ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі: [1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянула в судовому засіданні 8 вересня 2016 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи апеляційним судом, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 жовтня 2014 року, засудженої ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 11 червня 2013 року й ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 жовтня 2014 року.
громадянина України, не судимого,
засуджено за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк десять років із конфіскацією у дохід держави всього належного йому майна.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України, судиму вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 1 жовтня 2010 року за ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки,
засуджено за ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими обов`язками строком на два роки;
за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими обов`язками, строком на три роки та конфіскацією в дохід держави всього належного їй майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим їй визначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими обов`язками, строком на три роки та конфіскацією в дохід держави всього належного їй майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком суду від 1 жовтня 2010 року остаточно ОСОБА_10 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк девять років з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими обов`язками,строком на три роки та конфіскацією в дохід держави всього належного їй майна.
ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України,
не судимого, постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2010 року звільненого від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року,
засуджено за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими обов`язками строком на два роки. На підставі ст. 49 КК України звільнено від відбування цього покарання у звязку із закінченням строків давності;
за ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими обов`язками строком на два роки;
за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими обов`язками, строком на три роки та конфіскацією в дохід держави всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими обов`язками, строком на три роки та конфіскацією в дохід держави всього належного йому майна.
Зазначеним вироком
громадянку України, не судиму,
засуджено за ч. 2 ст. 366 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки з позбавленням права обіймати посади, повязані з адміністративно-господарськими обовязками,строком на два роки. На підставі ст. 49 КК України звільнено від відбування цього покарання у звязку із закінченням строків давності;
за ч. 5 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років із позбавленням права обіймати посади, повязані з адміністративно-господарськими обов`язками,строком на три роки та із застосуванням положень ст. 69 КК України без конфіскації в дохід держави всього належного їй майна.
Вироком суду стягнуто солідарно на користь Кредитної спілки «Вітязь-Н» (КС «Вітязь-Н»): 1. із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 7 779 430 грн; 2. додатково з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 солідарно 1 093 400 грн; 3. з ОСОБА_9 2 117 300 грн.

Стягнуто з КС «Вітязь-Н» на користь 159 осіб відповідні відшкодування.

У задоволенні всіх позовів потерпілих до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів і питання щодо судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні злочинів за детально викладених у вироку суду обставин.
ОСОБА_9 , який не є посадовою особою, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, організував дії інших учасників розкрадання і керував порядком незаконного утворення надлишків грошових коштів для їх вилучення і заволодіння ними.

Наприкінці вересня 2005 року він шляхом вказівок зобов`язав посадових осіб КС «Вітязь-Н» ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 шляхом зловживання ними своїм службовим становищем, підробки угод кредитування та витратних касових ордерів до них, за якими начебто грошові кошти КС «Вітязь-Н» передавалися у кредит іншим особам, а фактично у період із 2 лютого 2006 року до 29 серпня 2008 року вилучалися з каси КС «Вітязь-Н», що на вул. Леніна, 10, офіс 23 у м. Херсоні, безпосередньо ним, а також згаданими посадовими особами, передавати йому особисто і перераховувати на вказаний ним банківський рахунок.

Таким чином, ОСОБА_9 організував з участю посадових осіб та заволодів грошовими коштами КС «Вітязь-Н» на загальну суму 2 117 300 грн, що обернув на свою користь.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 28 жовтня 2014 року апеляції прокурора, потерпілих, захисника, який діяв в інтересах засудженої ОСОБА_6 , засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 залишено без задоволення. Апеляцію засудженої ОСОБА_10 задоволено частково, вирок суду щодо неї змінено: уточнено в резолютивній частині початок відбування нею покарання з 23 березня 2011 року; на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років та від додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими обов`язками, строком на три роки. У решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційних скаргах:

прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та направлення матеріалів справи на новий апеляційний розгляд, обґрунтовуючи тим, що апеляційний суд при постановленні ухвали не дотримався вимог ст. 377 КПК України 1960 року, прийнявши рішення про залишення апеляції прокурора без задоволення, в якій були наведені доводи щодо допущених судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, що залишилися не перевіреними судом належним чином, а отже, і не спростованими. При цьому прокурор наголошував апеляційному суду на невідповідності вироку суду першої інстанції вимогам ст. 334 КПК України 1960 року, оскільки на підтвердження обвинувачення, яке цей суд визнав доведеним, викладено показання лише 5 потерпілих, хоча судом допитувалося 44 потерпілих і їхні показання наведено як єдині, хоча ці показання стосувались окремої конкретної ситуації. Зазначив, що апеляційним судом з огляду на внесені зміни у кримінальний закон, якими посилено відповідальність за статтями 364, 366 КК України, мали б бути внесені зміни у вирок із зазначенням редакції статті, за якою були засуджені особи. Заперечив також рішення апеляційного суду про застосування до засудженої ОСОБА_10 положень акта амністії як до особи, яка має судимість за тяжкий злочин;

захисник ОСОБА_7 просить суд про скасування судових рішень щодо ОСОБА_8 та направлення матеріалів справи на новий судовий розгляд, мотивуючи неправильним застосуванням кримінального закону при кваліфікації дій засудженого, оскільки судом не встановлено умислу у ОСОБА_8 , який діяв на покращення фінансового стану

КС «Вітязь-Н», на заволодіння її грошовими коштами, тому правильною вважає кваліфікацію дій останнього за ст. 367 КК України як службова недбалість;
засуджена ОСОБА_6 у свій касаційній скарзі з доповненнями просить судові рішення щодо неї скасувати та направити на нове розслідування/новий судовий розгляд або закрити провадження у справі, змінити запобіжний захід, мотивуючи своє прохання незаконністю та необґрунтованістю цих рішень. При цьому також заперечує встановлені судами фактичні обставини справи, висновки суду про її винуватість, правильність застосування кримінального закону при кваліфікації її дій, недотримання апеляційним судом вимог процесуального закону при перевірці вироку суду щодо неї, оскільки вона не була посадовою особою КС «Вітязь-Н», не була матеріально-відповідальною особою, а отже, і не мала будь-яких осіб у підпорядкуванні (зокрема, бухгалтера-касира), а була лише приватним підприємцем, яка надавала послуги бухгалтерського характеру за укладеною між нею і КС «Вітязь-Н» угодою. Крім того, вказала на невідповідність призначеного їй судом надто суворого покарання у виді позбавлення волі, оскільки не було враховано повною мірою всіх даних про її особу, а саме, що вона є багатодітною матірю.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора частково та не заперечував проти часткового задоволення касаційної скарги засудженої ОСОБА_6 із доповненнями і скарги захисника ОСОБА_7 , пояснення захисника ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення скарг прокурора і захисника ОСОБА_7 , та підтримала касаційну скаргу засудженої ОСОБА_6 із доповненнями, пояснення засудженої ОСОБА_6 , яка заперечувала проти часткового задоволення касаційної скарги прокурора, підтримала подану нею скаргу із доповненнями, яку просила задовольнити, а вирішення питання щодо скарги захисника ОСОБА_7 залишила на розсуд суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Колегія суддів погоджується з доводами касаційних скарг щодо недотримання апеляційним судом повною мірою вимог кримінально-процесуального закону.

В ухвалі апеляційного суду згідно з п. 8 ч. 1 ст. 377 КПК України 1960 року мають бути зазначені докладні мотиви прийнятого рішення.

Також відповідно до ч. 2 ст. 377 цього Кодексу при залишенні апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Згідно зі статтями 362 і 365 КПК України 1960 року суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити усі доводи апеляцій, у тому числі, якщо для того є підстави, і шляхом проведення судового слідства. Усі доводи, що містяться в апеляціях, мають бути ретельно вивчені, проаналізовані з урахуванням наявних у справі та додатково поданих матеріалів із тим, щоб жодний довід не залишився нерозглянутим.
У вироку суду при викладенні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено про те, що ОСОБА_6 «зловживала своїм службовим становищем» та яка «фактично виконувала обовязки головного бухгалтера».
При цьому також вказано, що вона «з 1 квітня 2005 року до 14 травня 2007 року обіймала посаду бухгалтера, а з 15 травня 2007 року працювала за договором про надання бухгалтерських послуг…будучи посадовою особою».

Злочини, за які, зокрема, засуджена і ОСОБА_6 , вчинені за період із 2 лютого 2006 року до 29 серпня 2008 року, тобто і в той час, коли вона вже не була у штаті працівників КС «Вітязь-Н», а надавала лише послуги бухгалтерського характеру як фізична особа-підприємець (що підтверджується наявною в матеріалах справи угодою між нею та КС «Вітязь-Н»).

Не погодившись із вироком суду, захисник в інтересах засудженої ОСОБА_6 подав апеляцію, в якій, окрім іншого, наголошувалося на згаданих порушеннях кримінального закону, а саме на тому, що засуджена не була посадовою особою, не могла мати підлеглих осіб (зокрема, касира), а отже, і не є субєктом злочинів за статтями 191, 366 КК України.

Проте, суд апеляційної інстанції наведені доводи належним чином не перевірив, залишивши їх поза увагою, а тому і не спростував з наведенням докладних мотивів прийнятого рішення.

Аналогічні доводи щодо правильності кваліфікації дій засудженої ОСОБА_6 наведено нею і в касаційній скарзі з доповненнями.

У зв`язку з тим, що судом апеляційної інстанції не проведено належної перевірки вказаних тверджень захисника щодо правильності кваліфікації дій засудженої ОСОБА_6 , суд касаційної інстанції позбавлений можливості на даному етапі зробити висновок щодо правильності застосування кримінального закону в цій частині.

Недотримання вимог ст. 377 КПК України 1960 року суд касаційної інстанції вбачає й при розгляді судом апеляційної скарги прокурора в частині перевірки дотримання судом першої інстанції положень ст. 334 КПК України 1960 року, тому дана ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню щодо всіх осіб, засуджених вироком суду від 11 червня 2013 року.

При цьому, під час нового апеляційного розгляду мають бути перевірені й інші доводи касаційних скарг, такі, які стосуються правильності застосування кримінального закону у вироку суду, що не буде погіршувати становища засуджених осіб, зокрема й редакція статей 364, 366 КК України.

З огляду на викладене вище, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням матеріалів справи на новий апеляційний розгляд, під час якого суд має ретельно перевірити зібрані у справі докази, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, перевірити правильність застосування кримінального закону при кваліфікації дій засуджених, зокрема ОСОБА_6 , та звільняючи від відбування покарання на підставі акту амністії, перевірити повною мірою й інші доводи поданих апеляцій і з урахуванням усіх обставин справи постановити судове рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційні скарги прокурора, засудженої ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 28 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 скасувати, а матеріали справи направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за скаргою № 5-940км15 Категорія: ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366,
ч. 5 ст. 191 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_11
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_12
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_2