Справа № 191/1904/16-к
Провадження № 1-кп/191/131/16
У Х В А Л А
іменем України
18 липня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 30.05.2016 року обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на шістдесят днів до 28.07.2016 року включно.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, раніше також засуджувався за тяжкі злочини, свідки злочину судом не допитані, та передбачені ст. 177 КПК України ризики на даний час не зменшилися.

Захисник та обвинувачений заперечували проти клопотання прокурора, та просили суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, свідки кримінального правопорушення вже допитані, а тому передбачені ст. 177 КПК України ризики відсутні.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали в межах вирішення заявленого клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст.. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Пункт 79 рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд враховує встановлені судом підстави обрання йому даної міри запобіжного заходу, а саме, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини, під час досудового слідства на виклики слідчого не з`являвся, про що свідчать рапорти працівника поліції про не встановлення його місця проживання, що свідчить про те, що залишаючись на волі, він може також переховуватися й від суду, що негативно вплине на хід судового слідства, яке вже розпочато. Крім того, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, у вчиненні якого він обвинувачується під час незнятої та непогашеної в установленому законом порядку судимості, що свідчить про стійку антисуспільну поведінку та наявність ризиків вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується. З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні вказані вище ризики не зменшилися та обставини, що були підставою для взяття ОСОБА_5 під варту, не змінилися, суд вважає необхідним продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому, у виді тримання під вартою з урахуванням вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України терміном на 60 днів і тільки такий вид і міра запобіжного заходу зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та досягнення дієвості цього провадження, що виключає можливість застосування до обвинуваченого менш тяжкого запобіжного заходу.

За таких обставин клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів, а саме, до 15.09.2016 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

Копію ухвали направити начальнику УВП № 4 в Дніпропетровській області для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1