Справа №295/3871/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Житомирського ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26.01.2010 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 185 КК України,
- 19.07.2010 року Житомирським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185 КК України,
- 06.06.2011 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185 КК України,
- 07.11.2011 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185 КК України,
- 15.09.2011 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185 КК України,
- 27.05.2013 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185 КК України,
- 21.09.2015 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185 КК України,
- 05.02.2016 року Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 185 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
07.04.2017 року слідчий СВ Житомирського ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Клопотання погоджено з прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за скоєння умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нові умисні злочини за наступних обставин.
Так, 06.04.2017, близько 00 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , проходячи поблизу кафе «Час поїсти», що на пл. Перемоги у м. Житомирі, побачив раніше невідомого йому неповнолітнього ОСОБА_8 та у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна у останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в цей час, місці та за вказаних обставин підійшов до неповнолітнього ОСОБА_8 та запитав котра година, для того, щоб останній дістав мобільний телефон. Неповнолітній ОСОБА_8 дістав мобільний телефон, який був при ньому, та повідомив ОСОБА_5 , що він розряджений.
В цей же час ОСОБА_5 , не припиняючи свої злочинні дії, спробував вирвати із руки неповнолітнього ОСОБА_8 вищевказаний мобільний телефон, але останній його міцно тримав у руці. Для доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_5 наніс неповнолітньому ОСОБА_8 один удар в обличчя та повалив його на землю, в такий спосіб подолавши опір потерпілого. Після цього, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, вирвав у неповнолітнього ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Блеквей», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 2000 грн. та утримуючій викрадене майно при собі, зник з місця вчинення злочину та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 повторно відкрито із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрав чуже майно, а саме мобільний телефон, належний ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальної шкоди.
Крім того, 06.04.2017, близько 12 години 00 хвилин, поблизу буд. № 18 по вул. М. Бердичівській у м. Житомирі, побачив раніше невідомого йому неповнолітнього ОСОБА_10 та у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна у останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в цей час, місці та за вказаних обставин підійшов до неповнолітнього ОСОБА_10 та запитав котра година, для того, щоб останній дістав мобільний телефон. Неповнолітній ОСОБА_10 дістав мобільний телефон, який був при ньому та повідомив ОСОБА_5 , котра година. В цей момент ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій, діючи з корисливих мотивів вихватив із руки неповнолітнього ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Леново», моделі «А6010», у корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 3800 грн., та, утримуючи викрадене майно при собі, зник з місця вчинення злочину та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 повторно відкрито викрав чуже майно, а саме мобільний телефон, належний ОСОБА_11 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_12 покладається необхідність забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_13 покладених на нього обов`язків, запобігання спробам переховуватися: від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню інших чином.
Слідчим в клопотанні вказано, що вказані ризики підтверджуються тим, що в ході досудового розслідування обґрунтовано встановлено причетність ОСОБА_12 до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, санкція статті за вчинення яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. ОСОБА_14 будучи раніше судимим за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний тяжкий злочин. Враховуючи викладене, наявні ризики, що він, перебуваючи на волі, буде переховуватись від слідства та суду, оскільки не може не усвідомлювати можливості засудження його на певний строк покарання та в подальшому перебування в місцях позбавлення волі.
Крім того, ОСОБА_14 за віком не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не навчається, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, а тому здобути кошти на прожиття окрім злочинним способом не може. Вказане свідчить про відсутність в підозрюваного міцних соціальних зв`язків та відсутність важелів для належного виконання покладених на нього обов`язків.
За вказаних обставин в органу досудового розслідування достатньо підстав вважати, що ОСОБА_14 знаходячись на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню шляхом не явки чи не своєчасної явки для проведення слідчих (розшукових) дій або іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи вищевикладене, на думку слідчого, неможливо застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Даний вид запобіжного заходу обирається до ОСОБА_15 не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених ст.177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор та слідчий просили задовольнити клопотання, обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків, прокурор зокрема вказала, що підозрюваний неодноразово був засуджений, висновків для себе не зробив, на даний час до Корольовського районного суду м. Житомира по ОСОБА_5 передані для розгляду обвинувальні акти.
Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечив, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки вину визнає в повному обсязі, просив не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, щиро кається.
Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, як домашній арешт, вказав, що ОСОБА_14 має постійне місце проживання, він не заперечує проти вчинення кримінального правопорушення, однак підозрюваний не може здійснити дії передбачені ч. 1 ст.177 КПК України.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та копії долучених до нього матеріалів, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи клопотання, вважаю, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
06.04.2017 року о 13 годині 10 хвилині ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК та 07.04.2017 року оголошено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.
Як вбачається із оглянутих в судовому засіданні матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення підтверджується рядом зібраних доказів, оформлених протоколами процесуальних дій.
За змістом ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, у тому числі запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Окрім цього, згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, факт того, що доказів його працевлаштування та отримання постійного доходу немає, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а також з огляду на існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадження, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 182, 183, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчого СВ Житомирського ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 13 години 10 хвилин 06 квітня 2017 року.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.
Строк дії ухвали до 04 червня 2017 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.
Слідчий суддя