Номер провадження: 11-сс/785/1271/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу директора ТОВ «Транс Брок Логістік» на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,
ВСТАНОВИЛА:
До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся прокурор з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001423 від 12.03.2015 року за ознаками складу злочину передбаченого ч.4 ст. 190 КПК України яке ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2016 року було задоволено.
В своїй апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу слідчого судді та винести нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурору про накладення арешту на майно.
Апелянт звернув увагу суду на те, що вищезазначена ухвала постановлена без представників ТОВ «Транс Брок Логістік» та власника арештованого майна.
На думку заявника зазначена ухвала прийнята з численними порушеннями норм чинного матеріального та процесуального права. Послався на порушення слідчим суддею ст.ст. 132, 170, 173 КПК України.
Крім того зазначив, що з наданих прокурором доказів, витягу з кримінального провадження та договору поставки товару № 49 від 21.05.2013 року зовсім не вбачається підстав та підозр щодо скоєння злочину. А так, єдиним доказом, щодо скоєння злочину по кримінальному провадженню, який надав прокурор, є допит потерпілого ОСОБА_10 .
Апелянт також звернув увагу, на те, що прокурором не було надано до суду та не проведено огляд майна, який він вважає, що відноситься до речових доказів злочину, тому не має жодної законної підстави вважати арештоване майно доказом вчинення злочину.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував в задоволенні апеляційної скарги, думку потерпілих, які також просили не задовольняти апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, вона належним чином мотивована та прийнята у відповідності з вимогами ст.ст. 170, 171, 173 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідчий суддя в своєї ухвалі обґрунтовано довів про необхідність накладення арешту на майно враховуючи правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завдянням кримінального провадження.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, та скасування законної і обґрунтованої ухвали слідчого судді.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів апеляційного суду,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Транс Брок Логістік» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001423 від 12.03.2015 року, залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4