В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с. Нове, Першотравневого району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :
- 16.10.2000 року вироком Київського райсуду м. Харкова за ст.ст. 141 ч. 2, 206 ч. 2, 42 КК України ( в редакції Закону від 1960 року ) до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- 04.02.2002 року вироком Ленінського райсуду м. Харкова за ст. 263 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладенням відповідних обов`язків;
- 06.02.2004 року вироком Ленінського райсуду м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 2, 187 ч. 3, 70 КК України до 8 років 1 місяців позбавлення волі;
- 18.06.2009 року вироком Ленінського райсуду м. Харкова за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 10.09.2013 року вироком Ленінського райсуду м. Харкова за ст.ст. 309 ч. 2, 310 ч. 1, 70 КК України до 2 років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням відповідних обов`язків;
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, -
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
підсудного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_11
В С Т А Н О В И В :
Підсудний ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і за скоєння корисливих злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство ), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб при наступних обставинах :
Підсудний ОСОБА_4 08 травня 2014 року близько 11 години разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаходились біля будинку АДРЕСА_2 , де вході спілкування у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном його знайомого ОСОБА_10 , шляхом обману, використовуючи свої довірливі відносини, про що він сповістив ОСОБА_13 та ОСОБА_4 .
В подальшому, реалізуючи свій єдиний сумісний злочинний умисел, попередньо розподіливши ролі вчинення злочину, діючи з корисливих мотивів ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_10 на його мобільний телефон та повідомив, що він знайшов для потерпілого роботу, у зв`язку з чим останньому необхідно приїхати до нього за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 не підозрюючи про істинні наміри ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_4 прибув за визначеною ОСОБА_12 адресою, де зустрівся з останнім.
Знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_10 вжити наркотичний засіб на що останній відмовився, у зв`язку з чим ОСОБА_12 почав вживати його самостійно.
Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливим мотивом, діючи повторно підійшов разом з ОСОБА_13 , який представився працівником міліції та показав посвідчення, до ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , яких ОСОБА_13 обшукав, при цьому, потерпілий ОСОБА_10 вважаючи, що перед ним знаходиться працівник міліції добровільно виклав на капот автомобіля марки ВАЗ-2112 належну йому шкіряну сумку марки «Армані», вартістю 212 гривен 50 копійок, в якій знаходились належні йому речі, а саме : гроші у сумі 60 гривен; ключі, банківські картки, студентський квиток, паспорт громадянина України, водійське посвідчення, які для потерпілого ОСОБА_10 не представляють матеріальної цінності; мобільний телефон марки « Ірhоnе 3GS », вартістю 1520 гривен; сонцезахисні окуляри, вартістю 1860 гривен; годинник марки « Саsіо G-Shосk », вартістю 1440 гривен; золота обручка, вартістю 3312 гривен 40 копійок; срібна обручка, вартістю 329 гривен. Після чого, ОСОБА_13 склав відповідні протоколи та разом з підсудним ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_10 заплатити їм 1000 доларів США за не притягнення останніх до кримінальної відповідальності на що потерпілий ОСОБА_10 погодився та направився за грошовими коштами, залишивши своє майно у підсудного ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які в подальшому з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 8733 гривен 90 копійок.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України визнав повністю та пояснив, що ініціатором вчинення вказаного злочину є ОСОБА_12 , він та ОСОБА_13 погодились з вказаною пропозицією. При вищевказаних обставинах, 08.05.2014 року близько 11 години він та ОСОБА_13 , який представився співробітником міліції, у зв`язку з вживанням ОСОБА_12 наркотичного засобу, сповістили останнього та ОСОБА_10 , що вони затримані та запропонували надати для огляду належні їм речі, що ОСОБА_10 і зробив, передавши належне йому майно. За не притягнення до кримінальної відповідальності вони запропонували ОСОБА_12 та ОСОБА_10 надати їм по 1000 доларів США, на що вони дали свою згоду. ОСОБА_10 пішов за грішми, вони ж забравши належне йому майно з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись майном на власний розсуд. Його умисел був направлений на вчинення шахрайства шляхом обману, з метою заволодінням майном потерпілого. У відношенні ОСОБА_10 він будь якого насильства не застосовував та не мав наміру на його застосування. Свою вину визнає в повному обсязі, кається у вчиненому. Матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні щодо обставин вказаного кримінального правопорушення, дав показання, аналогічні показанням підсудного ОСОБА_4 . При цьому наголошував на тому, що 08.05.2014 року підсудний ОСОБА_4 у відношенні його будь якого насильства не застосовував. Його дії він розцінює як шахрайство, тому що він заволодів належним йому майном шляхом його обману. В даній ситуації він вважав що був затриманий працівниками міліції. Матеріальна шкода йому відшкодована, у зв`язку з чим він матеріальних претензій до ОСОБА_4 не має.
Оскільки підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорював вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає про те, що дії підсудного ОСОБА_4 за ст. 190 ч. 2 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство ), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При визначенні підсудному ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу підсудного, який не працює, раніше неодноразово був судимий, в тому числі за скоєння корисливих злочинів, при цьому судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, знов вчинив умисний злочин в період іспитового строку встановленого при звільненні від відбуття покарання, визначеного попереднім вироком суду, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання підсудного ОСОБА_4 судом визнається щире каяття. Рецидив злочинів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, судом визнається обставиною, яка обтяжує покарання підсудного ОСОБА_4 .
Таким чином, з урахуванням особи ОСОБА_4 та обставин вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, з призначенням йому міри покарання, у межах санкції ст. 190 ч. 2 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.
Підсудний ОСОБА_4 вироком Ленінського райсуду м. Харкова від 10.09.2013 року був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 309 ч. 2, 310 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст..ст. 75, 76 КК України підсудний ОСОБА_4 був звільнений від відбуття покарання, визначеного вироком суду з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 2 роки та покладенням відповідних обов`язків, і знов, протягом іспитового строку, вчинив вищевказаний умисний злочин.
При таких обставинах, суд вважає за необхідне відносно підсудного ОСОБА_4 застосувати вимоги ст. 71 КК України, до новопризначеного за новим вироком покарання, частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Ленінського райсуду м. Харкова від 10.09.2013 року.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_4 тримається під вартою по вказаному кримінальному провадженню з 20.07.2015 року та утримується в Харківському слідчому ізоляторі № 27 УДПтСУ в Харківської області, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне рахувати строк відбуття покарання підсудному ОСОБА_4 з вказаного числа.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати підсудному ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в період з 20 липня 2015 року по 29 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 , до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі № 27 УДПтСУ в Харківської області.
При проведенні судово товарознавчої експертизи, експертами державної спеціалізованої установи Харківського НДІСЕ ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса було витрачено 246 гривень, котрі цільовим призначенням були виділені експертній установі з Державного бюджету України, які судом відносяться, у відповідності зі ст. 122 КПК України, до процесуальних витрат.
Суд вважає, що дані документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_4 на користь держави.
Цивільний позов по справі, потерпілим ОСОБА_10 не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.
У відповідності до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до новопризначеного покарання ОСОБА_4 , частково приєднати не відбуту ним частину покарання за попереднім вироком Ленінського райсуду м. Харкова від 10.09.2013 року у виді 5 місяців позбавлення волі, остаточно ОСОБА_4 визначити до відбуття покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, з відбуттям покарання в кримінально виконавчої установі закритого типу.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 20 липня 2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в період з 20 липня 2015 року по 29 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний щодо засудженого ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі № 27 УДПтСУ в Харківської області.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 246 гривень.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області, через Дзержинський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському райсуді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчої кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1