АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 616/40/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1835/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мала Рогань, Харківського району, Харківської області, громадянин України, неодружений, непрацюючий, з середньою освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-

засуджений за ч.1 ст.121 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2015 року вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області залишений без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 31 травня 2016 року ухвала Апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2015 року скасована та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Як встановив суд, 13.12.2014 року приблизно 23 год. 00 хв. в сільському будинку культури розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та мешканцем цього села неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник словесний конфлікт обумовлений начебто некоректною поведінкою ОСОБА_8 з місцевими мешканцями. Через деякий час з метою вирішення вказаного конфлікту ОСОБА_8 вийшовши на крильце сільського будинку культури та скориставшись нагодою, що ОСОБА_9 стояв на краю крильця поряд зі крутими бетонними сходинками і розмовляв по мобільному телефону, безвідповідально віднісся к можливим наслідкам, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_9 в результаті чого той впав на сходинки крильця. Внаслідок падіння ОСОБА_9 ударився об поверхню сходинок та отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 413-ОКБ/ 14 від 15.01.2015 року тілесні ушкодження у вигляді гострої важкої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, з формуванням епідуральної гематоми правої скронево-тім`яної ділянки, лінійний перелом правої скроневої кістки, забою м`яких тканин голови справа, лікворно-гіпертензійний, вестибуло-атактичний, астенічний синдром, які є тяжкими тілесними ушкодженнями.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, посилаючись на те, що судом першої інстанції не наведено доказів, що вказують на спричинення ОСОБА_10 саме умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 .

Прокурор також зазначив, що відповідно до пояснень ОСОБА_8 він умисно завдав одного удару потерпілому, однак не задумувався про те, що потерпілий від удару впаде та вдариться головою о сходини. Зазначені покази обвинуваченого судом першої інстанції не спростовані. З показів обвинуваченого, на думку прокурора, його дії слід кваліфікувати за ст.128 КК України.

Таким чином, на думку прокурора, суд першої інстанції достовірно не встановив фактичні обставини кримінального правопорушення, які б відповідали кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України.

Захисник обвинуваченого подала до суду пояснення на підтримку апеляційної скарги прокурора, в яких фактично погодилася з думкою прокурора та просила задовольнити апеляційну скаргу та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України.

Законний представник потерпілого ОСОБА_11 подала до суду заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначила, що вирок суду першої інстанції законний та обґрунтований та просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які підтримав апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчинені якого визнається обвинувачений, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку, положення закону, якими керувався суд.

Однак, при складані вироку судом порушені ці вимоги кримінального процесуального закону.

Як убачається з вироку суду, обвинувачення щодо ОСОБА_8 , яке визнано судом доведеним викладено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, з показів обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він наніс один удар кулаком в область обличчя потерпілому ОСОБА_9 та не задумувався про те, що від його удари потерпілий впаде та, вдарившись головою о сходини в наслідок падіння отримає черепно-мозкову травму, тобто тяжке тілесне ушкодження.

Однак, як вбачається з вироку, суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував чому саме він дійшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, покази обвинуваченого не спростовані.

Тобто, суд першої інстанції не встановив обставин кримінального правопорушення із зазначенням форми вини, мотивів та мети скоєння кримінального правопорушення, а також обставин, що мають значення для кримінального провадження, чим допустив порушення вимог ст.ст.91, 374 КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам кримінального процесуального закону є обґрунтованими.

Вказане порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому, є передбаченою п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування оскаржуваного вироку.

У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості переглянути вирок суду в межах доводів апеляційної скарги прокурора про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України і перевірити ці апеляційні доводи шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження, оскільки з огляду на зміст мотивувальної частини, ці обставини під час кримінального провадження в суді першої інстанції встановлені не були, що призвело у свою чергу, до порушення права обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення.

Згідно вимог ст.ст.337-363, 374 КПК України обов`язок з`ясування наявності чи відсутності цих передбачених ч.1 ст.91 КПК України обставин та перевірки їх доказами покладено на суд першої інстанції при судовому розгляді.

Оскільки положеннями ч.1 ст.415 КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції за такою підставою, як порушення права обвинуваченого на захист, а апеляційний суд за вищевказаних причин позбавлений можливості усунути ці порушення, тому колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадку коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального законодавства визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи із передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження, щодо забезпечення обвинуваченому реалізації його права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене та дотримуючись вимог ч.2 та ч.3 ст.415 КПК України розглянути доводи які зазначені в апеляційній скарзі заступника прокурора Харківської області з врахуванням показів обвинуваченого, його захисника та потерпілого, дослідити наявні докази по справі та постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді: