідчить про закидання голови на момент співударіння, наявність зони проти удару в лобних ділянках, цілком можливо, що дані тілесні ушкодження могли виникли в результаті падіння з висоти власного зросту з попередньо наданим прискоренням вище центру ваги тіла (в ділянку обличчя) в напрямку спереду-назад, та послідуючим контактом потиличною ділянкою з тупою твердою необмеженою контактуючою поверхнею в напрямку ззаду-наперед. Цілком можливе їх виникнення від ударної дії кулаком, при розташуванні потерпілого у вертикальному чи близькому до нього положенні, обличчям до нападника. Тілесні ушкодження у вигляді синця верхньої повіки лівого ока темно-синього кольору із багрово-фіолетовим відтінком та чітким контуром розміром 4,0х1,5см, що поширюється на внутрішній кут ока, перенісся та внутрішній кут правого ока та частково верхню повіку могли виникнути і від однієї ударної дії тупого твердого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею в ділянку лівого ока, ближче до перенісся, в напрямку спереду-назад. Причиною смерті ОСОБА_14 є відкрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась зламом кісток основи і склепіння черепа, забоями головного мозку із крововиливами під оболонки та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Таким чином, за вищевказаних обставин внаслідок злочинної недбалості, допущеної ОСОБА_7 , за яких останній не передбачав можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді смерті, але повинен був і міг їх передбачити, діючи з більшою обачністю, заподіюючи удар кулаком в обличчя потерпілого, в результаті чого останній впав та отримав тілесні ушкодження, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, він вчинив вбивство ОСОБА_14 через необережність.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений в поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, вважає, що вирок підлягає зміні, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і особі винного. Просить вирок змінити, та призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, та зменшити розмір моральної шкоди до 25000 грн. Також просить позовну заяву про відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника залишити без розгляду.
В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В поданій апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 просить вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання та задоволення цивільного позову про стягнення моральної шкоди скасувати та постановити в цій частині новий вирок про засудження ОСОБА_7 до позбавлення волі строком на 5 років та стягнення моральної шкоди в сумі 500000 грн.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 підтримав частково, обвинуваченого та його захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали, проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої ОСОБА_10 заперечили, потерпілу та її представника, які свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора підтримали, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, підтверджуються зібраними в справі доказами і ніким не оспорюються.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оскаржується.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку судом було дотримано вказані вимоги закону. При призначенні ОСОБА_7 покарання судом враховано обставини, на які посилаються у своїх апеляційних скаргах обвинувачений, прокурор та представник потерпілої.
Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття, активне сприяння у розкриття цього злочину, добровільне відшкодування в повному обсязі матеріальних збитків , які були заявлені потерпілою під час досудового розслідування, часткове відшкодування моральної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено.
Крім того, місцевий суд, призначаючи покарання обвинуваченому також врахував дані про його особу, зокрема те, що він є людиною молодого віку, має задовільний стан здоров`я, до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем навчання, роботи та проживання. В той же час судом при обранні покарання ОСОБА_7 враховано і поведінку потерпілої сторони, яка сприяла виникненню конфліктної ситуації.
Взято до уваги судом першої інстанції і тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, те що в результаті його злочинної недбалості загинула молода людина, при цьому без батька залишилось двоє малолітніх дітей, та що наслідки цього злочину є невідворотними. Відповідно, судом зроблено правильний висновок, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 слід обрати покарання в межах санкції ч.1 ст. 119 КК України у виді обмеження волі, яке слід відбувати реально.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, обґрунтовано дійшов до висновку про неможливість досягнення мети покарання без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, а призначене покарання у виді обмеження волі на певний строк є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів в майбутньому.
Підстав для зміни чи скасування вироку та призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а так само і скасування вироку з призначенням більшого строку покарання з мотивів, наведених в апеляціях обвинуваченого, прокурора та представника потерпілої, апеляційний суд не вбачає.
Також не заслуговують на увагу посилання представника потерпілої та обвинуваченого про необґрунтоване визначення моральної шкоди.
Згідно п. 9 Постанови пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.2013 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції в повному обсязі врахував моральні та фізичні страждання потерпілої від вчиненого кримінального правопорушення, вимушені зміни у її життєвих стосунках, а саме те, що у зв`язку з загибеллю її чоловіка, вона сама змушена доглядати та забезпечувати матеріально двох неповнолітніх дітей, які залишились без батька, а тому вирішив її цивільний позов у повній відповідності з вимогами законодавства, та принципами розумності, виваженості й справедливості.
Не заслуговують також на увагу посилання обвинуваченого про те, що позовна заява потерпілої про відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника повинна здійснюватись в порядку цивільного судочинства, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що потерпілою ОСОБА_9 було подано заяву про збільшення позовних вимог, яку ухвалою від 09.09.2016 року було прийнято до розгляду та розглянуто у відповідності до ст.31 ЦПК України, ст. 128 КПК України.
Врахувавши всі обставини в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для зміни чи скасування вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційних скаргах відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, КПК України, Апеляційний суд Волинської області -

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ковельського міськрайонного суду від 19 вересня 2016 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 29.11.2016р.

Суддя ОСОБА_2

секретар с/з ОСОБА_5