АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0009101 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Сухополова Прилуцького району Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
14.09.2012 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 2 місяці позбавлення волі;
17.11.2014 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України,

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання ОСОБА_5 , за сукупністю злочинів, із врахуванням вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2014 року, призначено у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Ухвалено про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 614 грн. 90 коп. за проведення експертиз.
Ухвалено стугнути з ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_7 80 000 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 9 500 грн. ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в закону силу, залишено тримання під вартою.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, ОСОБА_5 19.10.2014 року приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Клеманська, 1 в місті Києві, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, за допомогою болгарки, зрізав на вікні першого поверху металеву решітку та проник через вікно до приміщення офісу СТО - «Зелений Глушник», що по вул. Клеманська, 1 в місті Києві, в якому знайшов ключі від автомобіля «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 , та заволодів ними. Після чого, ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні офісу, керуючись раптовим умислом на заволодіння чужим майном, побачивши на столі ноутбук «Acer», поруч з яким знаходився фотоапарат «Canon ТЗ10», а також побачив сейф, який знаходився в шафі, знайшовши ключ від якого, відчинив його. Після чого, ОСОБА_5 викрав з сейфу грошові кошти в сумі 4000 гривень, ноутбук «Acer», вартістю 2500 гривень та фотоапарат «Canon ТЗ 10», вартістю 3000 гривень, завдавши ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 9500 гривень.
Крім цього, вчинивши злочин проти власності та заволодівши ключами від автомобіля «Chevrolet Aveo», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , підійшов до вказаного автомобіля, впевнившись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив ключем замок в передніх водійських дверях автомобіля, після чого відчинив задні дверцята автомобіля та склав викрадені речі на задньому сидінні автомобіля, після чого сівши за кермо автомобіля запустив двигун вказаного автомобіля, та на викраденому автомобілі зник з місця вчинення злочину, таким чином незаконно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем «Chevrolet Aveo», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , завдавши останній матеріальної шкоди на суму 90 000 гривень.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням в частині вирішення цивільного позову, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з висновками районного суду в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 80 000 грн. на користь потерпілої ОСОБА_7 оскільки вважає, що дана сума є нічим не підтвердженою та ґрунтується лише на припущеннях, просить прийняти законне та обґрунтоване рішення у справі.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить вирок суду скасувати та направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, так як вважає, що в його діях за ч.3 ст. 185 КК України відсутня така кваліфікуюча ознака як проникнення у приміщення.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та у його інтересах захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового засідання не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.
Достовірність протоколів слідчих дій, а також правдивість показань потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , під час проведення слідчих дій перевірені судом першої інстанції.

Зокрема в оскаржуваному вироку, суд зазначив, що оцінюючі досліджені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд визнає належними та допустимими доказами свідчення потерпілих та наявні в справі письмові докази, а їх сукупність такою, що доводить спрямованість умислу ОСОБА_5 на вчинення таємного викрадення чужого майна вчинене повторно, поєднане із проникненням у приміщення, а також незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно.

Наведеним обставинам, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дав належну та об`єктивну оцінку, а висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що в його діях відсутня така кваліфікуюча ознака інкримінованого його злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України як проникнення у приміщення є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Згідно диспозиції ч.3 ст. 185 КК України відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення настає у разі крадіжки, поєднаної з проникнення у житло, інше приміщення чи сховище або що завдало значної шкоди потерпілому.
Крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище дає підстави вважати, що під проникненням до будь-якого приміщення слід розуміти: а) факт входження чи потрапляння у сховище; б) спосіб, місце, час та обставини (існуючий режим доступу до майна, яке там знаходилося), за яких відбулося входження чи потрапляння у сховище.
Саме факт входження, потрапляння у приміщення чи поява у ньому іншим способом у поєднанні з іншими зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння.
Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення,

відокремлена від житлових будівель, тощо).
В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_5 за допомогою болгарки, зрізав на вікні першого поверху металеву решітку та проник через вікно до приміщення офісу СТО - «Зелений Глушник», що по вул. Клеманська, 1 в місті Києві, та здійснив крадіжку.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий в тому числі за злочини проти власності, злочини вчинив маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 судом встановлено щире каяття, та вчинення злочину у стані алкогольному стані визнано судом як обставина, що обтяжує покарання.
Враховуючи, зухвалий характер та спосіб вчинення злочинів, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінальних правопорушень, його особу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_5 представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
Щодо апеляційних тверджень обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу заявленого непомірно великого цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 в якості відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 80 000 грн. та що дана сума є нічим не підтвердженою, є безпідставними та колегія суддів зауважує наступне.
В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_7 надала автоварознавче дослідження, - звіт про визначення вартості матеріального збитку, а саме транспортного засобу «Chevrolet Aveo», синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , який проводився на підставі результатів огляду даного автомобіля, та відповідно до якого визначення вартості відновлювального ремонту даного автомобіля складає 87 104,44 грн..
Підстав для зменшення суми відшкодування визначеної судом першої інстанції у сумі 80 000 грн., з урахуванням доводів, викладених обвинуваченим в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Також слід зазначити про те, що доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні цивільного позову судом допущена необ`єктивність та неповнота у дослідженні доказів є безпідставними, по суті його доводи не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Призначене судом першої інстанції покарання за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст.70 КК України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для скасування оскаржуваного вироку, колегія суддів також не вбачає.
З урахуванням вищевикладеного, оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 420, 424 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_5 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зарахувати ОСОБА_5 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 20.10.2014 року по 03.11.2016 рік, - включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/550/2016
Категорія: ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1