Справа № 367/4910/16-к
У Х В А Л А
12 жовтня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області з прокуратури м. Ірпіня Київської області надійшло клопотання прокурора в кримінальному провадженні внесеному 17.02.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000492 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила про відповідність клопотання вимогам закону та у зв`язку із цим можливість призначення його до розгляду.

Потерпілий ОСОБА_5 , підозрюваний та його захисник притримались такої ж думки.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які (ст. 513 КПК України).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тобто вказані обставини повинні бути зазначені в клопотанні, оскільки згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування таких обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Вивчивши клопотання в кримінальному провадженні, внесеному 17.02.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000492, про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд дійшов висновку, що дане клопотання не відповідає вимогам закону, оскільки воно не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого викладення обставин суспільно небезпечного діяння та містить суперечності.

Так, в клопотанні при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення не зазначено з яких мотивів ОСОБА_6 вчинив дії, у скоєнні яких він підозрюється.

Крім того, зазначено, що ОСОБА_6 здійснив розбійний напад за попередньою змовою групою осіб, але не вказано про що була змова і з ким, яким чином були розподілені ролі.

Суд звертає увагу на те, що вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою слід відрізняти від вчинення злочину групою осіб без попередньої змови між собою (ст. 28 КК України). Тому невикладення у фактичних обставинах кримінального правопорушення опису домовленостей між учасниками злочину позбавить суд можливості визначити таку кваліфікаційну ознаку злочину, як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Крім того, клопотання містить формулювання обвинувачення, в той час, як ОСОБА_6 обвинувачення не висувалось.

З цих же підстав є нелогічним вказівка статусу ОСОБА_6 як обвинувачений.

Отже, у зв`язку із наведеним клопотання про застосування заходів медичного характеру не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314,331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків клопотання в кримінальному провадженні внесеному 17.02.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000492 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 17.10.2016 р. о 08 год 30 хв.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя: ОСОБА_1