Справа № 452/2370/16-к
Провадження № 1-кп/452/202/2016
ВИРОК
іменем України
25 жовтня 2016 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, військовослужбовця призваного на військову службу за мобілізацією на особливий період, солдата, старшого сапера 2 інженерно-саперного відділення 1 інженерно-саперного взводу 33 інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,-

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.407, ч. 3 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , за призовом під час мобілізації на особливий період, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ч.ч. 1,3 ст. 1, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст.9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 25 листопада 2014 року умисно не з`явився вчасно на службу без поважних причин, у період часу з 25 листопада 2014 року по 26 березня 2015 року перебував у м. Києві за адресою свого проживання, де проводив час на власний розсуд. До місця несення військової служби у військову частину А НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_5 безпідставно не прибував понад один місяць і обов`язків військової служби у вищевказаний період часу не виконував.

Крім того, 06 квітня 2015 року, біля 18 години 00 хвилин, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ч.ч. 1,3 ст. 1, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст.9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги, діючи умисно, з метою ухилитись від проходження військової служби назавжди, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , і обов`язків військової служби безпідставно не виконував до 04 вересня 2016 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю та показав, що усвідомлює суть вчиненого ним, щиро розкаюється.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість у інкримінованому злочині доведена також сукупністю доказів зібраних у ході досудового розслідування. Дослідження цих доказів відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним, оскільки проти цього сторони не заперечують, і вони ніким не оспорюються.

Слід виключити з обвинувачення за ч. 3 ст. 407 КК України кваліфікуючі ознаки військову службу та вчинення в умовах особливого періоду, як зайво вмінені.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України, оскільки він вчинив нез"явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць; а також самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, задовільна характеристика по місцю служби, він вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд приходить до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі та застосувати ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.407, ч. 3 ст. 408 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 407 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя