Справа № 127/9842/15-к
Провадження №11-кп/772/65/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами із змінами обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та м. Вінниці, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- Ленінським районним судом м. Вінниці 27.10.2010 за ч2.ст.185 КК України до двох років позбавлення волі;

- Староміськимрайонним судом м. Вінниці 08.04.2011 за ч.1 ст. 309, ст.70 КК України до двох років вісім місяців позбавлення волі;

- Липовецьким районним судом Вінницької області 20.09.2011 за ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі;

- Тиврівським районним судом Вінницької області 19.01.2015 за ч. 2 ст.310, ст. 75 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі з іспитовим строком два роки,

Визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.01.2015 та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з моменту затримання, тобто з 30.01.2015.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.01.2015 по день набрання вироку законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведені експертизи у розмірі 897,13 грн. на користь держави.

Вирішено питання з речовими доказами.

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 30.01.2015 приблизно о 08:00 год. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, шляхом підбору ключа до вхідних дверей, проник до приміщення швейної майстерні, що розташоване в будинку КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» по вул. Соборна 64, м. Вінниці, звідки умисно, таємно заволодів шубою «Kenoere CLASSICAL XL» чорного кольору вартістю, згідно висновку експерта № 90 від 10.02.2015, 230 грн., жилеткою «DENIM 16 44» вартістю, згідно висновку експерта №90 від 10.02.2015 100 грн. та металевою шкатулкою зі швейною фурнітурою вартістю 1051 грн., які належать ОСОБА_10 завдавши останній майнову шкоду на суму 1381 грн.

Після цього ОСОБА_8 , шляхом підбору ключа, закрив вхідні двері приміщення швейної майстерні, помістивши викрадені матеріальні цінності під свій верхній одяг та направився у напрямку виходу з будинку КП «ВМ БТІ» намагаючись зникнути з викраденим майном з місця вчинення злочину.

Перебуваючи в коридорі першого поверху КП «ВМ БТІ» неподалік дверей, які ведуть до виходу з будинку будучи виявленим ОСОБА_11 , який усвідомлював протиправний характер дій ОСОБА_8 , натомість ОСОБА_8 незважаючи на це відкрито продовжив свої дії направлені на заволодіння майном потерпілої, намагався втекти з місця вчинення злочину, однак був затриманий ОСОБА_11 .

ОСОБА_8 розпочатий злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі так як не мав реальної можливості розпорядитись вилученим майном як власним (винести, сховати, викинути), оскільки був затриманий ОСОБА_11 , а тому ОСОБА_8 не вчинив усіх дій які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду від 22 травня 2016 року відносно ОСОБА_12 через невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що потягло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_12 за ч.3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.01.2015 року та остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що даючи оцінку доказам, суд порушив вимоги ст.ст. 94, 370 КПК України відповідно до яких судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим та мотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному, неупередженому дослідженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, що перешкодило ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому вирок суду стосовно ОСОБА_12 є таким, що ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Також прокурор стверджує, що досліджені докази, які були надані стороною обвинувачення повністю підтверджують той факт, що ОСОБА_8 вчинив усі дії, які вважаються необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки усвідомлюючи факт викриття ОСОБА_12 , нехтуючи думкою ОСОБА_11 не припиняючи злочинного наміру спрямованого на утримання викраденого майна, почав тікати з місця вчинення злочину, але на сходах між першим та другим поверхами послизнувся та впав, після чого був затриманий ОСОБА_11 . Тому прокурор не погоджуючись із зміною кваліфікації вважає такий висновок суду не обґрунтованим, так як ОСОБА_12 вилучив вказане майно та мав реальну можливість розпорядитись ним як власним.

В апеляційній скарзі із змінами адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2016 р. щодо обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та просила закрити кримінальне провадження, щодо ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень в яких його обвинувачують.

Апеляційна скарга мотивована тим, що кваліфікація ст. 186 ч.3 КК України на думку захисту стороною обвинувачення доведена не була , що призвело до постановлення вироку, який не відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на припущеннях, а крім того не відповідає ще й вимогам ст. 374 КПК України, а тому підлягає до скасуванню. На думку захисту, свідчення ОСОБА_8 є правдивими, оскільки окрім свідка ОСОБА_11 , жодного доказу скоєння ОСОБА_8 , злочину не було встановлено.

В апеляційній скарзі із змінами обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року, як неправомірного тобто винесеного без дотримання усіх норм процесуального законодавства, а справу відносно нього направити на новий судовий розгляд суду першої інстанції для повного та об`єктивного розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що як на досудовому слідстві не було здобуто жодних прямих доказів про наявність умислу у ОСОБА_8 на скоєння крадіжки зі швейної майстерні, яка розташована по АДРЕСА_2 . Зокрема при його затриманні у нього не було виявлено речей, предметів знарядь злочину, оскільки як працівники міліції так і свідки вказують на той факт, що ОСОБА_8 хоч і був затриманий майже на місці скоєння злочину, але при ньому не було речей які б підтверджували його причетність.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її частково задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційних скарг із змінами адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 ; адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу із змінами, просила її задовольнити, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора; обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу із змінами, просив її задовольнити, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги із змінами адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , а також апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 в кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186

Так, потерпіла ОСОБА_10 , суду надала наступні показання, що вона займається ремонтом одягу в приміщенні КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» де винаймає там приміщення під ательє. Так, 30.01.2015 об 08:20 год. вона завела дитину до школи та зателефонувала чоловікові, що вона їде на роботу, однак чоловік сказав щоб вона швидко їхала тому що їх пограбували. Коли вона приїхала на роботу то побачила, що її чоловік тримає ОСОБА_8 між другим та третім поверхами. Як вона зрозуміла ОСОБА_8 спробував втекти, однак йому завадив її чоловік, а тому він побіг сходами догори на верхні поверхи однак її чоловік його наздогнав та тримав до приїзду міліції. У ОСОБА_8 знайшли частину речей, які були викрадені, однак не всі викрадені речі знайшли двох дублянок у нього не знайшли їх потім передали. При ОСОБА_8 знайшли шкатулку з фурнітурою. Майстерня знаходиться на першому поверсі та закривається на замок. Чоловік застав ОСОБА_8 у коридорі в середині приміщення. Через вікна проникнути до приміщення не можна оскільки вони не відчиняються взагалі. Викрадені речі мали своїх власників та ніяких конфліктів у неї не було.

Допитаний свідок ОСОБА_11 у суді першої інстанції , суду надав наступні показання, що він є приватним підприємцем та потерпіла ОСОБА_10 є його дружиною. 30.01.2015 до 08:00 год. ранку він приїхав на роботу та зайшов до приміщення, відчинили двері майстерні ключі від яких є тільки у нього, однак побачили як ОСОБА_8 вибігає з майстерні з речами в охапку, у приміщенні було темно та останній був з ліхтариком на шиї, він крикнув йому стояти, що він робе однак останній побіг та ОСОБА_11 його наздогнав схопив його за куртку, з під якої випала шуба та останній викрутився та побіг у двері, а потім на сходи та спробував втекти на верхні поверхи. На сходах між першим та другим поверхами ОСОБА_8 послизнувся та впав у нього випала жилетка та шкатулка з швейними інструментами, після чого ОСОБА_11 підбіг до останнього та затримав його до приїзду міліції. Тілесних ушкоджень навмисно він йому не наносив, можливо коли ОСОБА_8 пробував вирватися та втекти сильніше його тримав. При затримані ОСОБА_8 відбивався та весь час пробував втекти.

Допитана свідок ОСОБА_13 , суду надала наступні показання, що вона була свідком при огляді за участю ОСОБА_8 який проводився у приміщенні БТІ. Оглядалася коробка з фурнітурою яка була знайдена у ОСОБА_8 у приміщенні були присутні працівники міліції, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 . При ній складався протокол огляду місця події. Ательє було закрите та його відкривали разом з працівниками міліції, а дублянки валялися на полу. Протокол вона підписувала власноручно. Під час перевірки речей в ательє ОСОБА_8 не приймав участі. Під час затримання, коли ОСОБА_11 тримав ОСОБА_8 останній кричав, що його б`ють та вбивають.

Допитаний в ході судового провадження свідок ОСОБА_15 , суду надав наступні показання, що він здійснював досудове розслідування по даному кримінальному провадженню. ОСОБА_8 під час досудового розслідування заявляв клопотання, щодо проведення медичної експертизи відносно нього, оскільки стверджував, що його побив чоловік потерпілої під час затримання. Після чого його було доставлено в центр експертиз де він був оглянутий експертами та зафіксовані ушкодження, які на ньому були у той час, та після цього він написав заяву і було відкрите окреме провадження. Копію експертизи не було додано до матеріалів провадження оскільки, це провадження про грабіж вчинений ОСОБА_8 , а не побиття його, а по факту нанесення тілесних останньому відкрите окреме провадження та там міститься висновок експерта. Для проникнення в ательє потрібно подолати дві перепони тобто два замки, експерт коли вилучав механізм замка вилучив замок тільки вхідних дверей, а тому ОСОБА_11 надав самостійно замок других дверей з ательє разом з заявою для перевірки замка на підбір ключа оскільки при затриманні у ОСОБА_8 вилучилася в`язка ключів.

Крім показань потерпілої та свідків вина обвинувачених у скоєнні злочину підтверджується також і іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.01.2015 відповідно до якого слідує, що ОСОБА_10 звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою про те, що невідома особа, яка 30.01.2015 близько 08:00 год. шляхом підбору ключа до приміщення «Ательє» з ремонту одягу, що по вул. Соборна 64, м. Вінниці, вчинила крадіжку двох дублянок із хутра та металевої шкатулки з приладдям фурнітурним для шиття, чим завдано їй матеріальної шкоди на суму близько 12000 грн.;

- протоколом огляду місця події від 30.01.2015 відповідно до якого слідує, що було оглянуто приміщення в якому знаходиться ательє, яке розташоване за адресою: м. Вінниця, вул. Соборна 64, під час огляду виявлено та вилучено циліндричний металевий замок, з дверей один слід пальця, а ручки два сліди пальців, які від копійовані за допомогою липкої стрічки скотч,з підвіконня східцевої клітки вилучено шубу темного кольору та світлу жилетку, зі східцевой клітки між другим та третім поверхом біля ОСОБА_8 вилучено дві зв`язки ключем з металу та три домофонні ключі, металеву коробку з швейними при належностями, та пара рукавиць, які поміщені були опечатані та скріплені підписами;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.01.2015 з якого вбачається, що 30.01.2015 об 09:00 в приміщенні по вул. Соборній, 64 в м. Вінниці був затриманий ОСОБА_8 , який був не згідний із вказаним затриманням;

- висновком експерта №103 від 16.02.2015 відповідно до якого вбачається, що циліндровий механізм замка № 1, вилучений під час огляду місця події за фактом крадіжки з приміщення швейної майстерні ОСОБА_10 по вул. Соборна 64 у м. Вінниця, та циліндровий механізм замка № 2 добровільно наданий ОСОБА_11 , справні і роботоздатні.Циліндровий механізм замка № 1 приводиться в дію за допомогою ключа №7, з числа ключів, які вилучені при огляду місця події, а циліндровий механізм замка № 2 не приводиться в дію за допомогою ключів №№1-20, які вилучені при огляді місця події, але не виключена можливість не приведення в дію циліндрового механізму замка № 2 в дію за допомогою ключів №№1-20, пов`язана з невідповідністю обстановки та відсутністю навиків відкриття при проведенні дослідження;

- висновком експерта №101 від 17.02.2015 відповідно до якого вбачається, що сліди тканини №1, №2 та №3, які вилучено під час огляду місця події за фактом крадіжки з приміщення швейної майстерні ОСОБА_10 по вул. Соборна 64 у м. Вінниця, непридатні для ідентифікації та встановлення групової належності тканини, яка залишила дані сліди встановити чи залишені сліди тканими рукавицями, вилученими піл час огляду місця події не представляється можливим;

- висновком експерта № 90 від 10.02.2015 відповідно до якого слідує, що залишкова вартість шуби «KenoereClassical XL» не момент проведення експертизи може складати: 230,00 грн., залишкова вартість жилетки «DENIM 16 44» на момент проведення експертизи може складати 100,00 грн., залишкова вартість на вторинному ринку дублянки «Viaveneto S» на момент проведення експертизи може складати 500,00грн., залишкова вартість на вторинному ринку міні-дублянки «VK» на момент проведення експертизи може складати 320,00грн.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.02.2015та диск до вказаного протоколу відповідно до якого свідком ОСОБА_11 показано, яким саме чином він застав на місці вчинення злочимну ОСОБА_8 .

Враховуючи викладене апеляційним судом не знайдено підстав як для закриття провадження так і його направляння на новий судовий розгляд, про що посилаються у своїх апеляційних скаргах із змінами обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що він не погоджується з зміною кваліфікації, оскільки вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, однак це не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» слідує, що грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Крім того, з вказаної постанови слідує, що грабіж потрібно вважати закінченим з моменту коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Дії розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Грабіж вважається закінченим з моменту, коли майно вилучене і винний має реальну, хоча б початкову можливість розпорядитись ним як власник (винести, сховати, передати, викинути).

Як вбачається з досліджених доказів у суді першої інстанції ОСОБА_8 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки будучи виявленим ОСОБА_11 , який усвідомлював протиправний характер дій ОСОБА_8 , останній незважаючи на це відкрито продовжив свої дії направлені на заволодіння майном потерпілої, намагаючись втекти з місця вчинення злочину, однак був затриманий ОСОБА_11 , тобто ОСОБА_8 розпочатий злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі так як не мав реальної можливості розпорядитись вилученим майном як власним (винести, сховати, викинути), оскільки був затриманий ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, а саме незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням в інше приміщення, вчинений повторно.

Також апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині призначення покарання ОСОБА_8 , оскільки суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання керувався вимогами ст.ст. 65-67 КК України та врахував роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, судом було враховано те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, на обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері « Соціотерапія» перебуває, на обліку у « Вінницькій обласній лікарні ім.. акад.. О.І.Ющенка» не перебуває. Відповідно до висновку експертизи № 310 ОСОБА_8 не страждає на психічне захворювання, усвідомлює свої дії, може керувати ними. Згідно висновку судово наркологічної експертизи № 181 ОСОБА_8 виявляє ознаки наркоманії другого ступеню, примусового лікування не потребує, оскільки перебуває на замісній терапії. На утриманні ОСОБА_8 перебуває хвора мати.

Обставин, які б пом`якшували покращання судом не було встановлено, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є рецидив злочину.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, щодо виду та міри обраного покарання для обвинуваченого ОСОБА_8 і вважає, його достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів, тому вирок Вінницького міського суду від 22 квітня 2016 року є законним та обґрунтованим і скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,419 КПК України, апеляційний суд , -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги із змінами обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 та апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду від 22 квітня 2016 року, щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 186 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: