Справа № 644/8392/15-к
Провадження № 1-кп/644/30/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05серпня 2016 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 0003152 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, освіта середня, раніше судимого 11.07.1986 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 117 КК України до п`яти років позбавлення волі; 12.09.1994 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 206, ст. 42 КК України до семи років позбавлення волі, місце проживання без реєстрації: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 27 листопада 2014 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , де він орендував кімнату у потерпілої ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після сумісного з потерпілою вживання алкогольних напоїв, в процесі сварки з ОСОБА_10 , виниклої на грунті неприязних відносин, реалізуючи умисел, направлений на незаконне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , умисно наніс останній декілька ударів правою рукою в область обличчя. Після чого, через деякий час, ОСОБА_7 продовжив свої неправомірні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , та маючи неконкретизований умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, взявши в кімнаті, якій він проживав електричний чайник, з закип`яченою в ньому саме ним водою, зайшовши до ванної кімнати де у ванній знаходилась ОСОБА_10 , діючи умисно, та усвідомлюючи, що завдасть потерпілій нестерпимого фізичного болю, почав закип`яченою в чайнику водою поливати обличчя, шию та руки, ОСОБА_10 яка знаходилась в сидячому положенні в ванній. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 392-Ат/14 від 15.01.2015 року, у ОСОБА_10 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: термічних опіків тіла голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень; перелом кісток носу, синці на верхній і нижніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; перелом п`ясної кістки лівої кісті, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 02.12.2014 року ОСОБА_10 від глибоких обширних термічних опіків тіла - голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, що ускладнилися у своїй течії некомпенсованим опіковим шоком, поліорганною недостатністю, померла у Харківській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним в ході судового розгляду, свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України - не визнав, заявив, що визнає вину за ч. 2 ст. 121 КК України та показав, що умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 він не мав. 27.11.2014 року він прийшов у квартиру ОСОБА_10 де мешкав. ОСОБА_10 попросила його купити випивку. Обвинувачений купив 2 літри вина. Вони спільно випивали, і в ході розпивання спиртних напоїв між ними виник конфлікт, в ході якого він ударив потерпілу два рази. Як показав ОСОБА_7 , він точно не пам`ятає що він бив потерпілу, проте і не виключає такої можливості. Після обіду приходив онук ОСОБА_10 - ОСОБА_11 . Потім обвинувачений та потерпіла пішли спати. Ввечері обвинувачений побачив, що у потерпілої біля носа кров, він сказав їй щоб вона йшла митися. Потерпіла вмивалась у раковині однак вода там текла холодна. Обвинувачений допоміг її залізти до ванної. Обвинувачений згадав, що він кип`ятив чайник, пішов у свою кімнату взяв чайник та полив з нього потерпілу. Потім він намагався витягти потерпілу з ванної, однак у нього не вийшло і він пішов до кімнати. Через деякий час прийшла сусідка ОСОБА_12 , спитала як там ОСОБА_10 , обвинувачений сказав щоб вона уходила, і та пішла. Коли приїхала швидка допомога обвинувачений їм сказав, що він швидку не викликав, і не впустив їх, а через деякий час приїхали швидка та міліція. Швидка забрала ОСОБА_13 , а його забрали в райвідділ. Також ОСОБА_7 на протязі судового розгляду стверджував, що ніякого умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 у нього не було, однак він визнає свою вину за ч. 2 ст. 121 КК України і просить пробачення у потерпілої по справі.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим за пред`явленим йому органом досудового розслідування обвинуваченням, вина ОСОБА_7 у фактично скоєному підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, які були надані суду сторонами кримінального провадження і безпосередньо досліджені судом в процесі судового розгляду, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що ОСОБА_7 знімав кімнату у її матері ОСОБА_10 27.11.2014 року їй подзвонив її племінник ОСОБА_11 і повідомив, що ОСОБА_10 забрали до лікарні. У лікарні її матір була у жахливому стані, уся в опіках, перебитий ніс, кісті рук. Про конфлікт квартиранта з матір`ю потерпіла не знала.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що вона як лікар швидкої допомоги прибула за викликом, молодий чоловік відкривши двері, сказав, що він швидку допомогу не викликав і вона не потрібна. Зайшли до квартири разом з міліцією потерпілу знайшли у ванній з холодною водою. На поверхні води було лише обличчя потерпілої. Потерпілу витягли з ванної і повезли у лікарню. На обличчі ОСОБА_10 були опік десь 4 ступеню. Потерпіла розмовляла, назвала своє ім`я. На питання ОСОБА_14 що з нею трапилось, ОСОБА_10 сказала «він поливав мене окропом».

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив суду, що 27.11.2014 року о 19.00 годині він прийшов додому, там побачив, що його бабуся ОСОБА_10 була в крові, вона сказала що її побив ОСОБА_7 . Коли прийшла сусідка, вона хотіла забрати їх з бабусею до себе у квартиру, але ОСОБА_7 вдарив її по обличчю і вона злякавшись вибігла з квартири. ОСОБА_15 вибіг разом з нею і вони пішли до квартири ОСОБА_16 , де стали викликати швидку допомогу та міліцію. До квартири ОСОБА_10 вони потрапили лише коли приїхала десь через годину міліція.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_10 і вони підтримували дружні стосунки років двадцять. ОСОБА_7 був у ОСОБА_10 квартирантом, відносини у них були нормальні. 27.11.2014 року десь о 19.45 годині їй подзвонив онук ОСОБА_10 ОСОБА_11 і попросив зайти до них у квартиру, оскільки у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник конфлікт. Коли вона спустилась до квартири ОСОБА_10 вона побачила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_11 про щось розмовляють у кімнаті ОСОБА_17 , ОСОБА_7 був агресивний, а ОСОБА_10 знаходилась у ванній кімнаті і умивалась. У ОСОБА_10 на обличчі були сліди побиття та крові. На її питання що трапилось, ОСОБА_10 щось відповіла, але ОСОБА_16 не зрозуміла що саме, у цей час з кімнати вийшов ОСОБА_7 і став виганяти ОСОБА_16 з квартири, а коли проходила по коридору повз нього він ударив її кулаком у обличчя, після чого вона вибігла з квартири і стала кричати ОСОБА_7 що зараз викличе міліцію. Вони з ОСОБА_18 викликали швидку допомогу та міліцію. Коли приїхала швидка допомога ОСОБА_7 не пустив їх у квартиру і вони чекали доки приїде міліція.

- показаннями свідка ОСОБА_19 , допитаної в ході судового розгляду, яка показала, що 27.11.2014 року вона у якості фельдшера у складі бригади швидкої допомоги виїжджала на виклик. Двері відкрив обвинувачений та сказав, що він швидку не викликав. Співробітники бригади зателефонували в диспетчерську та викликали міліцію. З міліцією пішли до квартири вдруге, двері відкрив обвинувачений, він був у стані алкогольного сп`яніння та агресивний. Стали шукати постраждалу, вона була у ванній кімнаті, лежала у ванній з холодною водою, у неї були глибокі опіки на обличчі, шиї. Постраждалу вийняли з ванної, віднесли до автомобіля та доставили до лікарні. Постраждала майже не розмовляла, була в тяжкому стані. Опіки у неї були тяжкого ступеню, на думку свідка, шанс вижити з такими опіками дуже малий. Наскільки відомо свідку, такі опіки призводять до дуже сильних больових відчуттів.

- протоколом огляду місця події від 28.11.2014 року та додатковим протоколом огляду місця події від 08.12.2014 року, в ході якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_2 .

- висновком експерта № 392-Ат/14 від 02.12.2014р., згідно якого при експертизі трупа ОСОБА_10 встановлено: термічні опіки тіла - голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок; набряк набухання головного мозку, набряк легень, двостороння пневмонія; дифузний жировий гепатоз; морфологічні ознаки алкогольної кардиоміопатії; прояви загального атеросклероза; перелом кісток носу; перелом п`ятої п`ясної кістки лівої кісті; синці на верхніх та нижніх кінцівках. Причиною смерті ОСОБА_10 , яка наступила 02 грудня 2014 року о 07.00 годині в лікарні швидкої допомоги, виявились глибокі обширні термічні опіки тіла голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, ускладнені у своєму протіканні некомпенсованим опіковим шоком, поліорганною недостатністю. Опіки тіла мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Синці на кінцівках, перелом кісток носу, перелом п`ятої п`ясної кістки лівої кісті виникли від застосування тупих твердих предметів, не залишивших в пошкодженнях ознак, за якими їх можливо ідентифікувати. Синці на кінцівках, перелом кісток носу є легкими тілесними ушкодженнями, перелом п`ятої п`ясної кістки лівої кісті є середньої тяжкості тілесним ушкодженням. Усі тілесні ушкодження виникли можливо за усе виникли в один період часу. Термічні опіки у ОСОБА_10 виникли внаслідок термічного агента, про якості якого судити не можливо, не виключено, що це був окріп. При надходженні до стаціонару в крові потерпілої було виявлено етиловий спирт у кількості 2,93 проміле, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню.

- висновком експерта № 1368-Ц/14 від 30 грудня 2014 року, згідно якого на стакані, який було вилучено з кухні у квартирі АДРЕСА_3 виявлено сліди крові людини, які належать особі жіночої статі.

- висновком експерта № 1370-Ц/14 від 30 грудня 2014 року, згідно якого в результаті експертизи тампону-змиву з полу в туалеті і змиву з раковини у ванній кімнаті, що вилучені в ході огляду місця події, виявлена кров людини, що належить особі жіночого роду, походження якої від потерпілої не виключається.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.12.2014 року, під час якого ОСОБА_7 пояснив та показав механізм як саме він наносив удари ОСОБА_10 та з як саме він поливав з чайника ОСОБА_10 , яка знаходилась у ванній.

Перевіривши в процесі судового розгляду обставини встановлені слідством під час кримінального провадження оцінивши в сукупності, безпосередньо досліджені докази надані суду сторонами кримінального провадження, кваліфікацію органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю - суд вважає неправильною, такою, що не відповідає фактичним обставинам подій, що мали місце.

Так за висунутим ОСОБА_7 обвинуваченням за п. 4 ч.2 ст. 115 КК України в обвинувальному акті, окрім іншого, в аргументування направленості умислу обвинуваченого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , стороною обвинувачення зазначені обставини, а саме: «…. ОСОБА_7 затягнув потерпілу ОСОБА_10 до ванної кімнати, помістив до ванної, включив холодну воду, при цьому фізично перешкоджав потерпілій вибратись з ванної.»

Обвинуваченим ОСОБА_7 здійснення ним саме таких дій і інкримінованих йому обставин вчиненого заперечувалось з посиланням на те, що він лише допоміг ОСОБА_13 залізти в ванну, а не заштовхував останню. З чайника з гарячою водою поливав її, але умислу на позбавлення її життя не мав.

Вимогами ст. 370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час судового розгляду, будь яких належних і допустимих доказів в підтвердження саме таких дій ОСОБА_7 стороною обвинувачення суду не надано. Отже суд приходить до висновку, що зазначені в обвинувальному акті такі обставини за пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням, належними і допустимими доказами не підтверджені, а грунтуються на припущеннях.

Злочин за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України з суб`єктивної сторони є умисним. Закон не визначає вид умислу, при цьому не виключає жоден з двох видів умислу.

Вчинення злочину інкримінованого ОСОБА_7 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає встановлення наявності у обвинуваченого саме умислу направленого на протиправне позбавлення життя іншої людини.

Окрім того, відповідно до вимог п. 4 ч .2 ст. 115 КК України умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, коли винний усвідомлював, що завдає потерпілому особливих мук і страждань. При цьому закон пов`язує таку кваліфікуючу ознаку не тільки зі способом убивства, а й з іншими обставинами, які підтверджують, що винний діяв з умислом, спрямованим на вчинення злочину з особливою жорстокістю.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» (п.8 Постанови №2 від 07.02.2003 року) вказав, що умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю, якщо винний, позбавляючи життя потерпілого, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних, психічних чи моральних страждань. У всіх випадках особлива жорстокість дій, які здійснює винний, має охоплюватися його умислом.

За пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням орган досудового розслідування зазначає, що мотивом злочину умисного вбивства є особиста неприязнь обвинуваченого до ОСОБА_10 на ґрунті відносин які виникли в ході сварки між ними.

Проте на думку суду, навіть наявність особистої неприязні обвинуваченого до ОСОБА_10 виниклої в ході сварки 27 листопада 2014 року між ними, сама по собі не може свідчити про мотивацію його дій направлених на умисне вбивство останньої.

Допитані в суді свідки ОСОБА_15 онук померлої, ОСОБА_16 - сусідка по будинку, як і потерпіла ОСОБА_9 жодним чином , до подій 27 листопада 2014 року, не характеризували відносини між ОСОБА_7 і ОСОБА_10 як неприязні.

За висновком експерта № 392-Ат/14 від 02.12.2014р., при експертизі трупа ОСОБА_10 окрім іншого встановлено: перелом кісток носу; перелом п`ятої п`ясної кістки лівої кісті; синці на верхніх та нижніх кінцівках. Синці на кінцівках, перелом кісток носу, перелом п`ятої п`ясної кістки лівої кісті виникли від застосування тупих твердих предметів, не залишивших в пошкодженнях ознак, за якими їх можливо ідентифікувати. Синці на кінцівках, перелом кісток носу є легкими тілесними ушкодженнями, перелом п`ятої п`ясної кістки лівої кісті є середньої тяжкості тілесним ушкодженням. Усі тілесні ушкодження виникли можливо за усе виникли в один період часу.

За обвинуваченням ОСОБА_7 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України орган досудового розслідування механізму і конкретних обставин спричинення тілесних ушкоджень встановлених за висновком судово-медичної експертизи у ОСОБА_10 як то - перелом кісток носу; перелом п`ятої п`ясної кістки лівої кісті; синці на верхніх та нижніх кінцівках не встановив, і доказами не підтвердив.

Суд, вирішуючи питання про характер направленості умислу обвинуваченого вважає за необхідне надати оцінку сукупності обставин, які можуть бути передумовою для висновку про спрямування умислу обвинуваченого. Сама ступінь тілесних ушкоджень та спосіб їх нанесення, без урахування інших обставин, не свідчать про умисел на позбавлення життя. За відсутності умислу на позбавлення людини життя дії обвинуваченого кваліфікуються за їх фактичними наслідками.

За оцінкою встановлених обставин і сукупності доказів наданих стороною обвинувачення під час судового розгляду суд ознак того, що ОСОБА_7 діяв з умислом направленим на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 та бажав настання саме таких наслідків, як смерть потерпілої, не вбачає.

Проте, за оцінкою встановлених за кримінальним провадженням обставин і наданих доказів суд вважає встановленим, що ОСОБА_7 27 листопада 2014 року знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після сумісного з потерпілою вживання алкогольних напоїв , в процесі сварки з ОСОБА_10 виниклої на грунті неприязних відносин, діючи умисно наніс останній декілька ударів правою рукою в область обличчя. Після чого, через деякий час, ОСОБА_7 продовжив свої неправомірні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , та маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, зайшовши до ванної кімнати де у ванній знаходилась ОСОБА_10 , діючи умисно, почав закип,яченою в чайнику водою поливати обличчя, шию та руки, ОСОБА_10 яка знаходилась в сидячому положенні в ванній, , чим спричинив ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичної експертизи № 392-Ат/14 від 15.01.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді: термічних опіків тіла голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_10 , яка наступила 02 грудня 2014 року о 07.00 годині в лікарні швидкої допомоги, виявились глибокі обширні термічні опіки тіла голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, ускладнені у своєму протіканні некомпенсованим опіковим шоком, поліорганною недостатністю. Опіки тіла мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Термічні опіки у ОСОБА_10 виникли внаслідок термічного агента, про якості якого судити не можливо, не виключено, що це був окріп.

Відповідно до положень ч.3 ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За оцінкою перевірених в процесі судового розгляду обставин вчиненого кримінального правопорушення і сукупністю досліджених по кримінальному провадженню доказів, дії ОСОБА_7 кваліфікуються судом за ч2 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене способом, що має характер особливого мучення, що спричинило смерть потерпілого.

Дії ОСОБА_7 , які виразились в поливанні обличчя, шиї та руки, ОСОБА_10 закип`яченою ним в чайнику водою за оцінкою конкретних обставин подій свідчать про умисний їх характер направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

За оцінкою конкретних обставин подій суд приходить до висновку, що умислом ОСОБА_7 не охоплювалось позбавлення життя потерпілої. Його ставлення до наслідків своїх дій мало умисел на заподіяння лише тілесних ушкоджень, тоді як смерть потерпілої не охоплювалась умислом обвинуваченого.

За відсутності в діях обвинуваченого умислу на позбавлення життя ОСОБА_10 дії ОСОБА_7 кваліфікуються судом за їх фактичними наслідками.

Встановлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: термічних опіків тіла голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_10 , яка наступила 02 грудня 2014 року о 07.00 годині в лікарні швидкої допомоги, виявились глибокі обширні термічні опіки тіла голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, ускладнені у своєму протіканні некомпенсованим опіковим шоком, поліорганною недостатністю. Опіки тіла мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» визначення наявності ознак особливої жорстокості, мучення, мордування, катування, знівечення обличчя є компетенцією суду. Експерт лише дає висновок, чи зазнав потерпілий особливо сильних страждань.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, має місце тоді, коли його заподіяння супроводжувалось особливим фізичним чи моральним стражданням або особливим (нестерпним) болем для потерпілого. Мученням можуть бути визнані будь-які дії, які мають наслідком зазначені страждання чи біль.

Допитаний в процесі судового розгляду експерт ОСОБА_20 пояснив, що причиною смерті ОСОБА_10 , яка наступила 02 грудня 2014 року о 07.00 годині в лікарні швидкої допомоги, виявились глибокі обширні термічні опіки тіла голови, шиї, грудної клітини, верхніх кінцівок, ускладнені у своєму протіканні некомпенсованим опіковим шоком, поліорганною недостатністю. Опіки тіла у ОСОБА_10 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. При таких опіках потерпіла зазнавала сильних больових страждань.

Суд вважає, що така кваліфікуюча ознака за ч. 2 ст.121 КК України як заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 способом, що має характер особливого мучення, теж знайшла своє підтвердження.

За оцінкою перевірених в процесі судового розгляду обставин вчиненого кримінального правопорушення і сукупністю досліджених по кримінальному провадженню доказів вину ОСОБА_7 у скоєнні злочину відповідальність за який передбачена ч2 ст.121 КК України суд вважає доведеною.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимого 11.07.1986 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 117 КК України до п`яти років позбавлення волі; 12.09.1994 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 206, ст. 42 КК України до семи років позбавлення волі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Згідно акта судово-психіатричної експертизи № 1196 від 29.12.2014 року, ОСОБА_7 ознак психозу та слабоумства не виявляє, виявляє дисоціальний розлад особистості. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 ,, судом на підставі ст. 67 КК України визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховуючи, обставину, яка обтяжує покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, реальні наслідки, які настали від його протиправної діяльності, данні про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був судимий за скоєння умисних злочинів суд, вважає за необхідне призначити покарання у виді реального позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25000 гривень суд вважає підлягає частковому задоволенню в розмірі 23 877,99 гривень, що складається з витрат на придбання ліків на суму 5377,99 гривень, витрат на поховання в сумі 10000 гривень, витрат на поминальних обід в розмірі 8500 гривень., що є фактичними витратами потерпілої у зв`язку зі смертю ї матері ОСОБА_10 .

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, заявленого в сумі 300000 гривень, суд враховуючи об`єм та характер перенесених потерпілою моральних страждань, з урахуванням характеру змін в життєвих відносинах потерпілої, що відбулись внаслідок смерті матері, доведених суду в обґрунтування розміру грошової компенсації моральної шкоди суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає, що позов в частині компенсації моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 250000 гривень.

Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні судом вирішується у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 375 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 28.11.2014 року з дня його фактичного затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання у виді позбавлення волі за даним вироком зарахувати ОСОБА_7 час знаходження під вартою за даним кримінальним провадженням з моменту його фактичного затримання - з 28.11.2014 року по день набрання вироком суду законної сили, із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі.

Речові докази чайник «Маестро», лейка для душу, 5 рушників, махровий халат, два стакани, дві чашки, що знаходяться в камері речових доказів Індустріального відділу поліції ГУНП України в Харківській області, після набрання вироком суду законної сили знищити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 25000 гривень та моральної шкоди у розмірі 300000 гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 23 877,99 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином та 250000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 2738 гривен 78 копійок (одержувач: УДК в Орджонікідзевському районі м. Харкова, код: 37999701, банк: ГУДКУ у Харківській області, МФО: 851011, р/р: 0009, КБК: 22030001) - судовий збір за цивільним позовом про відшкодування шкоди завданої злочином.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2