Справа № 283/1495/15-к
Провадження №1-кп/283/83/2016
У Х В А Л А
05 травня 2016 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України,-

встановив:

Захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання та покласти на нього обов?язки визначені пунктами 1-3 частини 1 статті 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 .

Прокурор, потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілої заперечили проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Заслухавши думки учасників процесу, суд вважає що клопотання про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Також суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Беручи до уваги вказані обставини, суд враховує, що в матеріалах кримінального провадженні наявні належні та допустимі докази щодо вчинення обвинуваченим злочинів. Однак найтяжчим серед злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 , є злочин середньої тяжкості за який йому може бути призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі. Обвинувачений має постійне місце проживання та постійне місце роботи. За місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно. В той же час проявляє агресію під час вживання алкогольних напоїв.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений повністю відшкодував завдані потерпілій ОСОБА_4 збитки про які вона заявляла в позовній заяві.

ОСОБА_6 раніше судимий та має 2 місяці невідбутого покарання у виді виправних робіт. Жодних даних про порушення обвинуваченим дисципліни під час перебування під вартою суду не надано. Відповідно і відсутні повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Крім того суд враховує, що обвинувачений вже більше року знаходиться під вартою. Попередній вирок відносно нього скасований судом апеляційної інстанції у зв?язку з порушенням судом першої інстанції вимог КПК України, в тому числі продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою за відсутності його захисників. У зв?язку з цим судом повторно проводиться розгляд кримінального провадження.

Таким чином суд не може обґрунтовувати необхідність тримання обвинуваченого під вартою потребою провести новий розгляд кримінального провадження, а прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У зв?язку з цим суд приходить до переконання, що є підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов?язання.

Відповідно до статті 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 179, 194, 196 КПК України,-

ухвалив:

Змінити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов?язки:

- прибувати за кожною вимогою до Малинського районного суду,

- не відлучатись з м. Малина Житомирської області без дозволу Малинського районного суду,

- повідомляти Малинський районний суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Обов`язки покласти на строк до 04 липня 2016 року.

Повідомити під розпис ОСОБА_6 про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1