АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/1612/16-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/2159/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
Ухвала
Іменем України
25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ленінського районного суду м. Харковавід 01.07.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Слатіно Дергачівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

-09.07.1990р. Київським районним судом м. Харкова за ст.140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;

-20.04.1994р. Валківським районним судом Харківської області за ст.ст.17, 81ч.3, 187 ч.2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-12.09.2000р. Харківським районним судом Харківської області за ст.141 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-04.06.2007р. Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст.263 ч.2, 345 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-30.11.2009р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст.309 ч.1, 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі;

-25.05.2010р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.ст.263 ч.2, 15 ч.2, 263 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 1рік;

-18.01.2011р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.ст.358 ч.1, 358 ч.2, 263 ч.1, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

-30.05.2013р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.ст.263 ч.2, 309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

-22.05.2014р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст.185 ч.1, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

-22.05.2014р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст.263 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

-12.08.2015р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст.309 ч.2, 213 ч.1, 185 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4(чотирьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.100, 124 КПК України вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, 02.02.2016р. о 17год. 03хв., ОСОБА_8 , знаходячись на платформі №1 залізничного вокзалу Південної залізниці на станції «Харків-Пасс.», яка розташована за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 1, поруч із приміською електричкою, яка готувалася до відправлення, побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_9 , який починав посадку на електричку, та у якого на плечі висіла чоловіча сумка, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 підійшов ззаду до ОСОБА_9 та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, розуміючи що його дій можуть бути помічені, шляхом ривка зірвав своєю правою рукою з плеча ОСОБА_9 , сумку з тканини «Sports Хiangda, вартістю 208грн., у якій знаходилися особисті речі ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон КЕNЕКSІ Е2 dual sіm, вартістю 263грн., грошові кошти у сумі 47грн., які представляють для потерпілого матеріальну цінність та пачка сигарет «БОНД», та ксерокопія паспорту на ім`я ОСОБА_9 , які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 518грн.
Проте потерпілий ОСОБА_9 , розуміючи що наздогнати ОСОБА_8 не зможе звернувся до найближчого працівника поліції та повідомив про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, після чого близько 17год. 20хв. ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції, які в ході огляду речей останнього, виявили особисті речі потерпілого ОСОБА_9 .
Обвинувачений у поданій апеляції не оскаржуючи встановлені факти звертає увагу на те, що він не погоджується з кваліфікацією, вважає що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, в зв`язку з чим просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні вимоги, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав вирок суду правосудним, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вироку (т.1 а.с.212-217) фактичні обставини справи встановлені на підставі досліджених у суді доказів у загальному порядку, при цьому обвинувачений не визнав своєї вини в інкримінованому йому злочині хоча фактичні обставини не заперечував.

Отже, враховуючи доводи апеляції та вищенаведену правову норму, колегія суддів перевіряє лише правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки інші висунуті ним версії повністю спростовуються дослідженими у суді першої інстанції доказами.

Згідно ст.185 КК України крадіжка це таємне викрадення чужого майна, а грабіж відповідно до ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна.
Таким чином законодавець встановлює близькі за своєю диспозицією злочини, які відрізняються між собою лише відкритістю або таємністю їх вчинення.
Грабіж, як форма розкрадання означає відкритість вилучення майна, тобто виявляючи контакт з іншою особою (крім співучасників винного), а саме власником майна або сторонніми особами. Вони повинні бути присутніми на місці грабежу, сприймати факт вилучення майна, усвідомлювати значення дій винного, а винний повинен усвідомлювати зазначені обёєктивні обставини.
Оскільки потерпілий ОСОБА_9 побачив як ОСОБА_8 заволодів його майном, а само місце вчинення передбачає, що сторонні особи були присутніми на місці події то суд першої інстанції вірно встановив, що це є відкрите викрадення чужого майна тобто грабіж.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що так як ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно то суд вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а згідно матеріалів кримінального провадження строк попереднього ув`язнення для ОСОБА_8 рахується з 02.02.2016р.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Харковавід 01.07.2016р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 02.02.2016р. по. 25.10.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, - у той же строк з дня отримання копії.

Головуючий

Судді