Справа № 702/1421/14 к
Провадження 1-кп/702/3/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
03 серпня 2016 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

із секретарем с/з: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальне провадження 1-кп/702/3/16 у справі № 702/1421/14 к за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001161 від 17.09.2014 року про обвинувачення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халаїдове Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягувався до кримінальної відповідальності:
25.03.1996 року Монастирищенським районним судом за ч.2 ст. 86, ст. 44, ч.1 ст. 89, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю покарання 1 грудня 1997 року.
23.05.2003 року Монастирищенським районним судом за ч.1 ст. 296 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненому від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.
22.09.2010 року Монастирищенським районним судом за ч.1 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. Згідно ст. 89 КК України 2001 року вважається особою, яка не має судимостей,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участі сторін та інших учасників судового розгляду:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілих - ОСОБА_8

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 26 серпня 2014 року, близько 21 години, перебуваючи в літньому павільйоні поблизу магазину «Таймир», що розташований по вул. Леніна, 107, м. Монастирище Черкаської області, під час суперечки з ОСОБА_9 , яка виникла між ними на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому два удари кулаком в область лівого ока, один удар кулаком в лобну ділянку голови та один удар кулаком в область грудної клітки, в результаті чого заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синюшно-багряно-жовтуватого синця передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 2-5 ребер по середньо-ключичній та передньо - пахвинній лініях; синюшно-багряно-жовтуватого синця правої половини грудної клітки в проекції 4-6 ребер від передньо - пахвинної до кологрудинної лінії, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 445 від 17.09.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток черепа з крововиливами, під м`які, тверді мозкові оболонки та в праву півкулю головного мозку з забоєм-розміщенням головного мозку, які відповідно до висновку вказаної судово-медичної експертизи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, від яких наступила смерть ОСОБА_9 та які, відповідно до висновку додаткової судово - медичної експертизи № 29 від 23.10.2014 року та висновку експертизи № 445/15 від 15 грудня 2015 року, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині не визнав та дав суду показання про те, що потерпілого ОСОБА_9 він раніше не знав. 26.08.2014 року він разом із ОСОБА_10 займався домашніми справами. Біля 21 години він зайшов до магазину «Таймир», який розташований по вул. Леніна м. Монастирище, щоб купити сигарет. Шквира не заходив до магазину, чекав на нього на вулиці. Не купивши сигарет, оскільки їх у магазині не було та виходячи із магазину, почув знайомі голоси, які доносилися із павільйону кафе «Таймир». Він зайшов до павільйону, щоб привітатися. В павільйоні знаходився ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Привітавшись з ними, він почув, що до нього стала кричати незнайома особа, яка стала робити йому зауваження про те, що вони голосно розмовляють. Він повернувся і випадково зачепив дану особу, як потім виявилося, це була дівчина. На той час він про це не знав. Потім ОСОБА_13 ударив його в спину і коли він повернувся, то ОСОБА_14 стояв до нього обличчям, він у відповідь долонею руки наніс йому удар у вухо, для того, щоб охолодити його. ОСОБА_14 присів на лавку і одразу ж різко встав, як він зрозумів, з наміром битися. Потім ОСОБА_12 став між ними, сказав, що вони свої люди. На цьому ексцес вичерпався. Вони підійшли до столу, де ОСОБА_15 налив їм по 50 грам горілки, вони випили, начебто як за мирову. Потім він сказав, що поспішає, що на нього чекає людина. Вийшовши з павільйону, він разом з ОСОБА_10 пішов до магазину «Лідер». Потім вони пішли до ОСОБА_16 додому, де пожарили м`яса і він повернувся додому біля першої години ночі. Після цього він більше не бачив ОСОБА_17 . Він не мав наміру спричиняти потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження. Вважає, що від його удару не могли утворитися на тілі ОСОБА_9 ті тілесні ушкодження, у яких його обвинувачують. Про стан здоров`я потерпілого він не знав, а також не знав про операції, які були ним перенесені раніше. Після залишення ним павільйону в залі ще залишався ОСОБА_12 , дівчата, які там були, прізвищ він їх не знає, ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , тобто всі ті особи, які були у павільйоні за його присутності залишилися в павільйоні після того, як він покинув павільйон. Після події від ОСОБА_19 йому стало відомо про те, що раніше ОСОБА_13 отримав травму. За даним фактом було засуджено до позбавлення волі хлопця, який щойно звільнився і після його звільнення було побито ОСОБА_17 . ОСОБА_20 у 2015 році телефонував йому, коли саме він не пам`ятає, а також не може сказати чи зберігся цей номер телефону у пам`яті його мобільного телефону. В телефонному режимі ОСОБА_21 повідомив йому, що він не причетний до смерті ОСОБА_22 і що ОСОБА_21 про це дізнався від дівчини, яка бачила як побили ОСОБА_22 . ОСОБА_21 особисто не бачив побиття ОСОБА_22 , йому розповіла дівчина, яка бачила цю подію. Під час зустрічі із ОСОБА_23 , а це було після того, як ОСОБА_21 їхав на роботу до міста Києва, то говорив йому, що дуже добре знав ОСОБА_17 , що він зателефонує дівчині, яка бачила подію побиття Шикоряка. Імені, прізвища та місця проживання дівчини ОСОБА_21 не називав, говорив, що дівчина приїжджала до баби в с. Летичівка. ОСОБА_21 розповідав, що на місці події була дівчина і був хлопець, що побили ОСОБА_22 битою. Після цієї розмови він із ОСОБА_23 більше не зустрічався і розмови у них більше не було, оскільки ОСОБА_21 знаходиться у м. Києві, на роботі. Він не знає де саме в м. Києві працює ОСОБА_24 і номера телефону у нього його немає, він його тоді не записав, оскільки ОСОБА_21 сказав, що зустрінуться і все обговорять. 23.03.2015 року він бачив матір ОСОБА_19 , яка йому повідомила, що ОСОБА_21 уже повернувся додому із м.Києва. Він не телефонував ОСОБА_21 і йому невідомо місце його проживання. Мати ОСОБА_19 телефонувала ОСОБА_21 на його мобільний телефон, але ОСОБА_24 не відповів. Він не уточняв у матері ОСОБА_21 де проживає ОСОБА_21 . Він наглядно знає де саме проживають батьки ОСОБА_24 , але назви вулиці не пам`ятає. Якого віку ОСОБА_20 він точно не знає, вважає, що на вигляд йому десь років під сорок. До вказаного телефонного дзвінка ОСОБА_21 він іноді з ним пересікався у м.Монастирищі. Не підтверджує показів свідків ОСОБА_25 та Незгоди. Він знаходився у тверезому стані і не наносив удару дівчині в область носа, мабуть зачепив за її куртку коли повертався, він наніс удар правою рукою в область лівого вуха ОСОБА_26 . При цьому його рука була розслабленою. Від удару ОСОБА_14 присів на лавку. Незгоду та ОСОБА_25 бачив вперше у павільйоні, раніше їх не знав, вважає, що вони його оговорюють, але з якої причини сказати не може, він не знає також з яких мотивів ОСОБА_27 потрібно було його оговорювати, як людину, що спричинила йому тілесні ушкодження. Покази свідка ОСОБА_28 підтверджує, він ударив ОСОБА_22 долонею руки через те, що ОСОБА_14 ударив його в спину і що від удару він перегнувся, а у нього болить спина. Від удару ОСОБА_17 в спину йому була спричинена біль, оскільки він переніс операцію, йому вирізали в спині дві грижі. Покази свідка ОСОБА_29 підтверджує, що ОСОБА_30 ударив його в спину. Він не бив потерпілого і не знає чим можна пояснити те, що не знаючи висновку експертизи свідки Незгода і ОСОБА_25 дають покази стосовно нанесення ударів в такі ділянки тіла потерпілого.

Зі слів ОСОБА_19 дав покази, що тілесні ушкодження ОСОБА_26 спричинила особа, яка відбувала покарання за його побиття.

ОСОБА_31 та ОСОБА_18 водили ОСОБА_17 додому, оскільки він був в нетверезому стані і вони розповідали, що довели його до під`їзду будинку. Не знає де на даний час знаходяться ОСОБА_31 та ОСОБА_18 . Хотів, щоб свідок ОСОБА_32 підтвердив у суді, що 02.09.2014 року він був у квартирі ОСОБА_33 , де був ОСОБА_13 , який вживав спиртні напої.

Не знає ким спричинений крововилив під оком ОСОБА_27 , про який говорив свідок ОСОБА_32 . Визнає той факт, що наніс потерпілому ОСОБА_27 удар у виді підзатильника, але вважає, що від цього не могли утворитись такого роду тілесні ушкодження.

У зв`язку з тим, що вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, він не визнає, а визнає тільки той факт, що наніс потерпілому ОСОБА_26 удар у виді підзатильника, то цивільний позов потерпілих визнає частково, але не більше чим на суму 5 000 грн., просить постановити відносно нього виправдовувальний вирок і в задоволенні цивільного позову потерпілих відмовити.

Крім того підтримує позицію свого адвоката та вважає, що:
Органами досудового розслідування, а стороною обвинувачення в суді фактично не встановлено події кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб), внаслідок яких наступила смерть потерпілого ОСОБА_9 .
Відповідно до п.5, 6, 14 висновку експерта № 445/ 15 від 15 липня 2015 року можливість спричинення вищеописаних тілесних ушкоджень 26 серпня, 05 вересня, 08 вересня 2014 року не виключаєься.
Разом з тим відповідно до п. 4 висновку експерта, виявлені на тілі ОСОБА_9 тілесні ушкодження могли виникнути в середньому в проміжок часу не менше 5-9 днів до моменту смерті.
Враховуючи, що смерть потерпілого наступила 17 вересня 2014 року, відповідно тілесні ушкодження могли були спричинені приблизно в період з 8 вересня по 12 вересня 2014 року.
Відповідно до п. 11 висновку експерта, при цирозі печінки, виявленого у ОСОБА_9 , може збільшитись період видужання, а саме збільшитись періоди «цвітіння синців», час загоєння саден та ран.
Однак, якщо, припустити, що час видужання збільшився навіть у два рази, що малоймовірно, то дата спричинення тілесних ушкоджень відповідає періоду з 31 серпня по 07 вересня 2014 року.
Разом з тим, при проведенні судово - медичної експертизи, експертами було взято до уваги тільки покази свідків, які були надані під час досудового розслідування, та не враховано показів свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 .
Так, допитані в судовому засіданні свідки, медичні працівники швидкої допомоги, ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , які оглядали потерпілого ОСОБА_9 07 вересня 2014 року, заперечують наявність на його тілі тілесних ушкоджень, при цьому ОСОБА_39 вказує, що при доставленні потерпілого ОСОБА_9 в медичний заклад 09 вересня 2014 року вона бачила на його обличчі тілесні ушкодження у вигляді синця та рани.
З показів свідка, лікаря нарколога, ОСОБА_34 , яка відповідно до записів оглядала хворого 08.09.2014 року, вона бачила під лівим оком потерпілого синяк, який виглядав як свіжо спричинений.
Свідок ОСОБА_40 , який працює завідуючим неврологічним відділенням, в судовому засіданні дав покази про те, що перший раз побачив хворого біля 8 години 08.09.2014 року, хворий був у свідомості, відповідав на запитання, були ознаки психічних та поведінкових розладів, можливо синяк під лівим чи правим оком.
Причини появи синяка не встановлено, можливо упав під час судом або побили, конкретної дати не було.
З 07 на 08 вересня та з 08 на 09 вересня в вечірній час хворого забирали батьки додому, а підозри на внутрішньо черепну гематому встановлено 09 вересня 2014 року.
Під час консиліуму лікарів, який проходив 09.09.2014 року, батько потерпілого путався в датах, однак повідомив, що сина побили 05.09.2014 року, що підтверджується записами в історії хвороби.
Покази вказаних свідків підтверджуються дослідженими в судовому засіданні медичними документами, в тому числі, історією хвороби хворого ОСОБА_9 , відповідно до яких, при огляді 07 вересня 2014 року при доставленні ОСОБА_9 в лікарню з діагнозом алкогольна енцефалопатія, 08 вересня 2014 року під час огляду сімейним лікарем та наркологом тілесних ушкоджень на тілі хворого не зафіксовано.
Також встановлено, що в ніч з 07 на 08 вересня, та в ніч з 08 вересня на 09 вересня 2014 року, потерпілий перебував за межами лікарні та в даний час також міг стати жертвою злочину.
Крім цього, звертають увагу суду на той факт, що крім синця під лівим оком,
в ході огляду експертом, на обличчі потерпілого виявлені глибоке округле садно над внутрішнім краєм правої брови, синюшно багряні синці на внутрішній частині верхньої та нижньої повіки правого ока, дуговидна рана в ділянці верхньої повіки лівого ока, садно перенісся, синець верхньої та середньої третини правої вушної раковини, однак ніхто зі свідків обвинувачення вказані тілесні ушкодження в період з 26 серпня по 09 вересня 2014 року на потерпілому також не бачив.
При огляді 07 та 08 вересня 2014 року лікарі не могли не побачити таку кількість тілесних ушкоджень та не внести їх до історії хвороби.
Про появу на обличчі вказаних ушкоджень вказує тільки свідок - медична сестра ОСОБА_39 , яка побачила вказані тілесні ушкодження на потерпілому 09 вересня 2014 року, при цьому, з її показів вбачається, що 07 вересня 2014 року вказаних тілесних ушкоджень у потерпілого не було.
Таким чином, відповідно до висновку № 445/ 15 від 15 липня 2015 року та показів свідків найбільш ймовірною датою нанесення ОСОБА_26 тілесних ушкоджень є період з 08 вересня по 09 вересня 2014 року.
Вважають, що в порушення вимог ч.2 ст. 91 КПК України, органами досудового розслідування не встановлено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. З показів свідків обвинувачення, які були присутні при конфлікті, а саме ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , тільки ОСОБА_43 та ОСОБА_44 повідомили суд про нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому.
Однак результати проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_42 та ОСОБА_41 викликають сумнів в їх достовірності, так як, по-перше, протирічять показам експерта ОСОБА_45 , зі слів якого в область грудної клітки та живота потерпілому було нанесено не менше чотирьох ударів, по друге самі свідки в судовому засіданні пояснили, що просто фізично не можуть пам`ятати кількість та послідовність ударів.
Відповідно до вимог ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин справи. В даному випадку слідчі експерименти були проведені 30 жовтня 2014 року після закінчення проведення судово - медичних експертиз, коли був вже відомий механізм спричинення ушкоджень, тому вважають, що основною задачею слідчого експерименту було фабрикування доказів вини підозрюваного.
Крім того, покази свідків ОСОБА_46 та ОСОБА_47 протирічать показам свідків обвинувачення ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які дали свідчення суду про те, що після того, як потерпілий ОСОБА_9 наніс удар ОСОБА_3 в область спини, останній відповів ударом долоні в обличчя, який був несильний, після чого потерпілий залишився в кафе та продовжував розпивати спиртні напої.
В ході судового розгляду вказані протиріччя не усунуто.
Свідка обвинувачення ОСОБА_48 взагалі не допитано, а внесення до реєстру неправильної адреси позбавило можливості сторону захисту допитати його як свідка зі сторони захисту.
Тому обвинувачення не може ґрунтуватися на результатах слідчих експериментів за участі ОСОБА_46 та ОСОБА_47 та їх показах, а інші докази вини ОСОБА_3 відсутні.
Просять звернути суд увагу на той факт, що на даний час не встановлено хто спричинив тілесні ушкодження потерпілому відповідно до висновку експерта № 445 від 17.09.2014 року у вигляді:
зливних нерівномірно забарвлених синюшно-багряно-жовтих синців від верхньої до нижньої третини лівого плеча по передньо - бічній поверхні;
синюшно - багряно - жовтуватого синця передньо-внутрішньої поверхні лівого ліктьового суглобу;
в нижній третині правого передпліччя по задньо-внутрішній поверхні синюшно-багряно-жовтуватого синця з переходом на задню поверхню ліктьового суглобу;
двох блідо-синюшно-жовтуватих синців в ділянці тильної поверхні основної фаланги 1-го пальця правої кисті;
зливного синюшно - багряно - жовтуватого синця в нижній третині бічного фланку живота;
синюшно - багряно - жовтуватого синця передньої черевної стінки поряд з пупом справа;
синюшно - багряно - жовтуватого синця по задній поверхні правого стегна в середній третині;
синюшно - багряно - жовтуватого синця в середній третині лівого стегна по передній поверхні правого колінного суглоба, які відповідно до висновку експерта № 445 від 17.09.2014 року виявлені на трупі ОСОБА_9 .
ОСОБА_3 не звинувачується в спричиненні вказаних тілесних ушкоджень, та й фізично, відповідно до обсягу обвинувачення, він не міг одним ударом в область грудної клітки спричинити не тільки перераховані тілесні ушкодження, але навіть ті, які ставляться йому в вину.
Таким чином, на даний час не встановлено особу, яка нанесла не менше трьох ударів в область грудної клітки та живота потерпілого, а також дату та місце вказаної події, а також стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що вказана особа не могла нанести кілька ударів в голову потерпілого, в результаті чого він помер.
Крім того, в переліку виявлених тілесних ушкоджень, відповідно до висновку експерта №445/15 від 15.12.2015 року, відсутні тілесні ушкодження, в спричиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , що позбавляє його можливості правильно оцінити об`єм обвинувачення та здійснювати захист. Вважають, що дії обвинуваченого кваліфіковано не вірно, так як не встановлено умислу обвинуваченого ОСОБА_3 на нанесення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
На момент конфлікту обвинуваченому не було відомо про стан здоров`я потерпілого, про те, що ОСОБА_9 переніс операцію в зв`язку з черепно - мозковою травмою.
Тому, навіть в разі встановлення факту, що смерть потерпілого настала в результаті удару обвинуваченого в область голови потерпілого, вказані дії необхідно кваліфікувати як необережні, так як на момент нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений не бажав та не мав умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та не передбачав можливості смерті потерпілого від вказаного удару.
Відповідно до роз`яснень п. 26 постанови пленуму ВС України № 2 від 07.02.2003 року: « У випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України. »
Крім того, під час досудового розслідування порушено право обвинуваченого ОСОБА_3 на захист.
Обвинувальний акт складено з порушеннями вимог п.п. 1 - 9 ч. 2 ст. 291 КК України та вказаний акт не відповідає вимогам, викладеним в узагальненні судової практики апеляційного суду Черкаської області від 21 березня 2014 року № 5462/14-Вих/02-27/14, а саме:
Порушено вимоги п.5 ч.2 ст.291 КК України - в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та відсутнє формулювання обвинувачення, в тому числі:
1) відсутнє точне формулювання об`єктивної сторони кримінального провадження, не зазначено докази в тезисній формі, якими підтверджується вина підозрюваного ОСОБА_3 , що позбавляло обвинуваченого можливості якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення.
2)Порушено вимоги п. 2, 4 ч. 2 ст.291 КК України та в резолютивній частині акту не вказано адресу проживання підозрюваного та його громадянство.
3)Невірно вказано адресу свідка ОСОБА_48 , вказаного під № 6 Реєстру, в зв`язку з чим допит його став неможливий.
4)В порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України у долученому до обвинувального акту Реєстрі матеріалів досудового розслідування невірно та не в повному обсязі зазначені процесуальні дії та процесуальні рішення проведені і складені в ході досудового слідства, не зазначено дату закінчення досудового слідства, відсутній повний список осіб, які підлягають виклику в судове засідання та їх адреси проживання.
Таким чином, вважають, що на даний час вина ОСОБА_3 в спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, від яких наступила смерть потерпілого ОСОБА_9 , не доведено.
Разом з тим, ОСОБА_3 визнає свою вину в тому, що наніс один удар долонею потерпілому в область голови, чим міг умисно спричинити легкі тілесні ушкодження, або з необережності більш тяжкі наслідки.
Не погоджуючись з неправильною кваліфікацією кримінального правопорушення, ОСОБА_3 щиро кається у вчиненому та активно сприяв розслідуванню даного злочину, в зв`язку з чим є всі підстави при призначенні покарання для застосування відносно нього вимог ст. 69 та ст.75 КК України.
Вважають, що відповідно до вимог ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь вказаної особи.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Крім того, просять суд звернути увагу на той факт, що ОСОБА_3 , перебуваючи під домашнім арештом, а також в той момент, коли запобіжний захід не був продовжений, постійно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, своєчасно з`являвся до суду, в зв`язку з чим відсутні підстави для зміни запобіжного заходу. Збільшення розміру позовних вимог просять залишити без розгляду, так як не сплачено судовий збір за відшкодування моральної шкоди і зміна позовних вимог можлива до розгляду справи по суті.
Недивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України вину не визнає повністю, суд вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в судовому засіданні наступними доказами:

Потерпіла ОСОБА_7 дала суду показання про те, що 26.08.2014 року син ОСОБА_9 пішов до магазину та повернувся додому о 21 годині 35 хвилин, він був засапаним, попросив її дати йому льоду з морозильної камери, оскільки його побили, наносячи удари в голову. У сина було підбите ліве око і на її запитання хто його побив, син повідомив, що побив його ОСОБА_49 із с. Нове Місто за те, що він заступився за дівчат і сталося це в кафе «Таймир», яке розташоване по вулиці Леніна м.Монастирище. Син розповів, що в кафе за столиком сиділи дівчата, потім в кафе зайшов, як потім з`ясувалось ОСОБА_50 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, став дівчат обнімати, син зробив йому зауваження, тоді ОСОБА_49 став наносити йому удари руками та ногами в область голови, грудної клітки, в область лівого ока. У сина не відкривалося ліве око, була сильна гематома, текла кров, підвищилася температура, сильно боліла голова. Вона пішла до аптеки, де купила ліки і коли повернулася, то дала синові анальгін з димедролом та пропонувала йому звернутися до лікарів, але він відмовився, говорив, що полежить і може все мине. 27 серпня вона бачила, що у сина крім гематоми лівого ока були тілесні ушкодження в області грудної клітки, в області нирок, його дуже боліла голова. 30 серпня 2014 року додому повернувся її чоловік - ОСОБА_6 і вони вирішили відправити сина на лікування до лікарні. 5.09.2014 року викликали швидку допомогу і відвезли сина до Монастирищенської ЦРЛ. Син розповідав лікарю про те, що його побили 26.08.2014 року, а не 5.09.2014 року як вказано в історії хвороби сина, пояснює це тим, що 5.09.2014 року вони викликали до сина швидку допомогу і можливо тому записано в історії хвороби, що син був побитим 5.09.2014 року. 8 та 9 вересня 2014 року сина на ніч забирали додому з лікарні, дома йому стало гірше, вона викликала лікаря ОСОБА_51 і цей виклик був в зв`язку з головним болем сина, а не з станом алкогольного сп`яніння. В лікарні синові ставало все гірше, він став втрачати свідомість і його направили до Уманської міської лікарні для проведення операції. До 26.08.2014 року син побитим не був, з 26.08.2014 року до 5.09.2014 року нікуди з дому не виходив, в її присутності до нього ніхто не приходив з його товаришів, вони до нього телефонували, цікавились станом його здоров`я. 27.08.2014 року вона виходила з дому, ходила до аптеки. Після її повернення на столі лежав кавун, якого перед її виходом з дому не було. 2.09.2014 року до сина хтось телефонував у вечірній час, він виходив з дому і повернувся приблизно через півгодини, говорив, що ходив до магазину. Про те, що може у нього з кимось був конфлікт він не говорив, не говорив і про те, що його побила якась інша особа, а не ОСОБА_50 . Крамар ОСОБА_52 , який був засуджений у 2011 році за побиття сина, звільнився з місць позбавлення волі у липні місяці 2014 року. На даний час він знаходиться у м. Києві, його забрала до себе його мати. Син не зустрічався з ОСОБА_53 після його звільнення з місць позбавлення волі і не говорив про те, що його хтось побив битою. 5.09.2014 року син виходив з дому і коли повернувся через 30 хвилин, то говорив, що ходив до магазину купити цигарки. Вважає, що в інші дні, крім 26 серпня 2014 року, син ніким не міг бути побитим, оскільки він постійно знаходився дома і нікуди не виходив, а в ті хвилини, коли виходив з дому і повертався, також не міг бути ніким побитий тому, що у нього на тілі не з`являлись будь-які додаткові тілесні ушкодження. Вважає кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , яка запропонована прокурором, правильною та просить призначити покарання відповідно за Закону та тяжкості вчиненого злочину.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання про те, що 30.08.2014 року він повернувся додому, де був відсутній з липня місяця 2014 року. Він побачив у сина ОСОБА_9 тілесні ушкодження в області обличчя, носа, підборіддя, а потім, після його госпіталізації до Монастирищенської лікарні, він побачив, що у сина були тілесні ушкодження ще й в області грудної клітки, в області нирок. Син розповідав йому про те, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_50 із с.Халаїдове. 26.08.2014 року він зайшов в кафе «Таймир» м. Монастирище, де за столиком сиділи дівчата, він підсів до них, потім в кафе зайшов ОСОБА_50 , який був в нетверезому стані, став приставати до дівчат, одній із них наніс удар в область носа. Син заступився за дівчат та запитав у ОСОБА_54 за що він б`є дівчину. У відповідь ОСОБА_55 наніс йому десь три удари кулаком руки в область голови, а саме: в область лоба, виска, в область грудної клітки. На його запитання чому у сина ушкодження в області нирок, син пояснив, що від отриманого удару в груди він упав, там стояла лавка, він вдарився. Після 30 серпня 2014 року він постійно знаходився вдома і бачив, що син нікуди з дому не виходив і ніяких фізичних зіткнень у сина ні з ким не було. Після події, яка мала місце 26 серпня 2014 року, до сина приходили сусіди, інші особи до сина не приходили. Не пам`ятає дати виклику швидкої допомоги до сина, але коли це було, то він був вдома. В його присутності лікар опитував сина і він йому говорив, що отримав тілесні ушкодження від побиття. Лікар не запитував у сина про те коли його побили і хто побив. Те, що в історії хвороби сина записано, що він був побитим 5.09.2014 року, а не 26.08.2014 року, пояснює тим, що можливо вказав датою його побиття дату виклику до сина швидкої допомоги. У 2011 році син був потерпілим у справі по обвинуваченню ОСОБА_56 , який його побив, за що ОСОБА_57 було засуджено до 4 років позбавлення волі. Крамар відбув покарання і на даний час уже звільнився. Інших справ, у яких син був потерпілим, не було. Вважає, що сина міг побити тільки обвинувачений, оскільки після 26 серпня 2014 року у сина ні з ким конфліктів не було. Вважає кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , яка запропонована прокурором, правильною та просить призначити покарання відповідно за Закону та тяжкості вчиненого злочину.

Потерпілі до початку розгляду справи по суті звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 та вважають, що кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 наніс потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальну та моральну шкоду, які згідно із ст. 128 КПК України мають бути відшкодованими в кримінальному провадженні.

Згідно до ст. 55 та 61 КПК України вони є потерпілими та цивільними позивачами.

Відповідно до ст. 62 КПК України обвинувачений ОСОБА_3 є цивільним відповідачем.

Зокрема, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 05.09.2014 року поступив у травматологічне відділення Монастирищенської ЦРЛ, де перебував на лікуванні до 09.09.2014 року.

Ними, як потерпілими, понесені витрати на ліки в сумі 2000 грн. З 09.09.2014 року до 17.09.2014 року, тобто до смерті, ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Уманської міської лікарні.

Витрати, які понесені ними, як потерпілими, на ліки становлять 30000 грн, що підтверджується приєднаними до позовної заяви товарними чеками та квитанціями аптек. Крім того, значні витрати понесені на поховання ОСОБА_9 - витрати на домовину, хрест, свічки, вінки, хустки, рушники, викопка ями ручним способом, послуги музикантів 4744 грн, що підтверджується рахунком № 120 від 17.09.2014 року магазину «Реквієм». Куплено новий чоловічий костюм 48 розмір, зріст 3. 480 грн.

Туфлі чоловічі 42 розмір 200 грн.

Сорочка чоловіча, 48 розмір - 200 грн.

Витрати на поминальний обід в день поховання 11930 грн.

Витрати на 9 днів (поминальні обіди) 2370 грн.

Витрати на поминальний обід 40 днів 4722 грн.

Всього на суму 56646 грн.

Крім того, кримінальним правопорушенням потерпілим нанесені непоправні втрати - моральна шкода.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід 2 групи, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто потерпілі непрацездатні за віком.

ОСОБА_9 був членом їх сім`ї. Всі сподівання на подальший догляд за ними пов`язувалися з сином ОСОБА_9 , яий у них, на час правопорушення, був єдиною дитиною.

Насильницька смерть їхнього сина, це невимовне горе для потерпілих, яке не залишає їх щомиті. Стан здоров`я ОСОБА_6 різко погіршився, він був змушений пройти курс стаціонарного лікування в Черкаській обласній лікарні. Потерпілі нескінченно страждають. Вражає потерпілих непристойна поведінка ОСОБА_3 , який не співчуває, не кається, не приймає мір щодо відшкодування прямих дійсних витрат, понесених його злочинними діями. Намагаючись уникнути відповідальності, дає завідомо неправдиві пояснення по фактичним обставинам подій, які мали місце 26.08.2014 року. Розмір моральної шкоди визначають в 100000 грн. кожному з цивільних позивачів.

Під час судового розгляду справи вони звернулись із заявою про збільшення позовних вимог та вважають, що у підготовчому судовому засіданні Монастирищенського районного суду потерпілими на розгляд суду у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 заявлено цивільний позов до нього про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В позовній заяві вони просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 56646 грн, моральної шкоди по 100000 грн на користь кожного з позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вважають, що, згідно вимог ч.5 ст. 128 КПК України, цивільний позов в кримінальному провадженні розглядається за нормами КПК України та ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України позивач має право впродовж всього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Керуючись правом збільшення позовних вимог, вони збільшують розмір відшкодування.

В розмір відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_6 включив витрати на поховання, включаючи витрати на поминальні обіди на 9 днів і 40 днів.

Проте, під час розгляду кримінального провадження минув рік з часу смерті ОСОБА_9 . ОСОБА_6 , як батько, поніс додаткові витрати на поминальні обіди на 1 рік з дня смерті потерпілого в розмірі 6500 грн, що підтверджується накладною №17 від 12.09.2015 року.

Поминальний обід проведений у фізичної особи підприємця ОСОБА_58 , яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців. Крім того, ним оплочено за виготовлення надмогильного пам`ятника з художніми записами 14000 грн підприємцю фізичній особі ОСОБА_59 , який зареєстрований з видом діяльності забезпечення ритуальних надмогильних пам`ятників, що підтверджується його письмовою розпискою та свідоцтвом про держану реєстрацію, які приєднуються до заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України та роз`яснення, викладеного в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з наступними змінами та доповненнями, витрати на ритуальні послуги та обряди, а також на виготовлення пам`ятників та огорож відшкодовується особами, які спричинили шкоду. Отже, ОСОБА_3 повинен вішкодувати ОСОБА_6 витрати на поминальні обіди на 1 рік та виготовлення пам`ятника в загальній сумі 20500 грн.

Розмір відшкодування матеріальної шкоди у цьому зв`язку збільшується до 77146 грн.

Крім того, вони, як потерпілі, збільшують розмір моральної шкоди.

Вважають, що відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини потерпілого, ступення вини особи, яка завдала моральної шкоди.

Згідно з правовою позицією ВС України, визначеної в постанові від 19.12.2011 року у справі 6-65 цс-11, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої батькам внаслідок вчинення умисного вбивства дитини, враховується глибина і тривалість моральних страждань, характер дій винного, а також те, що батьки додатково зазнали моральних страждань у зв`язку з необхідністю докладати зусиль для виявлення та законного покарання особи, винної у смерті їх дитини, хоча це є обов`язком держави. За таких обставин розмір відшкодування моральної шкоди в 1 млн грн. кожному з батьків відповідає вимогам розумності та справедливості і не може вважатися явно завишеним та надмірним.

Характер дій винного ОСОБА_3 був зухвалий, свавільним, надмірним, руйнівним. На зауваження ОСОБА_60 на адресу ОСОБА_3 , який приставав до ОСОБА_47 , ОСОБА_3 вдарив її кулаком в обличчя,розбивши носа, з якого пішла кров.

На правомірне зауваження ОСОБА_9 ОСОБА_3 кулаком руки наніс удар в обличчя, в області лівого ока ОСОБА_9 . Від нанесеного удару ОСОБА_27 упав на сусідній столик, тримаючись руками за обличчя, а ОСОБА_3 , незважаючи на те, що ОСОБА_9 не вчинив, щодо нього будь яких фізичних дій, в тому числі дій до самозахисту, взяв ОСОБА_9 за одяг лівою рукою, а правою наніс декілька ударів в область голови.

Вважають, що, наносячи удари в область голови, ОСОБА_3 усвідомлював можливість настання тяжких тілесних ушкоджень та смерті, але свідомо допускав настання будь яких наслідків.

Про надмірно велику силу ударів свідчить судово медичне дослідження тіла потерпілого.

У потерпілого виявлена закрита черепно мозкова травма, крововиливи під м`які, тверді мозкові оболонки та в праву півкулю головного мозку. Серединні структури зміщенні вліво до 14 см. Великі забійні ділянки базальних відділів лобної, скроневої часток справа.

Потерпілі батьки страждають, в тому числі, і від того, що їх син тривалий час страждав від головних болей, які були наслідком спричиненних ОСОБА_3 пошкоджень. Батьки усвідомлювали також, що кожен день страждання сина наближали його смерть, не знаючи характеру протиправних дій ОСОБА_3 , не допускали можливості тяжких травм у їхнього сина.

Батьків гнітить та викликає відразу негідна поведінка ОСОБА_3 , який замість каяття намагається уникнути відповідальності, заперечуючи факту насильства над потерпілим ОСОБА_9 26.08.2014 року, надумує неіснуючі епізоди насильства над їхнім сином іншими особами, називає свідків, яких особисто не знає, а знає зі слів осіб, яких неможливо викликати в судове засідання. Тобто, ОСОБА_3 зловживає своїми процесуальними правами, бажаючи досягти протиправного результату, уникнути покарання.

Вони змушені це все переживати, усвідомлюючи, що їхнього сина немає та він не може спростувати ошукування ОСОБА_3 , їх гнітить відсутність співчуття до них зі сторони ОСОБА_3 .

Станом на 26.08.2014 року ОСОБА_3 не працював за станом здоров`я та не працює до цього часу. Він навіть не має наміру відшкодувати потерпілим витрати на поховання сина ОСОБА_9 , в зв`язку з цим вони збільшують розмір моральної шкоди з 100000 до 500000 грн. на користь кожного з потерпілих.

Вони бажають, щоб все своє життя ОСОБА_3 не міг забути протиправності своїх дій та горя, яке він спричинив потерпілим.

Просять цивільний позов задовільнити у повному обсязі та стягнути на користь ОСОБА_6 матеріальну та моральну шкоду 77146 грн. та 500 000 грн. відповідно, на користь ОСОБА_7 моральну шкоду на суму 500 000 грн. .

Свідок ОСОБА_12 дав суду показання про те, що він знаходився у дружніх стосунках з потерпілим ОСОБА_9 та знаходиться у дружніх стосунках з обвинуваченим ОСОБА_3 . 26.08.2014 року, ввечері, разом з ОСОБА_61 грав в карти в павільйоні магазину «Таймир» м. Монастирище. До павільйону зайшов ОСОБА_13 . ОСОБА_11 дав ОСОБА_26 грошей, щоб він пішов і купив горілки. ОСОБА_27 пішов та повернувся до павільйону, десь хвилин через 20 чи 30, разом з ОСОБА_62 та ОСОБА_63 і вони всі разом сіли за столик та стали розпивати горілку, принесену ОСОБА_9 . ОСОБА_27 випив чарку горілки разом з ними та пересів за сусідній столик до дівчат, став з ними розмовляти. За сусіднім столиком сиділа ОСОБА_64 Незгода і ще одна дівчина, як тепер він знає ОСОБА_65 . До павільйону зайшов ОСОБА_50 . ОСОБА_50 підійшов до їхнього столика, привітався з ним, ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , став біля їхнього столика та розмовляв з ОСОБА_61 . Дівчина, яка була схожа на хлопця, висловилася нецензурно до ОСОБА_66 . ОСОБА_49 хлопнув долонею руки по потилиці дівчини. Від удару вона не впала і кров у неї не текла. Крові ні в кого не було, оскільки ніхто не бився. Потім із-за столу піднявся ОСОБА_13 і наніс удар ОСОБА_67 . ОСОБА_68 було нанесено в спину. Від удару ОСОБА_55 аж вигнувся. Потім ОСОБА_55 повернувся і вдарив ОСОБА_69 долонею правої руки в ліву сторону, мабуть в шию. Від удару ОСОБА_27 присів на лавку і хотів піднятися. Він сказав, щоб всі заспокоїлися і не сварилися, щоб сіли за столик та випили по 50 грам горілки. Після цього вони випили по 50 грам і ОСОБА_55 пішов, а ОСОБА_27 залишився та знаходився в павільйоні десь з годину. Слідів від удару у ОСОБА_27 на обличчі він не бачив і ОСОБА_27 не скаржився на стан здоров`я після удару. Самого удару ОСОБА_27 він не бачив, бачив як ОСОБА_55 ударив ОСОБА_27 . ОСОБА_27 пішов першим і він ще попросив ОСОБА_70 і ОСОБА_71 провести ОСОБА_27 , оскільки їм по дорозі з ним, а ОСОБА_27 був сильно п`яним, оскільки він випив доволі багато спиртного. В той вечір він більше ОСОБА_27 не бачив і по телефону в той вечір з ним не спілкувався, а також не бачив чи ОСОБА_27 ще повертався до павільйону. Він поїхав додому на таксі. Після 26.08.2014 року з ОСОБА_9 він не зустрічався і в кафе «Таймир», яке він відвідує щодня, його не бачив. ОСОБА_27 в наступні дні в кафе «Таймир» не приходив, лише ходили слухи, що він там був. Не чув, щоб в наступні дні ОСОБА_27 десь бився, чи його хтось бив.

Свідок ОСОБА_11 дав суду показання про те, що знав потерпілого ОСОБА_17 і знає ОСОБА_3 . 26.08.2014 року він разом з ОСОБА_12 зайшов в кафе «Таймир» м. Монастирище, щоб похмелитися. Вони взяли горілки, сіли за один із столиків у павільйоні, де випивали. Також у павільйоні за сусіднім столиком сиділи дівчата. Потім зайшов ОСОБА_13 , запитав у них, чи є гроші на сто грам горілки. Вони дали йому грошей, щоб він пішов купив горілки. Коли ОСОБА_27 повернувся в кафе, вони стали розпивати принесену ним горілку. Потім ОСОБА_27 пересів за сусідній столик до дівчат, сидів навпроти дівчат, від них збоку, розмовляв з дівчатами. В кафе зайшов ОСОБА_72 , привітався, стояв біля нього, біля їхнього столика спиною до ОСОБА_27 , потім слово за слово і дівчина, схожа на хлопця, як тепер він знає, що то була ОСОБА_65 , сказала йому щось і ОСОБА_49 запропонував їй заспокоїтись і штовхнув її, а ОСОБА_27 побачивши це, ударив ОСОБА_66 правою рукою в спину. Потім ОСОБА_55 повернувся і правою рукою дав йому підзатильник. Після удару ОСОБА_27 сів на лавку, оскільки в момент удару він привставав. Свідомість ОСОБА_27 не втрачав. ОСОБА_15 піднявся, сказав «стоп», щоб не було бійки. Вони ще випили по чарці горілки і ОСОБА_49 побіг, а вони продовжили ще випивати. Дівчата з ними не випивали. Коли він виходив з кафе, то ОСОБА_27 ще залишався в кафе, сидів за столиком разом з дівчатами і він не знає з ким в той вечір ОСОБА_27 ішов додому, оскільки пішов раніше від нього, а коли повернувся о 21 годині 30 хвилин, то в кафе нікого уже не було. Ніяких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_27 в той вечір він не бачив, а також його самого в той вечір більше не бачив. Наступного дня йому зателефонували хлопці, а саме: ОСОБА_31 та ОСОБА_18 , сказали прийти до ОСОБА_17 похмелитися. Коли він прийшов до ОСОБА_27 в квартиру, то бачив, що у нього під лівим оком був синяк, і на його запитання звідки цей синяк, він відповів, що «нехай не лізе», це такий прикол. Вони випили вчотирьох, потім йому зателефонували і він пішов. ОСОБА_27 також вживав разом з ними спиртне. Після цього ОСОБА_27 він більше не бачив. Відвідує кафе «Таймир» щодня. До 26.08.2014 року ОСОБА_27 в кафе «Таймир» ніколи не бачив, 26.08.2014 року це було вперше і в наступні дні там більше його не бачив.

Свідок ОСОБА_44 дала суду показання про те, що 26.08.2014 року вона разом з Незгодою ОСОБА_73 зайшли в кафе «Таймир» м. Монастирище, сіли за столик. За сусіднім столиком сидів ОСОБА_13 , який пересів за їхній столик. Вони стали з ним розмовляти. Потім ОСОБА_27 пішов до магазину, де купив пляшку горілки і після повернення до кафе вони разом її розпивали. Коли ОСОБА_27 ходив купувати горілку, то ці особи, які сиділи за сусіднім столиком, ще були в кафе. Вона не бачила, щоб хтось з присутніх у залі давав ОСОБА_27 гроші на придбання спиртного. О 19 годині в кафе зайшов ОСОБА_50 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_55 одразу ж підійшов до їхнього столика. Він став обнімати ОСОБА_74 , це продовжувалось 2-3 хвилини. ОСОБА_64 сказала, щоб він не чіпав її, але він продовжував її обнімати. Потім вона зробила йому зауваження, говорила, що людина ж попросила не чіпати її, при цьому вона не висловлювалась до ОСОБА_54 нецензурними словами. ОСОБА_55 наніс їй удар кулаком правої руки в область носа. У неї із носа пішла кров. Потім піднявся ОСОБА_13 , став заступатися за них. ОСОБА_27 не наносив ударів ОСОБА_75 . ОСОБА_55 наніс ОСОБА_27 удар кулаком правої руки в область лівого ока. Від удару ОСОБА_27 нахилився на стіл, потім упав. Коли ОСОБА_27 став підніматися, то ОСОБА_55 продовжив наносити йому удари в груди, потім в голову і наніс чотири удари. Перший удар прийшовся в область лівого ока кулаком правої руки, другий в область грудей також кулаком правої руки, третій знову в груди, четвертий в ліву сторону голови. Після нанесених ударів в ОСОБА_27 потекла кров. Він встав, вийшов із кафе і більше не повертався. Вона з ОСОБА_73 також вийшла, а ОСОБА_55 залишився в кафе. Коли виходила з кафе, то ОСОБА_27 не бачила. Після вказаної події ОСОБА_27 вона більше не бачила і з ним не спілкувалася. В кафе крім неї, ОСОБА_76 , ОСОБА_27 та ОСОБА_54 був ще ОСОБА_15 і ще двоє осіб, які не бачили події, оскільки їх уже не було в залі, вони вийшли з кафе ще до нанесення ударів ОСОБА_77 їй та ОСОБА_27 , може вони стояли на вулиці, вона їх не бачила. В момент нанесення ударів ОСОБА_78 в кафе знаходилася вона та ОСОБА_64 Незгода. Ніхто не втручався в процес, щоб розняти ОСОБА_54 з ОСОБА_27 , їх зіткнення продовжувалось десь хвилин 10. Вона бачила у ОСОБА_27 сліди крові, тілесних ушкоджень не бачила. Після події вона разом з ОСОБА_73 пішла додому і десь о 22 чи 23 годині була вдома. Стосовно нанесеного їй удару ОСОБА_77 з заявою до міліції не зверталася.

Свої покази свідок ОСОБА_79 підтвердила в процесі слідчого експерименту.

(т. 1, а.с. 146-151)

В ході проведення слідчої дії впізнання особи за фотографією, свідок ОСОБА_79 вказала на фото ОСОБА_3 , як на особу, яка наносила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9

(т. 1, а.с. 145)

Свідок ОСОБА_80 дала суду показання про те, що вона була співмешканкою ОСОБА_9 , який незадовго до події, яка мала місце 26 серпня 2014 року, на її прохання, тимчасово став проживати в квартирі своїх батьків, оскільки у неї так склалися обставини, що вона останнім часом майже не бувала вдома. 27.08.2014 року вона спілкувалась із ОСОБА_27 у телефонному режимі і він їй розповів про те, що 26.08.2014 року в кафе «Таймир» м. Монастирище він отримав удар під око від чоловіка на ім`я ОСОБА_49 , який проживає в с.Нове Місто, родом він із с. Халаїдове, тепер вона знає, що це був ОСОБА_50 , і попросив, щоб вона до нього зайшла, зробила знеболюючий укол, оскільки вона за спеціальністю медична сестра. 27 чи 28.08.2014 року вона заходила до ОСОБА_27 , він був сильно побитий і у нього було запухлим ліве око, боліла голова. Вона радила йому звернутися до міліції. Перед подією 26.08.2014 року вона бачила ОСОБА_27 25.08.2014 року і ніяких тілесних ушкоджень у нього не було. ОСОБА_14 багато не вживав спиртних напоїв, оскільки у нього постійно боліла голова, були випадки, коли він просто втрачав свідомість, він ніколи не приходив до неї в нетверезому стані. ОСОБА_14 ніде не працював, мав групу інвалідності. Після 28 серпня 2014 року вона з ОСОБА_9 не спілкувалась.

Свідок ОСОБА_81 ОСОБА_82 показала суду про те, що вона о 19 годині 26.08.2014 року разом з ОСОБА_83 зайшли до бару «Таймир», що по вул. Леніна м. Монастирище, де випили кави, пива. Потім в бар зайшов ОСОБА_13 , який підсів за їхній столик і вони всі разом стали розпивати горілку. Через деякий час прийшов ОСОБА_50 , який підійшов до них і сів за їхній столик, хотів з ними випити, але вони йому не налили, оскільки він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_55 став до неї приставати, поклав на неї руку. Вона зробила йому зауваження, але він продовжував до неї приставати. Потім ОСОБА_65 стала її захищати, говорила ОСОБА_75 , щоб забрав руку. Він прийняв руку і наніс ОСОБА_25 удар рукою в область носа. Від удару ОСОБА_84 упала, у неї був розбитий ніс. Після цього ОСОБА_13 став її захищати, при цьому не наносив ударів ОСОБА_75 . ОСОБА_55 став наносити ОСОБА_26 удари кулаком руки в область голови, грудей, наніс йому приблизно 4 чи 5 ударів. Перший удар прийшовся ОСОБА_22 в голову, другий в груди і всі інші удари також в голову та груди. Від першого удару ОСОБА_13 упав на лавку, а потім ОСОБА_50 сів на нього і продовжував наносити йому всі інші удари. Бійка продовжувалась хвилин 5. У ОСОБА_17 потекла кров, він вийшов з бару і більше не повертався до залу. Вона разом з ОСОБА_25 , після того як вийшов з бару ОСОБА_27 , близько 21 години вечора, також вийшли з бару. Крім них в залі бару «Таймир» був присутнім ОСОБА_11 і ще якісь особи. Їх було більше двох осіб, їх прізвища їй невідомі. Ці особи сиділи за сусіднім столиком. Вони були присутніми в залі при тому як ОСОБА_55 наніс перший удар ОСОБА_27 , а потім, коли ОСОБА_13 упав на лавку, вони вийшли з бару. ОСОБА_55 не давав підзатильник їй чи ОСОБА_25 і ОСОБА_27 не наносив удар у спину ОСОБА_75 . Пуздерко нікого не розбороняв.

Свої покази свідок ОСОБА_85 підтвердила в процесі слідчого експерименту.

(т. 1, а.с. 152-157))

В ході проведення слідчої дії впізнання особи за фотографією, свідок ОСОБА_85 вказала на фото ОСОБА_3 , як на особу, яка наносила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9

(т. 1, а.с. 144)

Свідок ОСОБА_86 показала суду про те, що знала ОСОБА_17 з дитинства. 26.08.2014 року після 9 години ранку вона бачила ОСОБА_22 , він виносив їй кедрові горішки і спілкувалася вона з ним хвилин 10 чи 15. Ніяких тілесних ушкоджень у ОСОБА_22 вона не бачила і на стан свого здоров`я він не скаржився. 27.08.2014 року їй зателефонувала ОСОБА_7 , яка попросила, щоб вона прийшла до неї, оскільки побили ОСОБА_22 . Вона прийшла в квартиру сім`ї ОСОБА_27 о 7 годині 30 хвилин 27.08.2014 року, зробила ОСОБА_22 знеболюючий укол, він говорив їй, що у нього дуже пече в грудях, болить голова, ліве око, говорив їй, що він відлежиться і все минеться, що нічого такого не сталося, побилися, говорив, що якийсь ОСОБА_49 його побив, що він, начебто, з м. Монастирище. Не розповідав їй ОСОБА_14 і про те, де саме побив його цей ОСОБА_49 . Вона не чула, щоб ОСОБА_14 домовлявся про зустріч з кимось. Знаходилась в квартирі ОСОБА_27 десь з годину. Після 27.08.2014 року вона з ОСОБА_22 не спілкувалася.

Свідок Строк ОСОБА_87 дала суду показання про те, що вона сусідка сім`ї ОСОБА_27 і знала ОСОБА_17 , як дуже хорошу людину. Бачила ОСОБА_22 востаннє 26.08.2014 року приблизно о 9 годині ранку, коли вона виходила на клумбу, де збирала недопалки, тоді вона розмовляла з ОСОБА_22 і він не скаржився їй на стан свого здоров`я, а також ніяких тілесних ушкоджень у нього не було. На наступний день їй повідомила ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_22 побили, а потім від сусідів чула, що побили його за те, що він заступився за дівчат. Після 26.08.2014 року ОСОБА_22 не бачила.

Свідок ОСОБА_10 показав суду про те, що ОСОБА_50 є його знайомим і 26.08.2014 року він попросив ОСОБА_54 , щоб той допоміг йому побити кролів у нього на дачі. ОСОБА_49 йому не відмовив і коли вони все це закінчили, поверталися із дачі додому. ОСОБА_55 зайшов до кафе «Таймир» м. Монастирище. Він не заходив до кафе «Таймир», а пішов до магазину «Лідер», який знаходиться поряд з кафе «Таймир», щоб купити продуктів та повечеряти разом з ОСОБА_88 у нього вдома. ОСОБА_55 в той день не вживав спиртного, а коли вийшов з кафе, то сказав, що встиг чарочку випити і отримати в спину. Він сприйняв його слова як жарт. ОСОБА_55 знаходився в кафе хвилин 5-10. Як себе вів ОСОБА_55 у приміщенні кафе він не бачив, а також не бачив, щоб хтось виходив із кафе.

Свідок ОСОБА_89 дав суду показання про те, що він був знайомий з потерпілим ОСОБА_9 , а обвинуваченого ОСОБА_3 знає наглядно. Потерпілого він бачив останній раз у вівторок, 2.09.2014 року, в квартирі ОСОБА_48 . Він прийшов до ОСОБА_70 біля 18 години. Коли він проходив через кімнату, то побачив, що на дивані лежить ОСОБА_13 , у нього була гематома, начебто під лівим оком, вона була синього кольору. Він запитав у нього, що сталося. ОСОБА_14 пояснив, що заступився за дівчину, нехай знають наших. Інших тілесних ушкоджень крім синяка під оком у ОСОБА_27 на обличчі не було і він не скаржився на стан свого здоров`я. ОСОБА_27 не розповідав за яку дівчину він заступився, а також не говорив коли саме і де це відбувалося. Крім нього, ОСОБА_70 , ОСОБА_17 в квартирі ОСОБА_33 знаходилася ще співмешканка ОСОБА_90 , її подруга ОСОБА_91 та ОСОБА_92 . Вони всі разом розпивали спиртні напої, крім ОСОБА_17 . Він не вживав спиртного і за столом з ними не сидів. Знаходився в квартирі ОСОБА_33 десь з годину і коли виходив, то в квартирі залишився ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , ОСОБА_93 поїхала з ОСОБА_94 і їх пішов проводжати ОСОБА_92 . ОСОБА_95 не говорив, коли саме і о якій годині до нього прийшов ОСОБА_27 . ОСОБА_27 вставав з ліжка, виходив покурити і знову лягав, за столом не сидів. Він не говорив про те, чому він лежить, не скаржився їм, був одягнутим. Після цього випадку ОСОБА_27 він більше не бачив, а до цього бачив його 07.08.2014 року два рази. Він зустрівся з ОСОБА_96 десь у листопаді місяці 2014 року і ОСОБА_49 запитав у нього чи був він у ОСОБА_70 . Він сказав, що був, і тоді ОСОБА_49 запитав чи зможе він піти до суду та дати покази. Він сказав, що зможе.

Свідок ОСОБА_39 показала суду про те, що вона працює медсестрою Монастирищенської ЦРЛ. 07.09.2014 року в приймальне відділення Монастирищенської ЦРЛ поступив ОСОБА_9 , травм на ньому не спостерігалося, він погано реагував на обстановку. Вдруге в приймальне відділення Монастирищенської ЦРЛ поступив ОСОБА_9 09.09.2014 року на голові була гематома, під оком синяк.

Свідок ОСОБА_40 дав суду показання про те, що він працює завідуючим відділення неврології. Перший огляд ОСОБА_9 проводився на дому, 09.09.2014 року. Були встановлені симптоми внутрішньо черепної мозкової травми, у нього був синяк під оком, за травму отриману ОСОБА_9 05.09.2014 року було вказано на консиліумі 09.09.2014 року. З чиїх слів було записано, що травма ОСОБА_27 отримана 5.09.2014 року не знає.

Свідок ОСОБА_38 показав суду про те, що ОСОБА_9 поступив в приймальне відділення Монастирищенської ЦРЛ 7.09.2014 року о 00 год. 53 хвилини. Був доставлений фельдшером ОСОБА_97 з діагнозом алкогольна енцефалопатія. Під час проведення огляду одразу в приймальному відділенні йому було повідомлено батьком хворого про те, що ОСОБА_9 побили, але він відповів, що не бачить на ньому слідів побиття. Він бачив, що ОСОБА_27 знаходився в стані алкогольного сп`яніння і оскільки пам`ятає, що він раніше отримав травму голови, його оперували, та те, що він протягом року часто попадав до лікарні, а з яким саме діагнозом він не знає, та враховуючи те, що рідні не були задоволені проведеним ним оглядом, він викликав спеціаліста по наркології, лікаря-нарколога ОСОБА_98 , яка його оглянула, назначила лікування і залишила в умовах стаціонару, направила в неврологічне відділення з діагнозом токсична посттравматична енцефалопатія на фоні вживання алкоголю. Після проведеного огляду лікар ОСОБА_99 говорила про те, що виявила синячок під лівим оком ОСОБА_9 . Хворий поступив в приймальне відділення 7.09.2014 року і після проведеного ним огляду крововиливів на обличчі, інших частинах тіла, а також інших ушкоджень на тілі ОСОБА_27 не було і він не робив запису про те, що ОСОБА_27 побили 5.09.2014 року. В подальшому, після первинного огляду, ОСОБА_27 він не бачив. Йому відомо про те, що 8.09.2014 року батько забирав ОСОБА_9 додому і про це йому стало відомо після приїзду працівників міліції, а також відомо про те, що ОСОБА_27 привезли до лікарні 9.09.2014 року з дому, але участі у його огляді він не брав.

Свідок ОСОБА_100 показала суду про те, що 7.09.2014 року біля 2 години ночі її викликав черговий лікар, в зв`язку з тим, що до приймального відділення Монастирищенської ЦРЛ доставлений хворий, у якого, зі слів батьків, вдома був епіприпадок. Коли вона приїхала на виклик до лікарні, то почула від батьків, що хворий систематично вживав алкоголь, вони його не випускали із дому, у нього стався епіприпадок і вони привезли його до лікарні. При проведенні огляду хворий був адекватний, орієнтовний, відповідав на питання. На її запитання звідки у нього синяк під оком, може хтось побив, він відповів, що його ніхто не бив. Батьки також сказали, що вони не знають звідки у нього синяк, він кудись ходив і що з ним сталося вони не знають. ОСОБА_101 у хворого був синього кольору. Хворий падав на коліна, просив, щоб йому налили горілки. З 7 на 8.09.2014 року хворий був вдома, його батьки забирали додому, а 8.09.2014 року привезли з дому і вона разом з лікарем ОСОБА_102 оглядала його. У хворого була розсічена губа, був синяк під оком. При проведенні огляду 7.09.2014 року губа не була розсіченою, тому вирішили викликати травматолога і окуліста. ОСОБА_101 було видно коли оглядала хворого 7.09.2014 року і ОСОБА_103 бачив також синяка під лівим оком. В медичній карті хворого робила запис як консультант, де вказала наркологічний діагноз. За синяк нічого не вказала, оскільки хворого оглядав терапевт. Вона не знає хто зробив запис про те, що ОСОБА_27 побили 5.09.2014 року. У ОСОБА_27 був тільки синяк під оком, інших синяків не було. Після 8.09.2014 року ОСОБА_27 не бачила.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа №445 від 17 вересня 2014 року вбачається, що смерть гр-на ОСОБА_104 ,1981 року народження, настала в результаті: закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток черепа з крововиливами під м`які, тверді мозкові оболонки та в праву півкулю головного мозку, стану після операції: (декомпресійної краніотомії в правій тім`яно - скронево-потиличній ділянці, видалення гострої субдуральної гематоми 09.09.2014р) з забоєм - розмізченням головного мозку.
Супутній діагноз: цироз печінки, гостра застійна лівостороння нижньодольова гнійна пневмонія з абсцедуванням.
Вказані ушкодження спричинені твердим(ими) тупим предметом(ами) і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.
При зовнішньому дослідженні виявлено: зливні нерівномірно-забарвлені синюшно-багряно-жовтуваті синці від верхньої до нижньої третини лівого плеча по передньо-бічній поверхні; синюшно-багряно-жовтуватий синець передньо-внутрішньої поверхні лівого ліктьового суглобу; в нижній третині правого передпліччя по задньо-внутрішній поверхні синюшно-багряно-жовтуватий синець з переходом на задню поверхню ліктьового суглобу; два блідо-синюшно-жовтуваті синці тильної поверхні правої кисті та блідо-синюшний синець в ділянці тильної поверхні основної фаланги 1-го пальця правої кисті. Синюшно-багряно-жовтуватий синець передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 2-5 ребер по середньо-ключичній та передньо-пахвинній лініях; синюшно-багряно-жовтуватий синець правої половини грудної клітки в проекції 4-6 ребер від передньо-пахвинної до кологрудинної лінії. Справа зливний синюшно-багряно-жовтуватий синець в нижній третині бічного фланку живота; синюшно-багряно-жовтуватий синець передньої черевної стінки поряд пупом справа; синюшно-багряно-жовтуватий синець по задній поверхні правого стегна в середній третині; синюшно-багряно-жовтуватий синець в середній третині лівого стегна по передній поверхні; синюшно-багряно-жовтуватий синець - передньої поверхні правого колінного суглобу
Дані тілесні ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
При зовнішньому дослідженні виявлено: дуговидний рубець в правій скронево-тім`яній ділянці та вертикальний рубець передньої черевної стінки в верхній, середній третині по серединній лінії.
Дані тілесні ушкодження утворились на місці загоєння післяопераційних ран з можливою давністю 3-5 років до смерті гр. ОСОБА_9 .
При зовнішньому дослідженні виявлено точкові ранки оточені навколо блідо синюшними синцями в ділянці тильної поверхні лівої кисті та лівого передпліччя в верхній третині.
Дані тілесні ушкодження утворились від дії гострих предметів цілком можливо на місці проведення медичних маніпуляцій - внутрішньовенних ін`єкцій.
У верхній третині правого та лівого стегна по задньо-зовнішніх поверхнях по одній рані з серозно-гнійним відділяємим, змащена по периферії зеленкою.
Дані ушкодження утворились внаслідок місцевого порушення трофіки ( обміну речовин ) наслідок тривалого перебування гр. ОСОБА_9 в горизонтальному положенні і являються захворюванням - пролежнями.
Будь-яких інших тілесних ушкоджень при зовнішньому дослідженні не виявлено.
Виявлені при зовнішньому дослідженні: блідо-синюшно-жовтуваті синці тильної поверхні правої кисті та блідо-синюшний синець в ділянці тильної поверхні основної фаланги 1-го пальця правої кисті, можуть вказувати на можливу боротьбу чи самооборону.
У доставленому зразку крові трупа ОСОБА_104 ,1981 р.н., не виявлено: метиловий, етиловий, пропілові, бутилові та амілові спирти, ацетон, етилацетат, толуол, 1,2-дихлоретан та бензол.
З висновку судово-медичної експертизи №28 від 18 жовтня 2014 року вбачається, що утворення тілесних ушкодженнь у ОСОБА_9 в час та при обставинах вказаних в постанові, тобто за показами свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_47 не виключається.
Утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи чи близького до нього малоймовірне.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №29 від 23 жовтня 2014 року у ОСОБА_9 виявлена: закрита черепно-мозкова травма без ушкодження кісток черепа з крововиливами під м`які, тверді мозкові оболонки та в праву півкулю головного мозку з забоєм - розмізчення головного мозку, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.
Можливість настання смерті гр. ОСОБА_9 в результаті наслідків минулої черепно-мозкової травми ( 06.05.2011 року) практично виключається.
Можливість запобігання смерті потерпілого ОСОБА_9 у разі своєчасного надання йому спеціалізованої медичної допомоги малоймовірна.
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_105 підтвердив висновки судово-медичних експертиз, які він проводив, та дав суду роз`яснювальні показання до висновків експертиз про те, що смерть ОСОБА_9 настала в результаті: закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток черепа з крововиливами під м`які, тверді мозкові оболонки та в праву півкулю головного мозку, стану після операції: (декомпресійної краніотомії в правій тім`яно - скронево-потиличній ділянці, видалення гострої субдуральної гематоми 09.09.2014 року з забоєм - розмізчення головного мозку.Травми в ОСОБА_9 могли утворитися 26.08.2014 року, також пояснив, що від одного удару не могли утворитися всі тілесні ушкодження. На грудній клітці були дві травматичні дії, в області живота дві травматичні дії.

Додатково допитаний експерт ОСОБА_106 дав суду показання про те, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа Шикоряка не малось судово-медичних даних про те, що тілесні ушкодження могли утворитися від дії видовженим твердим тупим предметом, в тому числі і битою. При зовнішньому дослідженні трупа Шикоряка було виявлено садно над правою бровою, синюшно-багряно-жовтуваті синці на верхній та нижній повіці лівого ока, в ділянці внутрішньої частини верхньої та нижньої повіки справа дуговидна рана зовнішнього краю верхньої повіки лівого ока, садно перенісся, садно правого крила носа, синець верхньої та середньої клітини правої вушної раковини. При експертизі внутрішнього дослідження, а також в матеріалах медичної карти в порожнині черепа клінічно і при експертизі було виявлено крововилив під м`які та тверді оболонки справа правої півкулі головного мозку. Дані тілесні ушкодження, від яких настала смерть ОСОБА_27 , могли утворитися як при нанесенні ударів в ліву половину обличчя так і в праву половину обличчя. У варіанті нанесення ударів в ліву половину обличчя можливий механізм протиудару в зв`язку з тим, що мозок на 90 % складається із води і внаслідок нанесення удару він робить коливання, в зв`язку з чим мозок зміщується в праву частину, але в зв`язку з тим, що він обмежений черепом, тобто закритою порожниною, виникає протиудар об кістки черепа. Це перший варіант. Другий варіант: дані тілесні ушкодження могли утворитися при нанесенні удару у праву половину обличчя. Згідно фототаблиці більш ймовірніше, що удар був нанесений у ліву частину обличчя, оскільки там більше місце прикладення і відповідно по механізму протиудару буде крововилив в правій скронево-тім`яно-потиличній ділянці. У висновку, крім синців в області спини, у ОСОБА_27 не знайшли своє відображення обширні, якби крововиливи, оскільки, це не є крововиливи, а трупні плями і вони не мають відношення до тілесних ушкоджень. Судово-медичних даних, з якого боку наносились удари немає, тобто могли наноситись в будь-яких доступних варіантах, можливо і так, що обличчям в обличчя. Даних про те, що ззаду наносились удари немає. Виявлені тілесні ушкодження та оголошені ним у судовому засіданні, утворились від нанесеного удару спереду, крім ушкодження правого вуха, яке утворилося від удару збоку. В ділянку обличчя було нанесено не менше 5-6 травматичних дій, в ділянку грудної клітки не менше 2-3 травматичних дій, в ділянку живота 2 травматичних дії. В область голови потерпілого було нанесено не менше 5-6 травматичних дій і це він вказав згідно утворених тілесних ушкоджень. Вважає, що від будь якої із даних дій в області голови могли утворитися тяжкі тілесні ушкодження, в зв`язку тим, що у потерпілого малися ще попередні захворювання, такі як цироз печінки і перенесена в минулому черепно-мозкова травма, вона знаходиться в причинному зв`язку, тобто вона сприяла утворенню тілесних ушкоджень, пов`язує кількість тілесних ушкоджень утворених в області носа із даними тілесними ушкодженнями в області голови, і вони відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які неможливо розділити. До легких тілесних ушкоджень віднесено тільки удари в області тулуба. Вважає, що навіть від одного удару в область голови в даному випадку могла утворитися черепно-мозкова травма, а також не виключає таку можливість, що навіть від одного удару могла утворитися в даному випадку черепно-мозкова травма, яка потягнула за собою смерть потерпілого. Від будь якого нанесеного удару в ділянку голови в даному випадку могла утворитися черепно-мозкова травма з крововиливами і забоями головного мозку. Що стосується висновку експертів Черкаського обласного бюро судово-медичних експертиз, то він може відповідати тільки по виконаній ним експертизі, а не по експертизі, яку проводили обласні експерти. Припускає, що обласні експерти вивчали матеріали кримінальної справи, які були йому не доступні при виконанні ним експертизи. Вивчивши дані, які надавалися йому при виконанні експертизи він прийшов до висновку, що тілесні ушкодження потерпілий отримав 26.08.2014 року, даних за будь- який інший час утворення тілесних ушкоджень в нього не було. Вважає, що висновок експертів ЧОБСМЕ від 15.07.2015 року може бути більш точними, оскільки експертами враховувалися і ті покази, які здобувалися в судовому порядку. Механізм протиудару описаний у судово-медичній літературі.
З висновку експерта № 445/15 від 15 грудня 2015 року вбачається що:

1).Причиною смерті гр-на ОСОБА_104 є черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під тверді мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки правої півкулі головного мозку та мозочку, забою головного мозку, внутрішньомозкової гематоми правої скронево-тімяної ділянки.
2).При експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під тверді мозкові оболонки обох півкуль головного мозку , крововиливу під м`які мозкові оболонки правої півкулі головного мозку та мозочку, забою головного мозку, внутрішньомозкової гематоми правої скронево-тімяної ділянки, крововиливів в м`які тканини голови з внутрішнього боку, садна правої брови, синців на повіках обох очей, рани верхньої повіки лівого ока, садна та синця на переніссі, садна правого крила носа, синця правої вушної раковини; синці на лівому плечі, синець на лівому ліктьовому суглобі, синець на правому передпліччі, синці на правій кисті, синець на передній поверхні грудної клітки зліва, синець на передній поверхні правої половини грудної клітки, синці на животі, синець на правому стегні, синець в середній третині лівому стегні, синець на передній поверхні правого колінного суглобу. Вказані ушкодження виникли внаслідок дії тупих предметів (предмету). Черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Синці на лівому плечі, синець на лівому ліктьовому суглобі, синець на правому передпліччі, синці на правій кисті, синець на передній поверхні грудної клітки зліва, синець на передній поверхні правої половини грудної клітки, синці на животі, синець на правому стегні, синець в середній третині лівому стегні, синець на передній поверхні правого колінного суглобу носять ознаки легких тілесних ушкоджень.
Окрім цього виявлено рану в правій лобно-тім`яно-потиличній ділянці, крапкові ранки та синці в ділянці тильної поверхні лівої кисті та лівого передпліччя в верхній третині, дуго- видний рубець в правій скронево-тім`яній ділянці, рубець передньої черевної стінки,дефект кісткової тканини в правій скронево-тімяно-потиличній ділянці, які ймовірно, є слідами медичних маніпуляцій.
3).Встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень та проміжок часу між їх нанесенням неможливо в зв`язку з відсутністю судово-медичних даних.
5).Не виключається можливість спричинення вищеописаних тілесних ушкоджень 5. 09. 2014 року.
6). Не виключається можливість спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень 8.09.2014 року.
7). Даних, які б свідчили про можливий епілептичних напад чи падіння на сторонні предмети в стані сп`яніння при судово-медичній експертизі трупа не виявлено.
8). Не виключається можливість, що потерпілий після отримання тілесних ушкоджень міг вчиняти активні дії при умові перебування його в свідомості. Встановити час, протягом якого він міг виконувати активні дії неможливо в зв`язку з відсутністю судово-медичних даних.
9). Встановити положення потерпілого в момент отримання тілесних ушкоджень неможливо в зв`язку з відсутністю судово-медичних даних.
10). Виявлена черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під тверді мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки правої півкулі головного мозку та мозочку, забою головного мозку, внутрішньомозкової гематоми правої скронево-тімяної ділянки перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, вважають, що всі вони виникли внаслідок неодноразової дії тупого предмету (предметів).
11) При судово-медичній експертизі трупа виявлені хронічні захворювання - цироз печінки та стара черепно-мозкова травма (2011р). При цирозі печінки може збільшуватись період видужування: збільшуватись періоди «цвітіння» синців, час загоєння саден та ран. Даних, які б свідчили, що цироз печінки вплинув на настання смерті при судово-медичній експертизі трупа не виявлено. Даних, які б свідчили б, що раніш отримана черепно- мозкова травма (2011р) вплинула на настання смерті при судово-медичній експертизі трупа не виявлено.
13). Не виключається можливість спричинення вищеописаних тілесних ушкоджень 26 серпня 2014 року.
14). Не виключається можливість спричинення вищеописаних тілесних ушкоджень 26 серпня, 5 вересня та 8 вересня 2014 року. Черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під тверді мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, крововиливу під м`які мозкові оболонки правої півкулі головного мозку та мозочку, забою головного мозку, внутрішньомо-мозкової гематоми правої скронево-тімяної ділянки перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
4.) Враховуючи морфологічні характеристики тілесних ушкоджень: садна з темно- червоно-коричневими кірками відшарованими по периферії, синці на повіках ока, правій вушній раковині синюшно-багряно-жовтуватого кольору, синюшно-багряно-жовтуваті синці лівого плеча та лівого ліктьового суглобу, правого передпліччя, блідо-синюшні синці правої кисті, синюшно-багряно-жовтуватий синці в ділянці передньої поверхні грудної клітки зліва, животі, синюшно-багряний синець в ділянці правої половини грудної клітки, синюшно-багряно-жовтуваті синці на стегнах, синюшно-багряно-зеленкуватий синець в ділянці правого колінного суглобу, рана на верхній повіці лівого ока з кірками темно-червоно- коричневого кольору відшарованими по периферії не включається можливість, що всі вони могли виникнути в середньому в проміжок часу не менше 5-9 днів до моменту смерті (дивись таблицю №1). Всі терміни загоєння ран, саден та «цвітіння» синців, що описуються в науковій літературі є орієнтовними ( середньостатистично узагальнені) та залежать як від їх морфологічних особливостей так і від загального стану організму та навколишніх факторів що на них діють.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_107 повністю підтвердив висновки судово-медичної експертизи № 445/15 від 15 грудня 2015 року. Крім того, категорично вказав, що всі тілесні ушкодження, які були на тілі потерпілого ОСОБА_9 , утворились одночасно від нанесення декількох ударів у різні частини тіла потерпілого. Їх утворення в різні дні виключається, не могло такого бути, щоб одні тілесні ушкодження утворились від їх нанесення 26 серпня, а інші 5 чи 8 вересня.

З висновку судово-медичної експертизи №03-01/445/10 вбачається, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_9 могли утворитись при обставинах, на які вказують в протоколах слідчого експерименту свідки ОСОБА_79 та ОСОБА_85

ОСОБА_9 було нанесено не менше ніж по одному удару в область голови та тулуба.

Свідок ОСОБА_108 дала суду показання про те, що її сина - ОСОБА_109 16 вересня 2011 року було засуджено за спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Син звільнився з місць позбавлення волі на початку липня місяця 2014 року. В м. Монастирище він не пробув і дня, оскільки вона забрала його на проживання в місто Київ. Він весь час був вдома, в ОСОБА_110 ніколи не їздив, він не міг бути в м. Монастирище 26 серпня 2014 року. На даний час син знаходиться на заробітках в РФ, його місцезнаходження їй не відоме, тому повідомити про його місцезнаходження суд не може. Син спілкується тільки телефоном.

Свідок ОСОБА_18 дав суду показання про те, що 26 серпня 2014 року він протягом дня спілкувався з потерпілим ОСОБА_9 та вживали з ним спиртні напої. Ввечері йому зателефонував ОСОБА_27 і попросив прийти в повільйон магазину «Таймир». Коли він підійшов до павільйону, то почув крики, які лунали з павільйону, він зрозумів, що там відбувається бійка, тому всередину зайти не захотів. Через деякий час з павільйону вийшов ОСОБА_13 , ще через деякий час вийшов ОСОБА_50 . Що між ними відбувалось він сказати не може, тому, що не розпитував. Він зутрічався з потерпілим ОСОБА_27 на наступний день, але також не розпитував його ні про що. Шикоряк тільки повідомив йому, що його дуже сильно болить голова, про причини болі в голові не пояснював. Підтвердити покази, дані ним під час досудового розслідування, на запитання прокурора відмовився.

Оцінюючи зібрані у справі докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об`єктивного дослідження їх в судовому засіданні, суд вважає пред`явлене обвинувачення доведеним і виходить з наступного:

Відповідно до статті 9 КПК України:
1. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
2. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 4 частини другої статті 129 Конституції України, положення якої відтворено у п. 15 частини першої статті 7 КПК України, засадами судочинства є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За клопотанням сторони захисту судом прийняті всі міри для задоволення клопотання про доставку свідків, які заявлені стороною захисту, однак жоден свідок, які були допитані, не дали показів, які б дали право сумнівавтись у тому, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 спричинив обвинувачений ОСОБА_3 .

Сторона обвинувачення вважає, що надані суду докази є повними, всесторонньо перевіреними та підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 . У збиранні та перевірці інших доказів необхідності не було, оскільки про це не було заявлено жодних клопотань.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право збирати і подавати слідчому, прокурору , слідчому судді докази.

ОСОБА_3 підозра у вчиненні злочину оголошена 30 жовтня 2014 року. Недивлячись на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. З моменту оголошення підозри ОСОБА_3 міг і мав можливість збирати та подавати докази, однак своїм правом не скористався.

Суд вважає, що посилання обвинуваченого ОСОБА_3 на те, що йому начебто стало відомо про те, що потерпілому ОСОБА_27 були нанесені тілесні ушкодження битою повністю спростовано висновками судово медичних експертиз та показами експерта ОСОБА_111 .

Посилання ОСОБА_3 на те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_27 могли бути спричинені особою, яка відбувала покаранння за раніше вчинений злочин відносно ОСОБА_27 як помста, тобто ОСОБА_112 також не знайшли свого підтвердження і спростовані показами матері ОСОБА_109 ОСОБА_113 .

Суд не знаходить правових підстав для визнання доказів, отриманих органами досудового розслідування в ході слідчих експериментів із свідками ОСОБА_25 та Незгодою, неналежними та недопустими. Крім того, їх покази стосовно можливості нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_3 підтверджені висновками судово-медичних експертиз.

Судом достовірно встановлено і суд робить висновок про те, що будь-яких об`єктивних доказів, які б вказували на те, що потерпілому ОСОБА_27 були спричинені тілесні ушкодження в інший день ніж 26 серпня 2014 року день та час кофлікту між потерпілим ОСОБА_27 та обвинуваченим ОСОБА_77 не має, що і доводить винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Суд не може для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 застосувати положення п.26 постанови пленуму ВС України № 2 від 07.02.2003 року і перекваліфікувати його дії, передбачені статтями 119, 128 КК України, оскільки спричинення тілесних ушкоджень у виді необережності може мати місце тільки тоді, коли вчиняється одноразова дія. В даному випадку, для спричинення потерпілому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 вчинено неодноразові дії, що свідчить про умисел обвинуваченого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. В даному випадку суд надає перевагу висновку судово-медичної експертизи №445 від 17 вересня 2014 року, оскільки експерт при проведенні первинної експертизи безпосередньо досліджував тілесні ушкодження на тілі потерпілого і робив висновки про кількість ударів, які могли спричинити такі тілесні ушкодження, які виявлені у потерпілого ОСОБА_9 .
Не може суд визнати також і посилання обвинуваченого та його захисника на те, що обвинувальний акт складено з порушенням вимог статті 291 КПК України.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України сторона захисту не надала будь-якого доказу, який суд міг би трактувати, як сумнів щодо доведеності вини обвинуваченого на його користь.
Суд критично ставиться до показів свідків ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , осільки вони є товаришами обвинуваченого.
Також суд критично оцінює покази свідків лікарів, які оглядали потерпілого ОСОБА_9 , оскільки вони зацікавленні в прихованні своїх помилок при огляді хворого.
При призначені пакарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено. Суд не може визнати обставину, яка обтяжує призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не вказана в обвинувальному акті та немає документального підтвердження стану алкогольного сп`яніння обвинуваченого під час вчинення ним злочину.
При призначенні покарання суд враховує відсутність обтяжуючих призначення покарання обставин, а також те, що обвинувачений характеризуються за місцем проживання позитивно, але, зважаючи на відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, небажання відшкодувати шкоду, заподіяну злочином, виходячи з положень статті 3 Конституції України, згідно якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України нейвищою соціальною цінністю, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та находить за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з поміщенням засудженого до кримінально-виконавчої установи.
Речові докази відсутні.

Цивільний позов підлягає стягненню з обвинуваченого у повному обсязі, оскільки будь-яких обгрунтувань на заперечення позову обвинуваченим не надано, натомість потерпілі надали суду докази на підтвердження понесених матеріальних затрат, а також обгрунтували моральну шкоду з посиланням на норми діючого законодавства.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з поміщенням засудженого до кримінально-виконавчої установи.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання після вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду 77146 грн. та моральну шкоду на користь ОСОБА_6 у сумі 500 000 грн., на користь ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 500 000 грн.
Міри запобіжного заходу після закінчення дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не обирались.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку сторони можуть отримати негайно після його проголошеня.

Суддя Монастирищенського

районного суду ОСОБА_1