ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю потерпілої ОСОБА_4

з участю представників потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження за №0000615 від 09.02.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 12.06.2009 року Московським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 152 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі; 20.05.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
07.02.2016 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті постійних неприязних стосунків з ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на спричинення останній тілесний ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, кулаком лівої руки наніс один удар в область грудної клітки та один удар в ліву частину обличчя, у зв`язку з чим спричинив останній згідно висновку судово-медичної експертизи №858-Ая/16 від 24.03.2016 року закриту травму шийного відділу хребта у вигляді ротаційного підвивиху 1-го шийного хребця вправо, який утворився внаслідок згинання чи розгинання голови та її повороту вправо. Вказана травма шиї не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижні (21 день) і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України не визнав у повному обсязі, на підставі статті 63 Конституції України від будь-яких пояснень та відповідей на запитання відмовився.
Незважаючи на повне невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення-злочину об`єктивно підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 07 лютого 2016 року вона разом з дочкою поверталась з прогулянки з собакою, та на неї у її квартирі, яка знаходиться на другому поверсі, напав ОСОБА_7 . Вона зайшла першою в квартиру, дочка не встигла закрити двері, як забіг ОСОБА_7 і з криком «Я вас урою» ударив її та дочку, дочка упала. Через те, що ОСОБА_7 заплутався у поводку собаки, ОСОБА_4 виповзла в під`їзд та кликалана допомогу. ОСОБА_4 було нанесено два удари. На деякий час вона втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то побачила, що дочка та ОСОБА_7 боролись на підлозі. Він схватив дочку і потягнув на перший поверх, там його побачив сусід, після чого ОСОБА_7 кинув дочку та втік. Вважає, що умислом його нападу була помста.
Допитом свідка ОСОБА_8 встановлено, що 07.02.2016 року близько 19 години 00 хвилин вона разом з мамою повернулась з прогулянки з собакою. Вони піднялись на свій поверх, мама зайшла у квартиру, а вона не встигла закрити двері, так як з поверху вище влетів ОСОБА_7 . Він штовхнув її, а її матері - ОСОБА_4 наніс два удари рукою, після чого вона втратила свідомість. ОСОБА_8 він тримав на підлозі. Далі ОСОБА_7 намагався тікати, потягнувши за собою ОСОБА_8 до першого поверху, тримаючи її за шарф. Побачивши сусіда, він кинув її та втік. Вважає, що діяв ОСОБА_7 з метою помсти. Від нападу ОСОБА_7 у ОСОБА_8 були пошкодження пальця правої руки та синці.
Допитом свідка ОСОБА_9 встановлено, що її син ОСОБА_7 , 07.02.2016 року повернувся додому ввечері, приблизно о 8 годині, був засмученим. Наступного дня розповів матері, що того вечора бачився з ОСОБА_10 та її мамою, та що відбувся інцидент, а саме вони штовхались. Також свідок повідомила суду, що їй телефонувала потерпіла ОСОБА_4 , яка розповіла про те, що відбувся скандал та що її син застосовував відносно неї та її дочки силу.
Допитом свідка ОСОБА_11 встановлено, що 07.02.2016 року його син повернувся додому ввечері засмученим. Вранці повідомив, що зустрічався з ОСОБА_10 . Того дня ввечері їм ніхто не телефонував. Зі слів сина стало зрозуміло, що ОСОБА_4 його провокувала, хватала за куртку, на підвищених тонах з ним розмовляла. Також свідок повідомив суду, що судимість його сина відбулася саме через ОСОБА_4 .
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 242 КПК України, тяжкість та характер тілесних ушкоджень обов`язково встановлюються на підставі відповідної експертизи.
Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для встановлення причин смерті, тяжкості й характеру тілесних ушкоджень призначення експертизи є обов`язковим. Водночас треба мати на увазі, що висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватися судами при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у злочині, обставин його вчинення та пройого кримінально-правову кваліфікацію.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №858-Ая/16 від 09.02.2016 року, у ОСОБА_4 мала місце закрита травма шийного відділу хребта у вигляді ротаційного підвивиху 1-го шийного хребця вправо, який утворився внаслідок згинання чи розгинання голови та її повороту вправо. Вказана травма шиї не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижні (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно п.п.2.2.1 «а», «б», «в», п. п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.05.2016 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_4 показала і розповіла про спосіб нанесення їй тілесних ушкоджень 07.02.2016 року за адресою: АДРЕСА_3 , підтверджується час, місце, спосіб кримінального правопорушення, як того вимагає пункт 1 частини 1 статті 91 КПК України.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №3302-Ая/16 від 03.06.2016 року, у ОСОБА_4 мала місце закрита травма шийного відділу хребта у вигляді ротаційного підвивиху 1-го шийного хребця вправо, який утворився внаслідок згинання чи розгинання голови та її повороту вправо. Вказана травма шиї не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижні (21 день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості (згідно п.п.2.2.1 «а», «б», «в», п. п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року). Показання ОСОБА_4 , дані нею в ході проведення слідчого експерименту від 30.05.2016 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним стосовно механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень.
Відповідно до положень частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні, до якого належить і судове, підлягають доказуванню ряд обставин, що мають для нього значення, зокрема: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення тобто подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, і ці обставини, згідно пункту 2 частини 3 статті 374 КПК України, повинні бути наведені у сформульованому у мотивувальній частині вироку обвинувачені, визнаному судом доведеним.
Про це ж зазначено у роз`ясненнях, які містяться в п.п.8, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ и постановлення вироку» від 29.06.1990 року №5, згідно яких суди у кожній справі повинні встановлювати відмічені вище обставини, а також спрямованість умислу підсудного.
Суд відноситься критично до слів обвинуваченого, висловлених в порядку статті 365 КПК України, в частині невизнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам, встановленим по справі та спростовуються послідовними та стабільними показами потерпілої та свідків, даними під час розгляду справи у суді, даними протоколу слідчого експерименту, висновками судово-медичних експертиз, які в повній мірі співпадають один з одним та матеріалами справи. Зазначені доводи обвинуваченого розцінюється судом як засіб захисту. При цьому показання обвинуваченого в цій частині не підтверджуються жодними доказами.

Таким чином, аналіз усіх досліджених в суді доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.
За таких обставин, аналізуючи та оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, враховуючи положення пункту 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікує його дії за частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Суд також приймає до уваги те, що відповідно до ст. ст. 3 та 27 Конституції України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом кожної людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку в обласному наркологічному, психіатричному диспансерах не перебуває.
Відповідно до статті 66 КК України, обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_7 , судом не встановлено.
У відповідності до статті 67 Кримінального кодексу України, обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_7 суд визнає рецидив злочинів.
Відповідно до частини 2 статті 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Пленум Верховного Суду України в Постанові №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» звертає увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визначається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог статті 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання, необхідне та достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у межах санкції частини 1 статті 122 Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення та попередження нових злочинів, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена частиною 2 статті 50 Кримінального кодексу України мета покарання як обвинуваченим так і іншими особами.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не заявлений.
Судових витрат по кримінальному провадженню немає.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.09.2016 року, змінити на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,утримувати в умовах Харківської установи виконання покарань №27 Управління Державної Пенітенціарної служби України в Харківській області.

Строк відбування покарання вираховувати з моменту фактичного затримання.

Копію вироку направити для виконання до Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківської установи виконання покарань №27 Управління Державної Пенітенціарної служби України в Харківській області.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий: