Справа № 298/1362/16-к
Провадження № 1-кс/304/3/2017
У Х В А Л А

11 січня 2017 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , начальника слідчого відділення Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 , розглянувши в порядку ст. 303 КПК України скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділення Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

до Перечинського районного суду в порядку ст. 303 КПК України надійшла скарга ОСОБА_3 судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області на бездіяльність начальника слідчого відділення Великоберезнянського відділення поліції ОСОБА_5 , мотивована тим, що 18 листопада 2016 року на адресу Великоберезнянського відділення поліції прокуратурою Ужгородської місцевої прокуратури направлено матеріали за його повідомленням до Генеральної прокуратури та Вищої Ради Юстиції України щодо втручання у його діяльність як судді з боку громадянина ОСОБА_6 . Копію зазначеного листа Великоберезнянський суд отримав 25 листопада 2016 року за вх. № 4327/16. Скаржник вважає, що втручання полягає у направленні гр. ОСОБА_6 письмового звернення до скаржника як до судді, датованого 21 жовтня 2016 року, вх. № 3694, під час розгляду цивільної справи № 298/1129/16-ц за позовом ОСОБА_7 до Лютянської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Втручання полягає у формі спонукання скаржника заявити собі самовідвід у даній справі, тобто самоусунутися від виконання своїх професійних обов`язків, що може стати підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім того, гр. ОСОБА_6 втрутився у розгляд цивільної справи № 298/733/14-ц за позовом ОСОБА_8 до Великоберезнянської державної адміністрації про визнання права власності на частину будинку, в якій головуючим у справі був скаржник. Втручання полягає у направленні гр. ОСОБА_6 письмового звернення до скаржника як до судді, датованого12 лютого 2015 року, вх. № 431/15 вх., під час розгляду даної цивільної справи у вигляді піддання критиці підсудності цієї справи Великоберезнянському районному суду Закарпатської області та здійснено у формі впливу на свідомість та волю скаржника як судді про неправильне визначення підсудності справи. Одночасно ОСОБА_6 зазначає про можливість звернення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України для притягнення скаржника до дисциплінарної відповідальності. Скаржник вважає, що наведені обставини вказують на наявність в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України втручання в діяльність судових органів. Однак слідчий, який прийняв заяву, в порушення ч. 1 ст. 214 КПК України, відповідних відомостей заяви до ЄРДР не вніс, розслідування не розпочав, заявника про початок кримінального провадження не повідомив. На підставі вищенаведеного просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 просив закрити провадження за скаргою, оскільки відомості за його заявою внесені начальником слідчого відділення до ЄРДР.

Прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та начальник слідчого відділення Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 у судовому засіданні позицію скаржника підтримали.

Заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 9 цього Кодексу під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статтею 303 КПК України і він є вичерпним. Зокрема, у відповідності до п. 1 вказаної частини статті, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 305 КПК України встановлено, що слідчий чи прокурор можуть самостійно припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

Оскільки слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_3 внесена начальником слідчого відділення Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 до ЄРДР, а тому наявні всі підстави для закриття провадження за даною скаргою.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 9, 22, 303, 305 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділення Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_5 та зобов`язання вчинити дії закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1