Єдиний унікальний номер 236/122/15-к
Номер провадження 11-кп/775/58/2016

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Артемівську

в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянула в відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у м. Красний Лиман, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого: 1) 15.10.2009 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.1 ст.190 КК України до 200 годин громадських робіт; 2) 07.02.2011 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.1 ст.121, ч.2 ст.125, ч.1 ст.129, 70 ч.1,70 ч.4,71 ч.1 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі, звільненого 26.11.2013 року відповідно до ухвали Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 18.11.2013 року умовно-достроково на 1 рік 09 місяців 10 днів, який інвалідом не являється, ніде не працює та не зареєстрований, проживає без реєстрації по АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення, за ст..289 ч.3 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань призначено покарання у вигляді 9 років 10 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Відповідно до ст..71 КК України шляхом часткового приєднання покарань за сукупністю вироків остаточно обрано покарання у вигляді 10 років 10 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився у м.Артемівськ Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого: 1) 17.05.2008 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.162,304,70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 12.04.2013 року відповідно до ухвали Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 01.04.2013 року умовно-достроково на 2 роки 03 місяці 18 днів, який інвалідом не являється, ніде не працює та не зареєстрований, проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..185 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, за ст.185 ч.2 КК України до 5 років позбавлення, за ст..289 ч.3 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Відповідно до ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Відповідно до ст..71 КК України шляхом часткового приєднання покарань за сукупністю вироків остаточно обрано покарання у вигляді 11 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185 ч.2, 289 ч.3 КК України та обвинуваченим ОСОБА_9 були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2, 289 ч.3 КК України, за наступних обставин.

18 листопада 2014 року приблизно о 20 годині ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, за попередньою змовою між собою з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, розподіливши між собою ролі, прибули до будинку АДРЕСА_1 , де викликали сторожа ОСОБА_10 , який відчинив вхідні двері і намагався вийти з будинку. Але ОСОБА_9 з метою заволодіння майном та подолання можливого опору наніс ОСОБА_10 , який знаходився в коридорі будинку у дверному пройомі вхідних дверей, удар кулаком в обличчя, від якого останній впав на підлогу, звідки намагався піднятися, але ОСОБА_6 з тією ж метою наніс йому декілька ударів палкою по голові, від яких потерпілий ОСОБА_10 знову впав на підлогу та втратив свідомість. Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 проникли до вказаного будинку та внесли ОСОБА_10 в кімнату будинку і кинули на підлогу, де продовжили його побиття з метою отримання ключів від замка запалювання вантажного тентового мікроавтобуса марки ГАЗ-330202-414 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_6 наніс йому удар ногою по голові, а ОСОБА_9 удар кулаком в обличчя, та ОСОБА_6 продовжив пошуки вказаних ключів. Не знайшовши ключі, обвинувачені, переслідуючи мету заволодіння транспортним засобом та з метою подолання опору ОСОБА_10 , застосувавши заздалегідь принесену з собою липку стрічку «скотч», зв`язали потерпілого ОСОБА_10 вказаною стрічкою ОСОБА_6 руки, а ОСОБА_9 ноги. Потім ОСОБА_6 вийшов на вулицю Ленінградська м. Красний Лиман, де на узбіччі вул.. Ленінградськів в м. Красний Лиман біля подвір`я домоволодіння №87 був припаркований вантажний тентовий мікроавтобус марки ГАЗ-330202-414 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві оперативного управління відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, ОСОБА_11 , і з метою заволодіння ним знайденим каменем розбив скло у дверях мікроавтобуса зі сторони водія, проникли разом з ОСОБА_9 до кабіни вказаного автобуса, де сумісними зусиллями, з`єднавши дроти, завели його двигун і, заволодівши транспортним засобом, з місця події зникли, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 88140,0 грн. а потерпілому ОСОБА_10 забиті рани лівого вуха та нижньої губи, травматичну екстракцію першого зубу на нижній щелепі справа, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1 від 08.01.2015 року відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, як потребуючі для свого лікування строк більше 6, але менше 21 доби. Транспортним засобом розпорядилися на власний розсуд.

Крім того, 18 листопада 2014 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , в процесі реалізації наміру на заволодіння вантажним тентовим мікроавтобусом марки ГАЗ-330202-414 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті якого потерпілому ОСОБА_10 було завдано тілесних ушкоджень, від яких останній втратив свідомість, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон «Samsung SGH-C300» вартістю 195,0 грн. з сім-картою оператора мобільного зв?язку МТС вартістю 14,0 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 209 грн. З місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

А також 18 листопада 2014 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які перебували у стані алкогольного сп?яніння, знаходячись біля будинку № 87 по вул.. Ленінградська в м. Красний Лиман Донецької області, реалізуючи намір на заволодіння вантажним тентовим мікроавтобусом марки ГАЗ-330202-414 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , встановивши, що в кузові автобуса знаходяться житньо-пшеничні висівки у мішках, за попередньою змовою між собою, таємно, а ОСОБА_9 повторно, викрали 180 мішків вказаних висівок, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 5040,0 грн. З місця події зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

У апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 , ставиться питання про скасування вироку та зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення і визнання його винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.1, ст.289 ч.1 КК України. Апелянт зазначає, що провина ОСОБА_9 не доведена, потерпілий ОСОБА_10 є заінтересованою особою, висновки судово-медичної експертизи суперечать відповідним Правилам призначення судово-медичних експертиз.

У апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку та постановлення нового процесуального рішення, за підстав аналогічним зазначеним в апеляційній скарзі ОСОБА_6 . Апелянт зазначає, що потерпілий ОСОБА_10 неодноразово змінював покази.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 і захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг, прокурора, який просив суд залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Суд, першої інстанції згідно до вимог ст..94 КПК України дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для постановлення обвинувального вироку.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у скоєнні інкримінованих правопорушень не визнавав. Йому відомо, що ОСОБА_6 працював у ОСОБА_11 , водієм мікроавтобуса. Він також деякий час працював у неї в якості робітника. Не заперечував того, що дійсно 18.11.2014 року вживали з ОСОБА_6 спиртні напої. Потім в вечірній час ОСОБА_6 пішов з дому і пізніше зателефонував йому і попросив допомогти по роботі розвести корма та розвантажити їх. Він погодився, але на АДРЕСА_2 не ходив. Його ОСОБА_6 підібрав на іншій вулиці м. Красний Лиман неподалік від місця його проживання. Вони разом розвезли вантаж, у тому числі ОСОБА_12 . Про те, що висівки викрадені, він не знав. Потім ОСОБА_6 висадив його в м. Красний Лиман, а сам знову кудись поїхав.

ОСОБА_6 суду показав, що раніше працював у ОСОБА_11 , в якості водія, вона заборгувала йому заробітну плату. Не заперечує того, що 18.11.2014 року разом з ОСОБА_9 в вечірній час вживали спиртні напої, після чого він вирішив заволодіти транспортним засобом ОСОБА_11 . Для цього він взяв з собою «скотч», виламав палицю та пішов на вул.. Ленінградську в м. Красний Лиман до будинку АДРЕСА_2 , Він пішов до будинку, де знаходився сторож, щоб знайти ключі від автомобіля. Двері відчинив ОСОБА_10 , якому він одразу наніс удар палицею по ключиці, від чого той впав і втратив свідомість. Він затягнув його у будинок, де ще раз вдарив ногою в область вуха, перев?язав йому руки та ноги «скотчем» та продовжив пошуки ключів. ОСОБА_9 з ним не було. Не знайшовши таких, він розбив скло в дверцятах автомобіля, завів автомобіль шляхом з?єднання дротів, передзвонив ОСОБА_9 , щоб він з місця проживання вийшов на вулицю, де його і підібрав. Він сам через ОСОБА_13 найшов покупця на висівки ОСОБА_12 , з яким сам домовлявся про ціну товару. ОСОБА_9 у домовленостях участі не брав, лише допоміг вивантажити викрадене.

Суд вірно піддав критиці покази обвинувачених, їх необхідно розцінювати, як бажання уникнути чи пом`якшити кримінальну відповідальність. Вина ОСОБА_6 і ОСОБА_9 підтверджена доказами, дослідженими судом.

Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що ОСОБА_11 займається реалізацією продуктів та кормів, які зберігає у будинку та складських приміщеннях по АДРЕСА_1 . Має для здійснення господарської діяльності у власності вантажні транспортні засоби. Він працює у ОСОБА_11 в якості робітника. До 18.11.2014 року знав ОСОБА_6 і ОСОБА_9 , які працювали у ОСОБА_11 18.11.2014 року в вечірній час він перебував у будинку АДРЕСА_2 і почув звуки сторонніх під дверима будинку. Він відчинив вхідні двері будинку і, ставши в дверному отворі, побачив перед собою ОСОБА_9 , а за ним стояв ОСОБА_6 . ОСОБА_9 відразу наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого він впав на підлогу, коли піднімався ОСОБА_6 в цей час наніс йому удар палицею по голові та тулубу, від чого він втратив свідомість і впав. Коли він прийшов до тями, то вже лежав у кімнаті на підлозі. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 знову нанесли йому удари по голові та обличчю руками та ногами, від яких він знову втратив свідомість. Коли знову прийшов до тями, то був зв?язаний по рукам та ногам «скотчем». А потім они шукали ключи від машини. В результаті злочину йому були заподіяні тілесні ушкодження рани вуха, губи, вибито передній зуб. Та коли він був без свідомості з кармана одягнених на ньому брюк у нього було викрадено телефон «Samsung SGH-C300» з сім-картою оператора мобільного зв?язку МТС.

Потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що займається підприємницькою діяльністю по реалізації продуктів харчування та кормів. Для цього використовує жилий будинок АДРЕСА_1 . В цьому ж жилому будинку є і жиле приміщення, в якому проживає ОСОБА_10 , який працює у неї охоронцем. Раніше ОСОБА_6 та ОСОБА_9 працювали в неї перший водієм, а другий робітником, з якими вона провела розрахунок повністю. 18.11.2014 року вона придбала висівки, які в кількості 180 мішків були завантажені у автомобіль марки ГАЗ-330202-414 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований на вулиці поруч з гаражем. Після 22 годин їй зателефонувала сусідка і повідомила, що вказаний автомобіль зник. Вона негайно приїхала з чоловіком на вказану адресу. Дійсно автомобіля з висівками не було. Коли вони з чоловіком зайшли в будинок, то на підлозі виявили ОСОБА_10 , зв?язаного по рукам та ногам «скотчем», обличчя та вухо якого було розбите. Пізніше він їй розповів, що на нього напали ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , та після нападу в нього пропав телефон.

Свідок ОСОБА_9 , суду показала, що обвинувачений ОСОБА_9 її брат і станом на листопад місяць 2014 року він проживав по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_6 20.11.2014 року зайшла до нього додому в будинок по АДРЕСА_1 . В приміщенні кухні вона знайшла мобільний телефон «Samsung С300» без сім-картки.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що в листопаді місяці 2014 року біля 21 години ОСОБА_13 на своєму автомобілі приїжджав до нього додому разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 . Вони пропонували йому придбати для корму висівки, які останні продають дешево, як отримані в рахунок оплати праці. Саме з останніми він обговорював і ціну продажу. Потім в цей же вечір ОСОБА_6 та ОСОБА_9 приїхали вдруге на автомобілі «Газель», та вдвох вигрузили на склад як вони пояснили 130 мішків висівок. Він відразу розрахувався з ними, заплативши їм біля 2000 грн.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що 18.11.2014 року біля 22 годин до нього додому на автомобілі «Газель» приїхали обвинувачені і ОСОБА_6 попросив його допомогти продати біля 120 мішків висівок, які він отримав в рахунок заробітної плати. Він погодився їм допомогти і вони втрьох на його автомобілі поїхали в с. Іванівка до ОСОБА_12 , з яким домовилися за продаж висівок. Потім вони втрьох повернулися до місця проживання свідка, де перед поїздкою до ОСОБА_12 . ОСОБА_6 і ОСОБА_9 залишили автомобіль «Газель» з висівками, в якого була біла кабіна та темний тент. Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 сіли в автомобіль «Газель» і поїхали.

Із протоколу огляду місця події, предметів та таблицями ілюстрацій до них від 19.11.2014 року (а.с.42-60 т.1,) вбачається, що було встановлено час, місце скоєння правопорушень, їх наслідки, виявлено та вилучено речові докази, які свідчать про те, що правопорушення мали місце;

Із протоколу огляду від 19.11.2014 року (а.с.81 т.1) вбачається, що в АДРЕСА_3 в приміщенні гаражу, що належить ОСОБА_12 , було виявлено та вилучено 180 мішків висівок.

Із протоколу пред?явлення осіб для впізнання від 20.11.2014 року (а.с.85-93 т.1) вбачається, що свідок ОСОБА_13 впізнав обвинуваченого ОСОБА_9 як особу, яку разом з ОСОБА_6 18.11.2014 року перевозив на своєму автомобілі додому до ОСОБА_12 з метою реалізації висівок. А ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , в яких 18.11.2014 року придбав висівки, які свідчать про те, що реалізували викрадене майно(висівки) ОСОБА_6 та ОСОБА_9 разом, як отримані в рахунок оплати праці, чим спростовуються пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та підтверджують його провину у викраденні чужого майна за попередньою змовою з ОСОБА_6 та сумісним розпорядженні ним;

Із протоколу проведення слідчих експериментів від 24.11.2014 року (а.с.144-149 т.1) вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_14 в присутності понятих добровільно пояснили як 18.11.2014 року по АДРЕСА_1 вони за попередньою змовою між собою з застосуванням фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_10 заволоділи автомобілем ГАЗ-330202-414 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_9 таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_10 , та сумісно викрали висівки, які знаходилися у кузові автомобіля. Після чого з метою реалізації автомобіля зверталися за допомогою до ОСОБА_15 , а з метою реалізації висівок до ОСОБА_13 , який познайомив їх з ОСОБА_12 , якому вони продали всі висівки за 2000,0 грн., а автомобіль з метою знищення слідів заволодіння підпалили поруч з автошляхом Красний Лиман - Ставки.

Із протоколу пред?явлення особи для впізнання від 08.01.2015 року (а.с.153-155 т.1) вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 в присутності понятих впізнав ОСОБА_9 як особу, яка разом з ОСОБА_6 18.11.2014 року застосувавши до нього фізичне насилля, незаконно заволоділа автомобілем «Газель» та викрала 180 мішків висівок, які знаходилися у його кузові.

Згідно висновку судово-медичної експертизи (а.с.75 т.2) вбачається, що потерпілому ОСОБА_10 було заподіяно під час заволодіння транспортним засобом забиті рани лівого вуха та нижньої губи, травматичну екстракцію першого зубу на нижній щелепі справа, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, як потребуючі для свого лікування строк більше 6, але менше 21 доби, тобто 18.11.2014 року обвинувачені заволоділи транспортним засобом з застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров?я потерпілого.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає привальним висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів при обставинах, встановлених у судовому рішенні, їх дії правильно кваліфіковані: дії ОСОБА_6 та ОСОБА_9 по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом за ч.3 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; дії ОСОБА_9 по епізоду викрадення мобільного телефону за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); дії ОСОБА_6 та ОСОБА_9 по епізоду крадіжки висівок за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а для ОСОБА_9 також скоєне повторно.

Суд відповідно до вимог ст.ст. 84, 85 КК України дав в судовому рішенні оцінку показам в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 та обвинувачених.

Суд правильно обґрунтував свою правову позицію з огляду на вимоги ст.ст. 86,87 КПК України щодо доказів, досліджених судом та порушення прав на захист відповідно до ст..52 КПК України.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання, суд відповідно до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, які не працюють, посередньо характеризуються. Як обставину, що обтяжує покарання, факт вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_9 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для їх виправлення й попередження нових злочинів.

Даних, які би свідчили, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_9 допущено неправильне застосування кримінального закону чи істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 28 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_9 залишити без змін.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: