Провадження №11-кп/772/12/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянув 06 лютого 2017 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000104 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2015 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Івашківка, Городнянського району Чернігівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 29.12.2014 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.03.2015 року за ч.1, 2 ст.190, ст.70 КК України до двох років обмеження волі, звільненої на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком один рік;

засуджено за ч.2 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України визначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним судом, менш суворого, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2014 року та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.03.2015 року та остаточно призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.

Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції УДПтС України у Вінницькій області про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до органу кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію.

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Немирів Вінницької обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 30.11.1999 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ч.2 ст.140 КК України до трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на один рік та сплатою штрафу в сумі 100грн; 17.10.2007 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ст.124 КК України до одного року обмеження волі; 05.05.2014 року вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч.1, 2 ст.190 КК України до чотирьох років обмеження волі, на підставі ст.75 звільненого від відбування покарання з іспитовим строком один рік; 29.12.2014 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.03.2015 року за ч.2 ст.190 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області приведено до самостійного виконання;

засуджено за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі однієї тисячі вісімсот гривень в дохід держави.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.05.2014 року виконувати самостійно.

Вирішено питання із цивільними позовами.

За участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і постановлення нового вироку, яким: визнати ОСОБА_7 винним та призначити йому покарання за ч.2 ст.190 КК України 3 роки обмеження волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.05.2014 року виконувати самостійно; визнати ОСОБА_6 винною та призначити їй покарання за ч.2 ст.190 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2014 року виконувати самостійно. Виключити із мотивувальної частини вироку посилання на необхідність стягнення з обвинувачених судових витрат на проведення експертиз.

Обвинувачена ОСОБА_6 за вироком суду засуджена за те, що вонау липні-вересні 2013 року, вчинила шахрайські дії, відносно потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що виразились в тому, що вона шахрайським шляхом привласнювала кошти громадян за виготовлення пластикових дверей та вікон, які вона не виготовляла при обставинах детально викладених у вироку суду, чим спричинила їм відповідну матеріальну шкоду.
Обвинувачений ОСОБА_7 за вироком суду засуджений за те, що він у вересні 2013 року, вчинив шахрайські дії, відносно потерпілого ОСОБА_14 , що виразились в тому, що отримавши від замовника завдаток в сумі 3 100 грн., невстановлений слідством працівник ФОП « ОСОБА_15 » передав дані кошти ОСОБА_7 . Останній не маючи наміру виконувати замовлення на виготовлення та монтаж двох метало-пластикових вікон вартістю 4 461грн, незаконно, умисно, повторно, шляхом обману, який виразився у неповідомленні правдивої інформації ОСОБА_14 про те, що він не являється офіційним дилером компанії «Шана М», привласнив собі отримані кошти та витратив їх на особисті потребі. Таким чином ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_14 , матеріальну шкоду на суму 3100 грн.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення прокурора, який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги; обвинувачених, які просили залишити без задоволення апеляцію прокурора; виступи їх всіх в судових дебатах, а обвинувачених ще і в останньому слові, які підтримали свої висловлені позиції; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про зміну вироку суду із наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в скоєнні кримінальних правопорушень, за які вони засуджені, при обставинах, викладених у вироку, правильні, ґрунтуються на досліджених у суді допустимих і достатніх доказах, достовірність яких апелянтами не оскаржуються.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, епізоди за які засуджені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по даному вироку суду, виділені в окреме провадження із іншого кримінального провадження, є частиною злочину за який вони вже були засуджені 29.12.2014 року за вироком Вінницького міського суду Вінницької області по якому вони повністю відбули покарання та після постановлення вироку 29.12.2014 року за ч.1, 2 ст.190 КК України не вчиняли інших злочинів та не притягувалися до кримінальної відповідальності за правопорушення, вчинені після його винесення.

Таким чином, посилання прокурора, що обвинувачені не стали на шлях виправлення не відповідають дійсності і не беруться судом до уваги.

Крім того, обвинувачені добровільно стали відшкодовувати потерпілим шкоду, завдану злочином, що свідчить про їх щире каяття та усвідомлення своєї вини.

ОСОБА_7 , приймає участь у вихованні двох малолітніх дітей, працює монтажником-висотником, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, що також зменшує ступінь його суспільної небезпечності.

А тому, не приймаються до уваги твердження прокурора про відсутність заробітку у обвинуваченого та відсутність фактичної можливості у нього сплатити штраф.

Після винесення вироку місцевим судом у обвинуваченої ОСОБА_6 народилася дитина, вона має позитивну характеристику із місця проживання, що також підтверджує позицію суду першої інстанції про обрання їй покарання без реального його відбування, а тому законність вироку у цій частині не піддається сумніву.

Однак, в апеляційній скарзі прокурора вірно зазначено про призначення покарання ОСОБА_7 більш суворого ніж це передбачено санкцією ч.2 ст.190 КК України.

Так, за санкцією ч.2 ст.190 КК України штраф міг бути призначений в межах від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить від 850 до 1 700грн.

Судом першої інстанції визначено суму штрафу поза межами санкції в розмірі 1 800грн, а тому в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , вирок необхідно змінити та привести у відповідність до кримінального закону.

Також необхідно виключити із мотивувальної частини посилання на відшкодування обвинуваченими судових витрат на проведення судових експертиз, оскільки такі витрати по даному кримінальному провадженню не проводились, що підтверджується відсутністю відповідних висновків у матеріалах провадження.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора у цій частині також підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 15.12.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання частково змінити.

Вважати його засудженим за ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень в дохід держави.

Вирок суду відносно ОСОБА_6 порядку ст.404 КПК України в частині покладення обов`язку по нагляду за дотриманням зобов`язань передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України змінити.

Нагляд за дотриманням виконання зазначених зобов`язань покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Виключити із мотивувальної частини вироку посилання про необхідність стягнення з обвинувачених судових витрат на проведення експертиз.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена сторонами кримінального провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців із дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: