Справа № 492/728/15-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
09 червня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,
законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей Арцизької районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_7 , старшого інспектора Арцизького ВП ГУНП Одеської області ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Плоцьк Арцизького району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимого,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:
19 вересня 2013 року приблизно о 22 годині 00 хвилин більш точний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_9 , якому не було достовірно відомо про скоєний злочин, маючи намір на протиправне заволодіння транспортним засобом в супереч волі власника чи користувача проник через ворота у двір будинку АДРЕСА_1 , звідки умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, заволодів мотоциклом марки «МТ», чорного кольору, б/в, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_10 , чим заподіяв йому матеріальну шкоду на суму 1 500, 00 гривень, після чого ОСОБА_5 із ОСОБА_9 застосувавши силу рук, виштовхали вищевказаний мотоцикл з двору будинку АДРЕСА_1 , привівши таким чином мотоцикл у рух та виштовхали даний мотоцикл за межі двору вказаного будинку, потім з місця скоєння злочину ОСОБА_5 зник, а транспортним засобом, яким він незаконно заволодів розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_10 про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з`явився. Разом з тим потерпілий звернувся до суду з письмовою заявою (а.с. 62), в якій просив здійснити судовий розгляд у його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого потерпілий не заявляв. З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинувачуваного. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у інше сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_2 з батьками та двома малолітніми братами. Навчався в НВК «ЗОШ І ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад». За місцем проживання та навчання характеризується задовільно. Раніш не судимий.Не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Крім того судом враховується, що потерпілий в рамках наявного кримінального провадження до обвинуваченого претензії матеріального та морального характеру не заявляв.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, враховуючи зазначені обставини у справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. ст. 75, 104 КК України вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
В силу положень ч. 2 ст. 98 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 , який вчинив злочин у неповнолітньому віці, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна судом не застосовується.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Судом не вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду, а в даному випадку сторонами кримінального провадження речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один вік, який обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 09 червня 2016 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1