В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/130/93/2016 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, військовозобов`язаного, розлученого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого 23 липня 2013 року Калинівським районним судом за ст.122 ч.1, 75 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 14 травня 2014 року ухвалою Калинівського райсуду скасоване звільнення від відбування покарання і направлений у місця позбавлення волі; ухвалою від 22 липня 2014 року Вінницького міського суду скорочено невідбуту частину покарання на 1/2, звільненого 2 червня 2015 року по відбуттю строку, - у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ст.185 ч.3 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 17 лютого 2016 року,

також за участі прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

16 лютого 2016 року, біля 20 г, обвинувачений ОСОБА_5 з метою таємного викрадення чужого майна шляхом вільного доступу увійшов до приміщення кафе «Уют», яке належить ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 , звідки з підсобного приміщення таємно викрав чотири пачки прального порошку вартістю 120 грн., три пачки кальцинованої соди вартістю 75 грн., п`ять пачок кетчупу вартістю 55 грн., дві пачки кокосової стружки вартістю 10 грн., п`ятилітрову пляшку соняшникової олії вартістю 175 грн., парову праску вартістю 800 грн., а всього на загальну суму 1250 грн., які склав у господарську поліпропіленову сумку вартістю 15 грн.. В цей час працівники кафе покинули приміщення і замкнули його. Обвинувачений ОСОБА_5 , не маючи можливості у зв`язку з цим покинути приміщення та довести свій злочинний намір до кінця, залишився там і був виявлений о 8-30 г чоловіком власниці кафе, чим виключив можливість обвинуваченого розпорядитись викраденим майном.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст.15 ч.2 ст.185 ч.3 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення.
У вчиненому злочині обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, погодився давати показання.
Потерпіла у судове засідання не з`явилась. Після підготовчого судового засідання подала заяву про відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого, прохання його суворо не карати, а також про розгляд кримінального провадження у її відсутність.
Відповідно до ст.322 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.
Прокурор і обвинувачений вважали, що кримінальне провадження можливо розглянути у відсутність потерпілої.
Приймаючи до уваги заяву потерпілої, враховуючи думки учасників кримінального провадження, суд вважає, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, а тому ухвалив розглядати кримінальне провадження у відсутність потерпілої ОСОБА_6 ..
Оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд у відповідності із ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні. При цьому суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Тому суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і визначає такий обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та встановлює такий порядок їх дослідження : допит обвинуваченого, дослідження характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів досудового розслідування та матеріалів щодо речових доказів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю і підтвердив, що намагався вчинити крадіжку речей та продуктів харчування при викладених вище обставинах. Розкаявся, просив його суворо не карати.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, про що свідчать довідка про судимість та ксерокопії вироків.
Його особа посвідчена довідкою та ксерокопією свідоцтва про його народження.
Згідно з довідкою від 17 лютого 2016 року виконавчого комітету Заливанщинської сільської ради Калинівського району Вінницької області, обвинувачений ОСОБА_5 проживає у АДРЕСА_1 , характеризується негативно.
Відповідно до довідок Калинівської ЦРЛ від 18 лютого 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у психіатра не значиться, перебував 1 2013 році на обліку у лікаря-нарколога.
Викрадені речі та шапка обвинуваченого визнані речовим доказом і передані на зберігання потерпілому, а шапка до Жмеринського ВП, про що свідчить постанова слідчого від 18 лютого 2016 року та розписка потерпілої.
Обставинами, які у відповідності із ст.66 КК України пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, не доведення злочину до кінця.
Обставин, які у відповідності із ст.67 КК України обтяжують покарання, суд не встановив.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином; обставини, що пом`якшують покарання та особу винного; що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, і яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами; і вважає необхідним призначити йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - у виді позбавлення волі в умовах, відповідно до ст.75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком з обов`язками, передбаченими п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України.
Суд вважає, що речові докази, які знаходяться у потерпілої, слід залишити в її користуванні, а шапку, яка знаходиться на зберіганні у Жмеринському ВП, знищити.
Керуючись ст.ст.349, 370, 371, 374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в :

ГОНЧАРУКА ОЛЕКСАНДРА ПЕТРОВИЧА визнати винуватим за ст.15 ч.2 ст.185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Згідно зі ст.75 КК України, звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на обвинуваченого такі обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції ; повідомляти ці органи про зміну місця проживання або роботи.
Речові докази по справі господарська сумка з поліпропілену, у якій знаходяться чотири пачки прального порошку, три пачки кальцинованої соди, п`ять пачок кетчупу, дві пачки кокосової стружки, п`ятилітрова пляшка соняшникової олії, парова праска які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити в її користуванні. Шапку чорного кольору, яка знаходиться на зберіганні у Жмеринському ВП, знищити.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_4 ..
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнане судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Головуючий ОСОБА_7