Справа № 158/1857/16-к
Провадження № 1-кп/0158/97/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в с к л а д і: головуючого судді ОСОБА_1
при с е к р е т а р і ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в:
В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження: відкрита непроникаюча черепно-мозкова травма у вигляді перелому скроневої та потиличної кісток справа з переходом на основу черепа з забоєм головного мозку, садна в ділянці обличчя, шиї, плечової ділянки справа, підшкірна гематома навколо правого ока, які за ступенем тяжкості згідно висновку судово-медичної експертизи № 759 від 27.07.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Порушення ОСОБА_6 правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку зі скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Показання обвинуваченого щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення в судовому засіданні ствердила потерпіла ОСОБА_4 .. Суду показала, що збитки заподіяні злочином, відшкодовані повністю. Просила суворо не карати.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої.
За таких обставин суд вважає доведеною винуватість підсудного ОСОБА_6 в порушенні правил дорожнього руху, якими заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року №14 при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо.
Судом також враховано думку потерпілої, яка просила суворо не карати, особу підсудного, який після вчинення дорожньо-транспортної пригоди критично оцінив свою протиправну поведінку, що виразилось у визнанні вини, відшкодування завданих збитків.
Крім того, суд враховує обставини, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданих збитків.
Обставиною, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставинах, враховуючи дані про особу підсудного, який хоч і вчинив тяжкий злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною що обтяжує покарання, однак приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням мінімального покарання передбаченого санкцією статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
В силу абз. 3 п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у зв`язку з відсутністю в обвинуваченого права керування транспортними засобами суд не призначає додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
У справі заявлено цивільний позов прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.
У відповідності до ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, при цьому, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
В силу п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 07.07.1995р. №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат", витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Позов прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної ради задовольнити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1