Справа № 282/695/16
Провадження № 1-кп/282/77/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2016 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Любар кримінальне провадження №0000106 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрижівка Любарського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні має трьох малолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
08.04.2016 року близько 12 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинився біля приміщення кафе «Лагуна» по вул. Незалежності, 32 в смт. Любар Житомирської області. У вказаний період часу біля приміщення кафе «Лагуна» під час виконання своїх службових обов`язків знаходився заступник начальника Любарського відділення поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції майор поліції ОСОБА_6 . Побачивши підозрілу поведінку водія автомобіля ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_6 підійшов до водійського сидіння, де знаходився ОСОБА_4 , та за наявними зовнішніми ознаками помітив, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З метою припинення та фіксування адміністративного правопорушення, ОСОБА_6 вказав водієві автомобіля ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 не виходити з автомобіля та знаходитися на місці. Водночас, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що ОСОБА_6 є працівником поліції, відмовився виконувати його законні вимоги, натомість висловлювався в його адресу словами нецензурної лайки.

З метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 до вказаних осіб підійшов оперуповноважений сектору карного розшуку Любарського відділення поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції капітан поліції ОСОБА_5 , який знаходився поблизу, та разом із ОСОБА_6 запропонували ОСОБА_4 заспокоїтися. На дану пропозицію ОСОБА_4 , перебуваючи у збудженому стані, відреагував агресивно та, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є працівником поліції, став чинити активний опір вказаному працівнику поліції під час виконання ним своїх службових обов`язків: умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку носа.

В подальшому, для забезпечення особистої безпеки та припинення опору працівникам поліції, відповідно до ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» працівниками поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відносно ОСОБА_4 було застосовано фізичну силу та супроводжено до службового автомобіля ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_2 , де він був розміщений на задньому пасажирському сидінні.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень працівникові поліції, умисно наніс ОСОБА_5 , який у зв`язку з виконанням службових обов`язків знаходився поряд з ним, один удар правою рукою в обличчя та один удар головою в лобну ділянку голови зліва, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця лівого лобного бугра та струсу головного мозку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №188 від 14.04.2016 тілесні ушкодження у вигляді синця лівого лобного бугра, струсу головного мозку відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового засідання добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні. Заявлений цивільний позов потерпілим визнав повністю.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив викладене в обвинувальному акті та підтримав заявлений ним цивільний позов. Підтверджень, що він перебував на лікуванні внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень суду не надав.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показами обвинуваченого, який повністю визнав себе винними у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд при дослідженні доказів обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та вивченням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винність підсудного у вчиненні інкримінованого йому діяння доведено в повному обсязі.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 345 КК України.

Визначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_4 суд, в якості обставин, які пом`якшують покарання враховує йому визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч. 2 ст. 345 КК України, також суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, дані, що характеризують особу винного, те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, чистосердечне каяття, добру характеристику за місцем проживання, усвідомив протиправність скоєного, розкаявся, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, а відтак враховуючи викладене суд приходить до переконання, про необхідність призначення йому покарання, без ізоляції від суспільства, і вважає за можливе відповідно до ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки передбачені ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі становить 10000 гривень.

Щодо цивільного позову ОСОБА_5 , суд виходить з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, враховуючи надані потерпілим суду докази і виходячи з розумності заявленої суми моральної шкоди суд приходить до думки, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню.

Судових витрат по даному кримінальному провадженню не має.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Речові докази по справі :

- диск із записом з камери відеоспостереження кафе «Лагуна» за 08.04.2016, диск із записом з камери відеоспростереження №3, розташованої поблизу магазину «Едем» по вул. Незалежності в смт. Любар - які зберігаються у матеріалах кримінального провадження - залишити у кримінальному провадженні.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1