Провадження № 1-кп/344/223/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши на підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бородаївські Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, раніше несудимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.408 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Злочин скоєно за наступних обставин. 11 листопада 2015 року обвинуваченого ОСОБА_5 . Верхньодніпровським ОМВК Дніпропетровської області призвано для проходження строкової військової служби. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 16 грудня 2015 року №240 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та прикомандирований при роті охорони даної військової частини. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.02.2016 року №40 солдат ОСОБА_5 , який утримувався поза штатом при роті охорони, призначений на посаду стрільця 1 відділення 3 взводу охорони роти охорони даної військової частини. Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а такожвиконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу. Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місціроботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 12.02.2016 року №29 обвинувачений ОСОБА_5 вибув у відпустку на 10 календарних днів з 15.02.2016 року по 26.02.2016 року. 27 лютого 2016 року о 08-00 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та продовжував незаконно перебувати поза межами до 20-00 год. 02 листопада 2016 року, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу. 05 листопада 2016 року о 20-30 год. обвинуваченого ОСОБА_5 , який в супроводі працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону, було затримано на підставі ухвали слідчого судді.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості від 22 листопада 2016 року.

Відповідно до змісту укладеної угоди, сторони погодили правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.3 ст.408 КК України та про узгоджену міру покарання, із застосування ст.69 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі. Також сторони, з врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем строкової служби прийшли, відповідно до вимог ст.62 КК України, до переконання за необхідне замінити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк. При цьому, обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме обмеження права оскарження вироку суду згідно ст.ст.394, 424 КПК України та відмову від прав, передбачених ст.474 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в повній мірі визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся. Обвинувачений просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 22 листопада 2016 року, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди розуміє.

Прокурор також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену з обвинуваченим ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників процесу, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст.473 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладену угоду між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості слід затвердити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.468, ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка укладається у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.408 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Надана суду угода відповідає вимогам, які ставляться до угоди про визнання винуватості, що передбачені ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Обставин, які б вказували на необхідність відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Зокрема, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.408 КК України, а узгоджене покарання обвинуваченому, із застосування ст.69 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі, із заміною обвинуваченому ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем строкової служби, покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, з врахуванням суспільної небезпеки вчиненого, особи обвинуваченого та пом`якшуючих покарання обставин (визнання вини, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем реєстрації та служби), буде необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 473, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 листопада 2016 року, укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в кримінальному провадженню щодо ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.408 ч.3 КК України, та з застосуванням ч.1 ст.69 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст.62 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_5 , призначене покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі на покарання у виді одного року шести місяців тримання у дисциплінарному батальйоні.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 в строк відбуття покарання термін його перебування під вартою в період з 05 листопада 2016 року по 07 листопада 2016 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд, лише з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1