Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 березня 2016 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2015 року щодо нього.

Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 квітня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Майдан, Словянського району Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 4250 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 4141, 73 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 5868, 95 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 300 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Задоволено цивільний позов прокурора та стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на лікування ОСОБА_7 2538, 42 грн. та ОСОБА_8 1471, 20 грн.

Вирішено питання процесуальних витрат у справі.

За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 27 жовтня 2013 року приблизно о 13.30 год., керуючи у стані алкогольного сп`яніння належним ОСОБА_9 автомобілем марки «ЗАЗ DAEWOO T13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Кронштадської зі сторони пр. Нахімова в напрямку пр. Будівельників у м. Маріуполі, Донецької області, в порушення пунктів 2.1(г), 2.3(б), 2.9(а), 16.11 Правил дорожнього руху України перед виїздом на головну дорогу з другорядної, не поступився дорогою автомобілю марки «ЗАЗ - 110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_10 , що рухався по головній дорозі в результаті чого відбулося їх зіткнення, внаслідок чого пасажирам автомобіля «ЗАЗ - 110307» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2015 року вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову змінено. Стягнуто з ОСОБА_6 100 000 грн. на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди та 100 000 грн. на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить змінити ухвалу апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову, зменшивши суму стягнутої в рахунок відшкодування заподіяної потерпілим моральної шкоди. Вказує, що з огляду на його матеріальний стан а також на те, що він частково відшкодував заподіяну шкоду сума, стягнута в рахунок відшкодування моральної шкоди є надмірно великою. Вважає рішення суду у цій частині не обґрунтованим належним чином.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що підстав для задоволення касаційних вимог немає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, доведеність цього обвинувачення та правильність кваліфікації дій за ч. 1 ст. 286 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як убачається з вироку, суд першої інстанції прийшовши до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, прийняв рішення про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . При цьому, обґрунтовуючи необхідність повного задоволення заявлених позовних вимог, суд виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 їх визнав.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , який у подальшому не погодився з сумою стягнутої в рахунок відшкодування моральної шкоди, дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не врахував майнового стану ОСОБА_6 , який має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2009 та 2011 року народження, до постановлення вироку сплатив 11000 грн. потерпілим та прийняв рішення про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині суми стягнення моральної шкоди шляхом її зменшення.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до рекомендацій п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, зменшивши розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню визначив його виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому апеляційний суд дотримався вимог ст. 23, 1167, 1168 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Розмір моральної шкоди, який апеляційний суд постановив стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , визначений судом з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілих та конкретних обставин справи і вважати його занадто великим, на думку колегії суддів, підстав немає.

З висновками суду апеляційної інстанції щодо стягнутої суми в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим погоджується і суд касаційної інстанції, в зв`язку з чим, твердження в касаційній скарзі про необхідність її зменшення, колегія суддів вважає безпідставними.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для зміни оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційних вимог немає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3