УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/49/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бистри Житомирського району Житомирської області, громадянки України, заміжньої, із середньою спеціальною освітою, не працюючої, має дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, установлених судом, кваліфікації дій обвинуваченої та доведеності її вини, просить вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року стосовно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 місяця арешту. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Житомирського районного суду від 13.07.2016 і остаточно призначити покарання у виді 1 місяця 10 днів арешту. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 не було враховано положення ст.71 КК України та не приєднано до обраного за ч.2 ст.389 КК України покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вироком Житомирського суду Житомирської області від 22 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначено їй покарання у виді одного місяця арешту.
Початок строку відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_7 обчислювати з моменту її затримання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 не обирати..
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_7 вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 13.07.2016 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт.
6.10.2016 ОСОБА_7 ознайомлено з порядком та умовами відбування вказаного покарання, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання цього покарання та встановлено дні явки на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.
2.11.2016 ОСОБА_7 з`явилася до Житомирського РВ КВІ та особисто отримала направлення для відбування громадських робіт при Пісківській сільській раді Житомирського району Житомирської області.
Однак у подальшому ОСОБА_7 без поважних причин, маючи реальну можливість відбувати призначене покарання, умисно не відпрацювала 120 годин громадських робіт, тим самим ухилилась від відбування зазначеного покарання.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, допитавши обвинувачену, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши обвинуваченій та іншим учасникам наслідки такого розгляду, зокрема, неможливість надалі оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, з чим всі учасники судового провадження погодились.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.
Дії обвинуваченої за ч.2 ст.389 КК України кваліфіковані правильно, що також в апеляційній скарзі не оспорюється.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, про те, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню та при призначенні покарання ОСОБА_7 , не визначив їй остаточне покарання за правилами статті 71 КК України.
Так, згідно до положень ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Суд першої інстанції зазначених вимог кримінального закону при призначенні покарання ОСОБА_7 не застосував та не врахував, що обвинувачена вчинила новий злочин до повного відбуття покарання, призначеного за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 13 липня 2016 року, а тому їй необхідно було визначити остаточне покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ст.71 КК України.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, а допущена помилка виправленню шляхом ухвалення нового вироку.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,413 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у виді
1 місяця арешту.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 13.07.2016 і остаточно призначити покарання у виді 1 місяця 10 днів арешту.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги.

СУДДІ: