АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №641/2213/16-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа №11кп/790/1432/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
Іменем України
23 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

спеціаліста - ОСОБА_7 ,

представника колонії - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

засудженої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23.03.2016р. стосовно ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої щодо умовно-дострокового її звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України на підставі того, що процес виправлення та перевиховання за переконанням суду повинен бути стабільним та послідовним, а тому оскільки ОСОБА_10 на даний час не довела сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення то підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання немає.

В обґрунтування свого рішення суд вказав, що засуджена ОСОБА_10 працевлаштована, до праці ставиться задовільно, але потребує контролю з боку адміністрації, характеризується задовільно, має лише два заохочення у 2014р. та у 2016р., навчається у Приватному закладі «Харківській гуманітарно-екологічний інститут» та за місцем навчання характеризується позитивно. До ОСОБА_10 застосовувались заходи стягнення, які погашені. Засуджена ОСОБА_10 відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, пов`язаний з завданням смерті іншій людині та маючи позов про відшкодування моральної шкоди потерпілому, не вчинила добровільних дій, спрямованих на таке відшкодування, що, за думкою суду, свідчить про відсутність щирого каяття у вчиненому. Крім того, незважаючи, що застосовані стягнення до ОСОБА_10 погашені, саме їх застосування свідчить, що засуджена не весь період перебування у місцях позбавлення волі своєю поведінкою дотримувалася режиму відбування покарання та доводила своє виправлення, що підтверджується і незадовільною характеристикою ОСОБА_10 за період утримання у СІЗО.

Не погоджуючись з таким висновком суду засуджена подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу задовольнивши її клопотання про застосування ст..81 КК України та звільнити її від відбування покарання умовно-достроково. Так, у доповненнях апелянт посилається на те, що характеристика надана колонією не відображає дійсний стан, невірно відображає характер виконуваної роботи, яка потребує певної самостійності, а не постійного нагляду. Крім того, ОСОБА_10 вважає, що проявляє достатньо ініціативи в організації виховних заходів оскільки є головою ради виробничої секції, підтримає міцні соціальні зв`язки, навчається, а не відшкодувала завдані збитки із-за маленької зарплати 120 -140грн. на місяць.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення апеляції засудженої за виключенням представника колонії, яка вважала, що суд першої інстанції прийняв правомірне рішення, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З ухвали суду (т.1 а.с.63-65) вбачається, що Комінтернівський районний суд м. Харкова розглядав заяву засудженої ОСОБА_11 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Апеляційного суду Харківської області від 21.11.2011р. за вчинення злочину передбаченого п.12. ч.2 ст.115 КК України у виді 13 років позбавлення волі, при цьому строк покарання обчислюється з 23.12.2008р.

Але, 01.02.2016р. до ОСОБА_10 була застосована ст.72 КК України та в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення із розрахунку за один день позбавлення волі два дня попереднього ув`язнення, тобто період з 23.12.2008р. по 26.02.2013р. тож кінець строку покарання 21.10.2017р.

Таким чином на час розгляду справи засуджена дійсно відбула більше 3/4 призначеного строку покарання, оскільки цей термін, з урахуванням вищенаведених обставин, припадає на 21.07.2014р.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження: клопотанням засудженої (т.1 а.с.1-5); характеристикою (т.1 а.с.29-30); вироком (т.1 а.с.32-46); ухвала (т.1 а.с.47-49));ухвала (т.1 а.с.51).

З витягу протоколу №8 від 02.03.2016р. (т.1 а.с.25-28, 52-53), засідання комісії Качанівської ВК №54 по поданню засуджених до умовно-дострокового звільнення, випливає, що ця комісія відмовила в поданні до суду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_10 , як такої, що не довела своє виправлення.

Згідно характеристики (т.1 а.с.29) ОСОБА_10 відбуває покарання в Качанівській ВК №54 з 19.04.2013р. тобто фактично три роки з тринадцяти присуджених.

До цього з 23.12.2008р. по 19.04.2013р. вона перебувала у Харьковському та Київському СІЗО де протягом майже чотирьох з половиною років зарекомендована себе негативно.

Як випливає з рекомендації Пленуму Верховного Суду України, який у п.2 своєї Постанови №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вказує, що умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого: даних про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків, при цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, у п.17 того ж Пленуму звертається увага на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З наведених рекомендацій випливає, що поясненням представників органу, який відає виконанням покарання та спостережної комісії суди повинні приділяти значну увагу, оскільки саме ці особи мають найбільш повне уявлення про виправлення особи.

Самі по собі ті аргументи на які посилається засуджена в своїй апеляції, з урахуванням позиції виказаної представником колонії та підтвердженій матеріалами провадження переконують колегію суддів лише у тому, що в поведінці ОСОБА_10 намітилися позитивні зміни.

Таким чином, враховуючи, що процес виправлення є достатньо тривалим, враховуючи представлені характеристики на ОСОБА_10 з СІЗО та Качанівській ВК №54, які свідчать, що є певні позитивні зміни, колегія суддів, приймаючи вищенаведені рекомендації Верховного Суду України погоджується з висновками суду першої інстанції.

Звідси колегія суддів робить висновок, що апеляційні доводи ОСОБА_10 про її дострокове виправлення є спростовними, а ухвала районного суду правомірною.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.405,407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23.03.2016р. стосовно ОСОБА_10 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді