Ухвала іменем україни 02 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 .

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину.

Питання про долю речових доказів вирішено у порядку із ст.100 КПК України.

Як визнав встановленим суд, о 14 год 30 листопада 2013 року, ОСОБА_6 , разом із своїм родичем ОСОБА_7 прийшли до будинку потерпілої ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою повернути борг в розмірі 70 грн.

В ході розмови із потерпілою, ОСОБА_6 наніс потерпілій ОСОБА_8 один удар рукою в обличчя. Після того, скориставшись тим, що ОСОБА_7 вийшов до сусідньої кімнати, умисно наніс потерпілій ОСОБА_8 декілька ударів кулаком у ділянку живота, де знаходиться селезінка.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у виді гострої крововтрати в результаті внутрішнього черевного крововиливу на ґрунті травматичного розриву селезінки від яких потерпіла померла на місці.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 вересня 2015 року вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінено.

В частині засудження його за ч.2 ст.121 КК України цей вирок скасовано.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в частині обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України за не встановленням достатніх доказів для доведеності його винуватості у вчиненні цього кримінального правопорушення у суді.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасовано і його з-під варти звільнено негайно.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Мотивуючи своє рішення, суд апеляційної інстанції зазначив, що досліджені судом першої інстанції і наведені у вироку докази вини ОСОБА_6 у спричиненні навмисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 , за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, ніяким чином не підтверджують вину обвинуваченого. А тому висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Тобто, на підставі наданих стороною обвинувачення доказів неможливо достовірно зробити висновок про винуватість ОСОБА_6 у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 за обставин, викладених у обвинуваченні, оскільки доказів про це не достатньо.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В обґрунтування наведеного вказує, що суд апеляційної інстанції оцінив усі докази в їх сукупності та дав їм іншу оцінку, ніж суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки, тим самим порушив вимоги ст. 94, 95 КПК України, тобто, принцип безпосередності дослідження доказів.

Також, ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Судові рішення в частині виправдання ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, не оскаржуються.

В запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів вважає, що скаргапідлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Таким чином, підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З положень ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Крім того, згідно з ч.3 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, лише за клопотанням учасників судового провадження.

Положеннями ст.94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

На підставі наведеного вище, виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено в ході апеляційного перегляду вироку.

Разом із тим, апеляційним судом, в порушення вимог ст.404 КПК України, обставини, встановлені під час кримінального провадження, повторно не досліджувались.

Залишаючи поза увагою наведене, суд апеляційної інстанції повною мірою не виконав вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та порушив принцип безпосередності дослідження доказів, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Наведені обставини свідчать про грубе порушення вимог ст.412 КПК України, у зв`язку із чим ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду у суді апеляційної інстанції, у ході якого слід усунути вказані недоліки, перевірити доводи, викладені в скарзі прокурора та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст.94 цього Кодексу, в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами ст.419 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)
_________________ ________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_1