Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001274, щодо
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Улан-Уде, Бурятської республіки, Російської федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,:
11 листопада 2013 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 1190 грн.;
8 червня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання призначено за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначеного даним вироком та вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20.04.2015 року у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі,
обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.1 ст.358 КК України,
на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 2 лютого 2016 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 2 лютого 2016 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.1 ст.358 КК України і засуджений :
за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки;
за ч.1 ст.358 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 /один/ рік і 6 /шість/ місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, визначено остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарання призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 08.06.2015 року у виді 4 /чотирьох/ років 4 /чотирьох/ місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання з 24 лютого 2015 року.
Відповідно до ст.72 КК України, в строк відбування покаранню ОСОБА_5 зараховано терпін його попереднього ув`язнення, починаючи з 24.02.2015 року по 02.02.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судом вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно вироку суду, ОСОБА_5 , будучи 11.11.2013 року засудженим Галицьким районним судом м.Львова за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 гривень, який не сплатив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.

Так, 24 лютого 2015 року, приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, діючи повторно, скориставшись відсутністю власника, таємно викрали телевізор «ТСР», вартістю 1464грн. 36 коп., який належить ОСОБА_9 , чим завдав останньому майнової шкоди на вищевказану суму.

Крім того, приблизно в січні 2015 року в м.Київ (точної дати не встановлено), ОСОБА_5 здійснив підроблення паспорту громадянина України виданого 13.07.2010 року Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_1 , шляхом вклеювання своєї фотокартки у даний паспорт, який в подальшому зберігав при собі з метою використання.

На вирок суду подані апеляційні скарги,з яких вбачається :

- обвинувачений ОСОБА_5 , не заперечуючи доведеності його вини у вчинених ним злочинах та кваліфікації своїх дій, вважає, що суд не врахував належним чином обставини справи, його особу, пропажу його телефону під час досудового розслідування в камері зберігання і призначив суворе покарання. Просить вирок суду змінити і призначити йому більш м`яку міру покарання, ніж передбачена законом, з застосуванням положень ст.69 КК України;

- захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , заявив аналогічні його підзахисним апеляційні вимоги. Вважає, що місцевий суд не врахував сімейні обставини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Просить оскаржуваний вирок суду змінити і призначити ОСОБА_5 більш м`яку міру покарання, застосувавши вимоги ст.69 КК України - арешт або обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, а апеляційних скарг без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновків про наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким не оспорюються.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.185 КК України, ч.1 ст.358 КК України, крім визнання вини самим обвинуваченим, повністю доведена показами потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_11 та іншими доказами.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, з врахуванням обставин, які його пом`якшують та обтяжують.
Згідно з п.п.1,2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції цих вимог закону при його постановленні було дотримано в повному об`ємі.

Так, при обранні міри покарання ОСОБА_5 судом першої інстанції належним чином враховано ступінь тяжкість вчинених злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування збитків, в тому числі і обставини, на які покликається обвинувачений та його захисник. Судом враховано й характеризуючі дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який будучи раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, знову вчинив аналогічний злочин.

І таке призначене для ОСОБА_5 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Під час перебування в Рівненському слідчому ізоляторі, ОСОБА_5 зарекомендував себе посередньо.

У відповідності до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання , не зазначеного в санкції статті ( частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів вважає, що достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_5 ст.69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, чи більш м`якого виду основного покарання , не зазначеного в санкції ч.2 ст. 185 КК України, арешту чи обмеження волі, не встановлено, не навели таких переконливих даних і обвинувачений та його захисник.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 безпідставні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 2 лютого 2016 року про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.358 КК України - залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, строк перебування в Рівненському слідчому ізоляторі з 24 лютого 2015 року по 12 травня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і :

____________ ___________ __________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .