Справа № 466/9617/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/318/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08.02.2016 року у кримінальному проваджені № 466/9617/15-к, щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покараннядо засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

встановила:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08.02.2016 року у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 на день розгляду справи відбув 10 років 09 місяців 24 дні, не відбув 2 роки 2 місяці 6 днів, раніше неодноразово судимий, по даній справі відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину та відбув 3/4 строку призначеного покарання. Згідно матеріалів особової справи, пояснень представника колонії, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 заохочувався один раз, один раз порушував режим утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, не робить правильних висновків із свого кримінального минулого.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_8 , в інтересах засудженого, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08.02.2016 року та звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.

Апелянт, в обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції помилково прийшов до переконання у безпідставності задоволення заяви захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, оскільки ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених. Тим більше, що ОСОБА_6 відповідає умовам умовно-дострокового звільнення, які передбачені ч.1 ст. 81 КК України, начальником Личаківської ВК № 30 від 04.08.2015 року характеризується з позитивної сторони, не допускає порушень дисципліни, виконує вимоги персоналу колонії, на профілактичному обліку в установі не перебуває. З 30.10.2014 року ОСОБА_6 переведений у колонію середнього рівня безпеки, що додатково підтверджується факт його виправлення. Вину в скоєному злочині засуджений визнає повністю, розкаюється в скоєному, має ряд заохочень.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника-адвоката ОСОБА_8 , підтриману засудженим ОСОБА_6 , які, кожен окремо, просили задоволити його апеляційну скаргу захисника, міркування прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності із ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст.107 КВК України, належне виконання законних вимог представників адміністрації виправної колонії та дотримання встановлених норм щодо порядку і умов відбування покарання є обов`язковим для засуджених упродовж усього строку відбування ними покарання.

Приймаючи рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України суд повинен брати до уваги не лише тільки доводи заяви захисника, а й інші характеризуючі дані про особу засудженого в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 засуджений 30.05.2005 року вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ст. ст. 296 ч.2, 186 ч.2, 115 ч.1, 70, 71 КК України до 13 років позбавлення волі. На день розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 відбув покарання строком 10 років 09 місяців 24 дні, не відбув 2 роки 2 місяці 6 днів, раніше неодноразово судимий, по даній справі відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину та відбув 3/4 строку призначеного покарання. Згідно пояснень представника колонії, та матеріалів особової справи за час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 заохочувався один раз, один раз порушував режим утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, не робить правильні висновки із свого кримінального минулого.

Згідно довідки по особовій справі про заохочення і дисциплінарні стягнення, протягом строку відбування покарання, ОСОБА_6 6 разів заохочувався протягом 2010-2015 років, та йому було оголошено, протягом 2005 2015 років: 2 попередження, 5 доган, 3 суворі догани, 3 рази - 15 діб ДІЗО, які погашені на даний час.

Надані адміністрацією колонії характеристики від 04.08.2015 року, 17.02.2016 року на засудженого та наявність у нього заохочень протягом строку відбування покарання ще не свідчить про виправлення ОСОБА_6 . В характеристиці від 17.02.2016 року зазначено, що 29.01.2015 року ОСОБА_6 комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.

Покликання апелянта про те, що судом першої інстанції не враховані умови умовно дострокового звільнення, зокрема те, що ОСОБА_6 відбув ? необхідного строку відбування покарання, розкаюється в скоєному, не знайшли свого підтвердження.

Заява захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є основним критерієм для застосування судом ст. 81 КК України, оскільки застосування даної норми є правом, а не обов`язком суду.

За таких обставин ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 08.02.2016 року щодо відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08.02.2016 року відносно засудженого ОСОБА_6 , якою відмовлено в задоволенні заяви захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, в той же самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:
Судді: