Кримінальне провадження № 216/679/16-к
Провадження № 1-кс/216/2128/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 року Центрально - Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання слідчого військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України лейтенанта юстиції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщане Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2016 року до суду надійшло клопотання слідчого військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України лейтенанта юстиції ОСОБА_4 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що сержант ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді курсанта, 13.03.2015 біля 08год. 00хв., діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив вказану військову частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 30.03.2015 біля 15год. 00хв., тобто більше ніж через десять діб, але не більше місяця, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 і заявив про себе, чим вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст.407 ч.4 КК України (в редакції Закону України №194-VIII від 12.02.2015 року).

Він же, являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) на посаді старшого розвідника у військовому званні сержанта, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, 27.04.2015 біля 09год. 00хв., діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив вказану військову частину та направився до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 25.06.2016 біля 11год. 00хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно у супроводі військовослужбовців Військової служби правопорядку прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе, чим вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст.407 ч.4 КК України (в редакції Закону України №194-VIII від 12.02.2015 року).

27.06.2016 ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) на посаді старшого розвідника у військовому званні сержанта, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив вказану військову частину в умовах особливого періоду та направився у невідомому напрямку.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України: «Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці», санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії особливо тяжких злочинів.

31 жовтня 2015 року стосовно військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації військової частини-польова пошта НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_5 складено та вручено у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.

Вина сержанта ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та матеріалами службового розслідування за фактом нез`явлення на службу без поважних причин сержанта ОСОБА_5 .

Окрім того, у зв`язку із неможливістю встановлення місцезнаходження військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_5 , останнього того ж дня було оголошено в розшук.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме:

1. Переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

2. Має фактичну можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

3. Підозрюваний має можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування.

4. Залишаючись на волі підозрюваний має можливість вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, а саме продовжити вчиняти зазначений злочин, переховуючись від органів слідства та суду.

В повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків неможливо у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час переховується від органів досудового слідства та суду.

Приймаючи до уваги, що з 27 червня 2016 року по теперішній час підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, тривалий час переховується від органу досудового розслідування, може перешкоджати проведенню слідчих дій та прийняттю процесуальних рішень за кримінальним провадженням, то виникла необхідність отримати дозвіл на затримання останнього з метою приводу до Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.139 КПК України у випадку, встановленому частиною першою цієї статті, до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано привід.

Відповідно до ч.1 ст.140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Відповідно до ч.2 ст.140 КПК України рішення про здійснення приводу приймається: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора або з власної ініціативи, а під час судового провадження - судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, або з власної ініціативи. Рішення про здійснення приводу приймається у формі ухвали.

Відповідно до ч.1 ст.142 КПК України під час досудового розслідування клопотання слідчого, прокурора про здійснення приводу розглядається слідчим суддею у день його надходження до суду. У разі необхідності слідчий суддя може заслухати доводи особи, яка подала клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 , належним чином викликався слідчим до військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України , за адресою мешкання ОСОБА_6 відсутній . Дана обставина свідчить про ухилення від слідчого при проведенні слідчих дій в межах досудового розслідування, тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 187, 188, 189, 190, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити військовій прокуратурі Криворізького гарнізону Південного регіону України.

Копію ухвали надіслати органу, на який покладено її виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчій суддя: ОСОБА_1