Справа № 676/7591/15-к
Провадження № 1-кп/676/74/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 10 листопада 2015 року до ЄРДР за № 0002364, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , остання адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 28 вересня 2005 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 353, 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 2 листопада 2007 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі; вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 4 грудня 2007 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 20 червня 2008 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 7 місяців позбавлення волі (звільненого по відбуттю строку покарання 7 березня 2014 року),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

9 листопада 2015 року близько 23 год. 30 хв. перед входом до кафе-бару Скіф по просп. Грушевського, 44-а в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння під приводом здійснення телефонного дзвінка взяв у потерпілої ОСОБА_4 її мобільний телефон марки Samsung G7102, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3349 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_3 , вартістю 25 грн., та, відійшовши від входу у вказаний заклад, попрямував у напрямку перехрестя просп. Грушевського з вул. Князів Коріатовичів в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області. Після того, як потерпіла ОСОБА_4 висунула вимогу повернути її майно та почала бігти за ОСОБА_6 , він побіг у двори сусідніх будинків, внаслідок чого повторно відкрито заволодів майном потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 3374 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення визнав частково та пояснив, що у вечір події познайомився з потерпілою та її чоловіком. У кафе «Скіф» спільно вживали алкогольні напої. На його прохання потерпіла надала йому свій мобільний телефон, набравши названий ним номер. Розмовляти з дружиною відійшов до рогу вулиці. Потерпіла в цей час стояла біля кафе. Коли чоловік потерпілої теж вийшов з приміщення, вони сказали йому віддати телефон, однак оскільки розмову ще не закінчив, відповів, що договорить і тоді віддасть. В цей час телефонна розмова набула характер сварки, тому на емоціях звернув за ріг вулиці. Йдучи з місця події, криків чи голосних вимог повернути телефон не чув. Обійшовши квартал, замінив сім-картку в телефоні на свою, зателефонував ОСОБА_7 , щоб той дав свої документи для здачі телефона в ломбард, але той відмовив, тому вирішив повернутися на місце події і залишити телефон на прилавку кафе. Неподалік кафе «Скіф» був затриманий поліцією. Зазначив, що шкодує з приводу вчиненого, заперечивши правову кваліфікацію інкримінованого діяння.

Крім частково визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні інкримінованого діяння об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, з показань у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 встановлено, що з обвинуваченим, який назвався ОСОБА_8 , вона познайомилася у день події. Разом з її чоловіком, його товаришем та обвинуваченим спільно вживали алкогольні напої в кафе «Скіф». Близько 23 год. обвинувачений на виході з кафе попросив її телефон для здійснення дзвінка. Набравши йому названий ним номер, передала телефон. ОСОБА_6 розмову вів на тротуарі ближче до перехрестя, біля кіоску. В цей час з кафе вийшов її чоловік та запитав де її телефон, після чого спільно висунули вимогу ОСОБА_6 повернути телефон. В той момент обвинувачений перебував на відстані близько 5 метрів від них, почувши їх вимоги, сказав, що поверне телефон після розмови, однак почав швидко йти з місця події і зник за кіоском на розі вулиці. Побігла за ним, але він зник з поля зору. Безрезультатно оббігши квартал дворами в пошуках обвинуваченого, повернулася на місце події та викликала з чоловіком поліцію. Приблизно за годину поліція затримала ОСОБА_6 неподалік місця події (біля магазину «Султан»), при ньому був її телефон, однак без карти пам`яті та з чужою сім-картою. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки телефон їй повернуто, при призначенні покарання підтримала прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання ближче до максимальної межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Показання потерпілої повністю узгоджені з показаннями її чоловіка свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що у момент висунення вимоги повернути телефон обвинувачений стояв до потерпілої та нього (свідка) обличчям, однак, почувши вимогу, швидко зробив декілька кроків за кіоск на розі вулиці. Крім того, коли обвинувачений зник з поля зору, обоє з дружиною голосно кричали, щоб ОСОБА_6 повернув телефон, а дружина побігла за обвинуваченим, однак не змогла наздогнати, оскільки він зник з її поля зору.

Як підтвердив суду свідок ОСОБА_7 , 9 листопада 2015 року близько 23 год. ОСОБА_6 йому зателефонував, щоб повернути заборговані кошти в сумі 150 грн. та попросив дати свої документи для здачі в ломбард телефона. Про який телефон йшлося не уточняв, але у наданні документів відмовив. Через декілька днів ОСОБА_6 повернув йому заборговану суму коштів.

Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 9 листопада 2015 року (а.м.д.р. 7) підтверджено, що потерпіла ОСОБА_4 повідомила про те, що особа, яка назвалася « ОСОБА_8 » близько 23 год. 30 хв. 9 листопада 2015 року незаконно заволоділа її телефоном. При цьому, ту обставину, що у вказаному протоколі зазначено, що правопорушник заволодів мобільним телефоном потерпілої шахрайським шляхом (під приводом здійснення телефонного дзвінка), суд оцінює з тієї точки зору, що формулюванням тексту повідомлення про злочин займається черговий працівник поліції, а не потерпіла особа, яка юридичної освіти не має, у юридичній термінології та тонкощах правової кваліфікації діянь не компетентна. Крім цього, цей протокол не є документом, який визначає правову кваліфікацію діяння, а лише фіксує те, що певна подія (злочин) мала місце. Однак, варто зазначити, що та обставина, що обвинувачений отримав доступ до телефона потерпілої саме під приводом здійснення телефонного дзвінка, після чого відкрито заволодів ним, ухилившись від виконання її вимог повернути телефон, знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Тому посилання захисника на вказаний протокол як на підставу кваліфікації діяння як шахрайства є безпідставним.

Даними заяви про добровільну видачу мобільного телефона Samsung G7102 від імені ОСОБА_10 , написання якої підтвердив в суді обвинувачений, а також даними висновку № 597 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 10 листопада 2015 року (яким засвідчений факт перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння на момент події) (а.м.д.р. 26, 62) підтверджено намагання обвинуваченого уникнути відповідальності шляхом приховування своїх анкетних даних.

Суд критично оцінює твердження захисника про недопустимість цього доказу перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки сам обвинувачений в суді ствердив, що документів при собі не мав і назвався саме цим вигаданим прізвищем при затриманні. Крім цього, як обвинувачений, так і потерпіла та свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердили, що у вечір події спільно вживали алкогольні напої.

З даних протоколів пред`явлення особи для впізнання від 13 листопада 2015 року (а.м.д.р. 13-14, 19-20) вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_9 вказали на ОСОБА_6 як на особу, яка 9 листопада 2015 року близько 23 год. поблизу бару «Скіф» відкрито заволоділа мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_4 . Посилання захисника на недопустимість цих доказів суд вважає необґрунтованими, оскільки лише один учасник впізнання (статист) був на 8 років старшим від обвинуваченого, один на рік молодший, а третій на рік старший (при цьому відповідність зовнішнього вигляду біологічному віку у кожної людини індивідуальна, тому різниця у віці у декілька років має несуттєве значення), по показниках зросту лише один з пред`явлених осіб чоловічої статі був нижчим на 9 см, різниця ж зросту ОСОБА_6 з іншими лише 2 та 5 см.; щодо одягу, то всі пред`явлені для впізнання особи були однотипно одягнуті у одяг та взуття темного кольору. Крім цього, сам обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що саме він взяв телефон у потерпілої для здійснення дзвінка. Тому у суду відсутні будь-які підстави піддавати ці докази сумнівам.

Належність потерпілій ОСОБА_4 викраденого телефона, добровільно виданого ОСОБА_6 , підтверджена копією гарантійної документації на мобільний телефон марки Samsung G7102 (а.м.д.р. 21-23).

Вартість мобільного телефона Samsung G7102, яким незаконно заволодів ОСОБА_6 , підтверджена даними висновку судової товарознавчої експертизи № 1042т від 24 листопада 2015 року (а.м.д.р. 32-35), відповідно до якої залишкова вартість вказаного телефона могла становити 3349 грн.

Посилання захисника на неправильність кваліфікації діяння обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, за своєю юридичною природою грабіж є відкритим викраденням чужого майна, тобто вказаний злочин вчиняється відкрито, у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, в свою чергу, також усвідомлює цю обставину. Як з показань потерпілої, так і свідка ОСОБА_9 , які є послідовними, повністю узгодженими між собою, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для піддання їх сумнівам, судом встановлено, що на їхні вимоги віддати телефон ОСОБА_6 спочатку пообіцяв повернути телефон після закінчення розмови, а на подальші вимоги щодо повернення належного потерпілій телефону він відреагував швидким рухом з місця події, внаслідок чого зник з їх поля зору, хоча вони не припиняли кричати йому, а потерпіла кинулася його наздоганяти, однак безрезультатно. Тобто заволодіння телефоном мало відкритий характер, оскільки відбулося на очах потерпілої та її чоловіка, які усвідомлювали протиправний характер діяння ОСОБА_6 , а він усвідомлював те, що заволодіння майном потерпілої вчиняє відкрито.

При цьому, показання ОСОБА_6 про те, що будь-яких вигуків з вимогами повернути викрадене під час руху з місця події він не чув, суд оцінює критично, оскільки обвинувачений сам підтвердив, що до того моменту вимоги потерпілої та її чоловіка щодо повернення телефону він чув та навіть надав їм відповідь. Твердження обвинуваченого про те, що він не тікав з місця події, а йшов дворами, розмовляючи по телефону, викликає сумнів, оскільки відстань між ним та потерпілою і її чоловіком була незначною (відповідно 5 м та 12-15 м), а потерпіла побігла за ОСОБА_6 одразу після ігнорування ним вимог повернути телефон після висловлення однієї обіцянки його повернути, тобто наздогнати його не становило б для неї проблему (особливо враховуючи те, що обвинувачений в суді сам вказав, що перебував у стані досить сильного сп`яніння), оскільки як з показань обвинуваченого, так і з показань потерпілої вбачається, що після втрати зорового контакту вони рухалися у тому ж напрямку по однаковому маршруту (дворами будинків за кафе). Однак цього не сталося, що свідчить на користь того, що ОСОБА_6 з місця події втікав навмисно і досить швидко.

Також суд відхиляє посилання обвинуваченого на те, що лише після усвідомлення того, що він в ході телефонної сварки з дружиною відійшов досить далеко від місця події, у нього виник умисел на здачу телефона у ломбард під заставу, а оскільки цю ідею реалізувати йому завадила відмова ОСОБА_7 надати свої документи для оформлення договору фінансового кредиту під заставу телефона, він вирішив повернутися у кафе «Скіф», щоб залишити там телефон. При цьому, сім-карту потерпілої, яку він з телефону вийняв, вклавши свою, він на місце не повернув, не ввімкнув телефон для здійснення дзвінка чоловікові чи комусь з абонентів, збережених у пам`яті телефона, через яких міг би повернути телефон потерпілій, у зв`язку з чим показання ОСОБА_6 щодо планів повернути майно потерпілій суд піддає обґрунтованим сумнівам.

Крім цього, про наявність попереднього умислу на заволодіння майном потерпілої свідчить й те, що обвинувачений з самого початку знайомства з потерпілою та її чоловіком назвався вигаданим ім`ям, що в подальшому ускладнило б його пошук та ідентифікацію.

З огляду на наведені обставини суд вважає необґрунтованим твердження захисника про необхідність виправдання ОСОБА_6 за інкримінованою статтею.

Таким чином, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов наступних висновків.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мало місце, дії обвинуваченого містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і становлять собою відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно. Вина ОСОБА_6 у вчиненні вказаного діяння повністю доведена в судовому засіданні і він підлягає покаранню за його вчинення.

На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є тяжким злочином, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Суд позбавлений можливості вважати повернення потерпілій викраденого мобільного телефона обставиною, що пом`якшує покарання, добровільним частковим відшкодуванням завданої шкоди, оскільки цю річ було повернуто потерпілій не з доброї волі обвинуваченого, а внаслідок його оперативного затримання працівниками поліції.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, за які відбував реальне покарання, офіційно не працевлаштований, утриманців не має; відомостей про стан його здоров`я ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту надано не було, як і характеристики за фактичним місце проживання, яке, як вбачається з матеріалів справи, змінювалося декілька разів з моменту звільнення з місця позбавлення волі 7 березня 2014 року. При цьому негативну характеристику з місця відбування попереднього покарання суд оцінює критично, оскільки її давність складає понад два роки і стосується суто поведінки ОСОБА_6 в межах цієї установи, а не життя у суспільстві загалом, тому суд не може вважати її актуальною та такою, яка вирішальним чином впливає на характеризуючі дані обвинуваченого.

З врахуванням обставин справи, вартості викраденого, позиції потерпілої, тієї обставини, що викрадене майно частково повернуто (крім сім-карти), молодого віку обвинуваченого, суд вбачає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк ближче до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

На глибоке переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення ОСОБА_6 , запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив інкримінований злочин до спливу дворічного строку після звільнення з місця відбування тривалого реального покарання за вчинення аналогічних діянь, що свідчить про його явне небажання ставати на шлях виправлення, з огляду на відсутність декількох обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують суспільну небезпечність діяння, а також наявність обставини, що обтяжує покарання, суд підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не вбачає.

Оскільки ОСОБА_6 призначається покарання у вигляді реального позбавлення волі, а ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ухилення від суду, продовження злочинної діяльності) не змінилися, з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України суд вважає на необхідне до набрання вироком законної сили залишити попередній запобіжний захід тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому строк цього попереднього ув`язнення ОСОБА_6 підлягає зарахуванню у строк відбуття ним покарання з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання процесуальних витрат слід вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з 8 квітня 2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з 13 листопада 2015 року по 7 квітня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Речовий доказ: мобільний телефон Samsung G7102, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 (а.м.д.р. 38), їй залишити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 245 (двісті сорок п`ять) грн. 52 коп. процесуальних витрат на залучення експерта (а.м.д.р. 31).

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_11 -Годлевська