Дата документу Справа № 314/7839/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №314/7839/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/966/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього його ув`язнення у строк відбування покарання у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону №838-VIІІ від 26 листопада 2015 року, за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього його ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIІІ від 26 листопада 2015 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що стаття 72 КК України, передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення лише відносно покарання у виді позбавлення волі, яке обчислюється у календарних датах, або відносно менш тяжких покарань, які з цією метою перераховуються у різних співвідношеннях. Можливості застосування положень цієї статті до такого покарання як довічне позбавлення волі, законом не передбачено.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого та перерахувати строк попереднього ув`язнення відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України у вищевказаній редакції. В обґрунтування своїх вимог вказує на невмотивованість судового рішення в частині підстав відмови у задоволенні клопотання засудженого. Також зазначає, що стаття 72 КК України не містить таких заборон, на які посилається суд в своїй ухвалі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що стаття 72 КК України не передбачає заборон для застосування положень ч.5 цієї статті до осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі. Крім того зазначає, що положення Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання терміну попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування строку фактичного відбування покарання та використання права на звернення з клопотання про помилування.

Згідно з ухвалою, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо розгляду питання про зарахування у строк покарання терміну попереднього його ув`язнення, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIІІ від 26 листопада 2015 року.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали подане клопотання та просили його задовольнити, прокурор вважав, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_6 засуджений до довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді; захисника - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та частково підтримав апеляційну скаргу засудженого - у частині скасування оскаржуваної ухвали; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вважала, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала цим вимогам закону не відповідає.
З наданих суду матеріалів провадження вбачається, що за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2003 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.162, ч.2 ст.194, п.1 ч.2 ст.115, ст.ст.9, 70-72, 81 КК України до довічного позбавлення волі.

Ухвалою Верховного суду України від 06 квітня 2004 року з вироку суду виключено ст.ст.9, 71, 72, 81 КК України та ОСОБА_6 визнано засудженим за п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст.162, ч.2 ст.194 КК України до довічного позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 06 квітня 2004 року. Початок строку відбування покарання 21 квітня 2002 року.

Відповідно до положень Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Принцип рівності всіх громадян перед законом конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення кримінального покарання. Притягнення особи, яка вчинила злочин, до кримінальної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.

Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Положення Конституції України щодо людини, її прав і свобод, а також статей 50, 51, 63-64, 72 КК України свідчать про гуманістичну направленість основного Закону України та кримінального законодавства України, про поширення загальних засад призначення покарання на всі види покарань, незалежно від їх суворості.

Враховуючи вищевказані вимоги основного Закону України та кримінального законодавства України, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що зарахування строку тримання особи під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIІІ від 26 листопада 2015 року розповсюджується лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання, адже даний висновок не відповідає принципу рівності всіх громадян перед законом. Крім того, ч.5 ст.72 КК України не передбачає диференціації зарахування судом строку попереднього ув`язнення в залежності від призначення лише певного виду позбавлення волі. У зв`язку з чим, вказані положення Закону поширюються на обидва види позбавлення волі: «позбавлення волі на певний строк» і «довічного позбавлення волі».

Крім того, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_6 , який засуджений до довічного позбавлення волі, положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням, зокрема про помилування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що обмежує права засудженого ОСОБА_6 , а тому підлягає скасуванню, а засудженому підлягає зарахуванню у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 21 квітня 2002 року (з дня його затримання) по 06 квітня 2004 року (день набрання вироком законної сили).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього його ув`язнення у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIІІ від 26 листопада 2015 року, скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIІІ від 26 листопада 2015 року, зарахувати засудженому ОСОБА_6 у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 21 квітня 2002 року по 06 квітня 2004 року із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4