Справа № 632/78/17
провадження №1-в/632/26/17
УХВАЛА

26 січня 2017 року м. Первомайський

Суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2017 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 , що відбуває покарання у Державній установі «Первомайська виправна колонія (№117)», у якому він просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання на підставі ст. 107 КК України.

Дослідивши клопотання засудженого, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до ст. 107 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Порядок умовно-дострокового звільнення від відбування покарання регламентується спеціальною нормою, а саме: ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, якою передбачено, що орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться у пунктах 15, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким застосовуються суддею районного (міського) суду за місцем відбування засудженим покарання за спільним поданням органу, що відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх. В постанові про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким необхідно обов`язково викладати суть подання органу, який відає виконанням покарання, і спостережної комісії чи служби у справах неповнолітніх, мотиви прийнятого рішення й дані, що були підставою для задоволення клопотання або відмови в цьому.

Враховуючи викладене, клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід повернути засудженому, як таке, що подане з порушенням порядку звернення.

На підставі викладеного, ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України, керуючись ст. ст. 371, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - повернути за явнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя;ОСОБА_1