Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/476/17
ВИРОК
іменем України
11 травня 2017 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження №0000177, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2017 року

про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, на утриманні троє неповнолітніх дітей, працює оператором по переробці деревини на ПП «Тайфун плюс», проживає за адресою: Львівська область, Бродівський район, с. Підгір?я, відповідно до ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:
ОСОБА_3 умисно спричинив середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

Злочини вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_3 31 березня 2017 року біля 14 год. 30 хвилин на вигоні неподалік свого господарства у с. Підгіря, Бродівського району, Львівської області почав словесний конфлікт із своїм престарілим сусідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час вказаного конфлікту ОСОБА_3 переслідуючи мету нанесення тілесних ушкоджень, дерев`яною палицею умисно завдав ОСОБА_5 удар по правій руці в ділянці ліктевої кістки та удар по тулубу в ділянці лівої під пахвинної лінії, внаслідок чого згаданий потерпілий отримав відкритий відламковий перелом правої ліктьової кістки в середній третині із незначним зміщенням уламків та закриті переломи 6-7-го ребер зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 67/2017 від 04.03.2017 року відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав повністю та пояснив, що із сусідом ОСОБА_5 у нього склались неприязні стосунки. 31.03.2017 він повертався з лісу додому і дорогою зустрів ОСОБА_5 , якого він через раніше виниклі неприязні стосунки вдарив палицею по руці і один раз по спині. Про вчинене шкодує. Просить вибачення.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. Проти цього учасники судового провадження будь-яких заперечень не висловили. При цьому судом з?ясовано в учасників судового провадження, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, а також у добровільності їх позиції. Судом роз?яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він умисно спричинив середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При визначенні виду і розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, за вчинене готовий понести покарання.

Вказані обставини визнаються судом як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення ним злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи наведене, а також особу обвинуваченого, а саме те, що він негативно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

Однак, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він є учасником бойових дій, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позицію потерпілого, який просить суворо не карати обвиунваченого, приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе без відбування призначеного основного покарання шляхом звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України.

Таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

В силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1