У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у кримінального провадженні № 120 151 000 400 041 26 щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 06.10.2010 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, що звільнений 23.12.2013 згідно постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.12.2013 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 17 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 357 КК України на 1 (один) рік обмеження волі та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
В силу ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, визначеного вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.10.2010, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 21.03.2015 по 31.03.2016 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 2.589 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 3.089 грн.
Відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_8 про забезпечення заходів цивільного позову.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів) за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , будучи раніше судимий, маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисний злочин, а саме: 21.03.2015 приблизно о 01 год. 30 хв., перебуваючи на вул. Празькій в м. Києві, разом із своїм знайомим ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих спонукань, ОСОБА_5 наніс удар в обличчя ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, чим подолав волю до опору останнього.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 повторно відкрито викрав із кишені куртки ОСОБА_8 особисте майно, а саме: мобільний телефон марки Леново, вартістю 1.000 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора Київстар, вартістю 20 грн., на рахунку якої було 7 грн., та карта пам`яті, ємністю 2 Гб, вартістю 65 грн.; мобільний телефон марки Нокіа, вартістю 1.300 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора Лайф, вартістю 20 грн., на рахунку якої було 12 грн., та карта пам`яті, ємністю 8 Гб, вартістю 165 грн.; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 серії НОМЕР_1 , виданий Южноукраїнським МВ УМВС України в Миколаївській області 25.06.1996, а також довідку про присвоєння ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_8 , які матеріальної цінності не становлять.
Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном, зокрема, паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_8 розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 2.589 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить вирок скасувати, виправдати його, вважаючи обвинувачення проти нього сфабрикованим та видуманим, оскільки ані досудовим розслідуванням, ані в ході судового слідства не було здобуто вагомих доказів його винуватості, як і відсутні речові докази, висновки експертиз, пояснення свідків тощо.
При цьому, ОСОБА_5 вважає, що обвинувачення побудовано виключно на показаннях потерпілого, які ніяким чином не підтверджені іншими матеріалами провадження.
В суд апеляційної інстанції 08.07.2016 від обвинуваченого ОСОБА_5 надійшла письмова заява про відмову від апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення обвинуваченого, що підтримав заяву про відмову від апеляційної скарги, пояснення захисника та думку прокурора про закриття провадження у відповідності з вимогами ст. 403 КПК України, колегія суддів, дослідивши кримінальне провадження та подану заяву, приходить до висновку про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.
Приписами ч. 2 ст. 403 КПК України встановлена необхідність закриття апеляційного провадження, якщо при відмові від апеляційної скарги вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими особами.
Оскільки обвинувачений в порядку ч. 1 ст. 403 КПК України відмовився від своєї апеляційної скарги, а іншими особами досліджуваний вирок суду першої інстанції не оскаржувався, апеляційне провадження підлягає безумовному закриттю.
Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів, -
Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 151 000 400 041 26.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3