Справа № 739/172/16-к
Провадження № 1-кп/739/11/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000442 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковпинка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, розлученого, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

В С Т А Н О В И В:
02 грудня 2015 року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_3 , в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, завдав одного удару ножем в живіт своїй колишній дружині ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив їй тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани черевної стінки з множинними ушкодженнями петель тонкої кишки та її брижі, внутрішньочеревної кровотечі, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень з небезпекою для життя в момент спричинення.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України визнав частково та дав показання про те, що 02 грудня 2015 року судом було розірвано їхній з потерпілою шлюб. Приблизно о 17 год. 30 хв. він разом з дитиною повернувся додому. Згодом туди прийшла потерпіла зі своєю кумою ОСОБА_7 . У них відбулася розмова під час якої потерпіла сказала, що вони й далі будуть жити разом, але він висловився проти цього. Потім між ними виникла сварка. ОСОБА_7 спробувала її припини. Далі він вийшов та взяв 200 г пляшку горілки, яку випив. Коли ж повернувся до квартири, то сварка між ним і потерпілою продовжилася. Приблизно о 21 год. він виходив з квартири щоб придбати цигарки. Після повернення його зустріла потерпіла, яка була напідпитку. Остання звинуватила його у відвідуванні коханки та спробувала вдарити кухонним молотком, він її заспокоїв. Коли підійшов до квартири то побачив, що його речі лежать під стіною. Взявши речі він заніс їх до квартири. Сварка між ними продовжилася. Далі він взяв миску та ніж і пішов до дитячої кімнати де раніше приготував їжу. Там взяв шматок м`яса після чого поклав ніж до кишені. Потім повернувся до кухні де між ним і потерпілою продовжилася сварка. На столі в кухні бачив пляшку з-під спирту, при цьому зазначив, що потерпіла пила пиво, але чи пила вона спирт не бачив. Через їхню сварку ОСОБА_7 залишила квартиру. Далі він перебуваючи на кухні почав обрізати м`ясо, при цьому сварка з потерпілою тривала. Їхні діти в той час перебували в сусідній кімнаті. Він сказав потерпілій що тепер вони один одному вже ніким не доводяться. У відповідь на це потерпіла, яка перебувала праворуч від нього на відстані близько 1,5 м, схопила кухонний молоток для відбивання м`яса, пригрозила йому вбивством та почала бити ним по голові, завдавши кілька ударів. Він прикрив голову лівою рукою і удари потрапили в руку. Від несподіванки він викинув праву руку в перед забувши, що в руці ніж, після чого виявив, що у потерпілої є ушкодження в області живота. Далі потерпіла відступила назад та впала на підлогу. Ніж залишився в його руці. На той час нікого стороннього на кухні не було. Діти почали кричати. Він злякавшись почав шукати телефон, але не знайшовши вибіг до коридору де зустрів сусідку, яку попросив зателефонувати до міліції та швидкої медичної допомоги. Потім побіг до виходу з будинку, але той був замкнений. Тоді він виліз через вікно на вулицю, сів до свого автомобіля та поїхав до батьків, яким розповів про все, що сталося. Згодом його затримали співробітники міліції. Свої дії по відношенню до потерпілої мотивує самообороною. Раніше між ними часто виникали сварки під час яких вони могли завдавати один одному ударів, також були випадки притягнення його до відповідальності за насильство в сімї. Після даної події він намагався компенсувати потерпілій завдану шкоду, але вона відмовилася її прийняти. Заявлений цивільний позов визнав частково.

Допитана у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_6 дала показання про те, що обвинувачений є її колишнім чоловіком. Під час перебування у шлюбі між ними часто виникали сварки, були випадки погроз з боку обвинуваченого, він застосовував по відношенню до неї та спільних дітей насильство, також були випадки коли вона обороняючись завдавала йому ударів тим, що потрапляло під руку. 02 грудня 2015 року рішенням суду їх з обвинуваченим розлучили. Причиною розлучення були численні сварки та насильство з боку обвинуваченого. Далі вона прийшла додому разом зі своєю кумою. Там вже знаходився обвинувачений. Того дня вона вживала пиво, але була тверезою. Потім між ними виникла сварка. Через сварку кума пішла з їхньої квартири до сусідки, а діти почали плакати та намагалися її захистити, обвинувачений же їх відштовхував. Далі перебуваючи на кухні в ході сварки обвинувачений схопив ніж. Вона ж злякавшись взяла до рук кухонний молоток для того, щоб захиститися, оскільки це перше, що потрапило їй під руку. З метою оборони завдала потерпілому удари по руці, але обвинувачений вибив його і повернувшись завдав удару ножем їй в живіт, нахилившись сказав, що вона помре і їй ніхто не допоможе, після чого зібрав речі і залишив квартиру через вікно. Вона ж змогла лише відкрити двері та виповзти з квартири до коридору побачила сусідку, після чого втратила свідомість. Все це бачили їхні діти. Раніше обвинувачений погрожував їй, що у разі розлучення вона помре. Вже під час лікування її відвідувала свекруха, однак грошей остання їй не пропонувала. На її лікування гроші збирали інші люди, зокрема працівники Новгород-Сіверської ЦРЛ, також гроші збирали у школах та дитячих садках м. Новгорода-Сіверського. Своїх власних коштів вона на лікування не витрачала. На даний час їй потрібні кошти для подальшого лікування. У зв`язку з цим просила позов задовольнити повністю.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка малолітня ОСОБА_8 дала показання про те, що пам`ятає, як між її матір`ю, тобто потерпілою, та батьком, тобто обвинуваченим, в їхній квартирі виникла сварка. Вони з сестрою також перебували в квартирі. Далі бачила, як батько поранив матір в живіт, після чого через вікно залишив квартиру. При цьому зазначила, що матір в момент коли її було поранено не била батька.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 дала показання про те, що потерпіла є її кумою. Восени 2015 року вона перебувала на лікуванні в Новгород-Сіверській ЦРЛ, звідки її разом з дитиною було виписано 02 грудня 2015 року. Оскільки того дня вона не змогла виїхати з міста, то вирішила залишитися у своєї куми. Коли вони прийшли до її квартири, то там вже був обвинувачений. Між потерпілою та обвинуваченим почалася сварка, яка тривала досить довго. Вона у сварку не втручалася, але просила їх заспокоїтися. Оскільки сварка тривала то вона з дитиною залишила квартиру і пішла до сусідки в якої мала намір переночувати. Виходячи побачила у обвинуваченого в кармані ніж. Згодом почула, що сусідка викликала швидку медичну допомогу і від неї дізналася, що потерпіла була поранена обвинуваченим. Подробиці цієї події їй не відомі. Далі потерпілу забрали до лікарні. Вона також поїхала з нею. Чи вживав обвинувачений або ж потерпіла того дня спиртні напої їй не відомо.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 дала показання про те, що вона є сусідкою потерпілої та обвинуваченого. 02 грудня 2015 року вона перебувала вдома. У вечері почула стуків в двері. Відкривши їх побачила куму потерпілої, яка попросила дозволу переночувати, оскільки потерпіла та обвинувачений сваряться та б`ються через розлучення. Забравши свою дитину кума потерпілої залишилася в її квартирі. Згодом вона почула крики сусідських дітей і коли вийшла з квартири то зустріла обвинуваченого з ножем в руці, який попросив викликати міліцію і повідомив, що вбив свою дружину. Вона викликала міліцію та швидку медичну допомогу, яка невдовзі прибула на виклик. Також вона бачила потерпілу, яка була при свідомості. У неї було пошкодження в області живота, вона просила пити. Раніше потерпіла та обвинувачений періодично сварилися і мали місце випадки застосування обвинуваченим по відношенню до потерпілої насильства.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 дала показання про те, що обвинувачений є її сином, а потерпіла невісткою. Їй було відомо, що 02 грудня 2015 року вони мали розлучитися. Того дня, вночі, приблизно о 24 год. син приїхав до них на своїй машині та розповів, що посварився з дружиною і в ході сварки вдарив її ножем, зазначивши, що остання вдарила його молотком, при цьому він був схвильований. Далі син залишився очікувати на прибуття працівників міліції. Про те, що сталося їй було відомо ще до приїзду сина, оскільки дещо раніше їй зателефонувала кума невістки, яка про все розповіла. Причиною розлучення вважає намагання потерпілої отримати державну допомогу. Як син, так і невістка перебуваючи у шлюбі часто сварилися, вживали спиртні напої. Під час лікування невістки відвідувала її, але грошей не пропонувала, оскільки вони були потрібні іншому сину у якого хворіє дитина. Дітей невістки вона до себе не забирала.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 дала показання про те, що вона є сусідкою потерпілої та обвинуваченого. 02 грудня 2015 року вже в ночі її розбудили працівники міліції, які повідомили, що обвинувачений «підрізав» потерпілу і вона на даний час перебуває в лікарні, та попросили її побути понятою під час огляду місця події. На цю пропозицію вона погодилася. Під час огляду в квартирі потерпілої та обвинуваченого звернула увагу на сліди крові, а також на розкидані дитячі речі. В ході огляду місця події було вилучено ніж. Подробиці сімейного життя потерпілої та обвинуваченого їй не відомі.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 дала показання про те, що вона є сусідкою потерпілої та обвинуваченого. 02 грудня 2015 року вона прийшла з роботи додому та займалася своїм господарством. Пізно ввечері почула на другому поверсі будинку стуків, далі щось впало на підлогу. Потім почула біготню, після чого все стихло. Через деякий час, ближче до опівночі до неї прийшли співробітники міліції, які запросили її буди понятою під час огляду місця події у квартирі потерпілої та обвинуваченого. Вона погодилася. Під час огляду місця події ні потерпілої, ні обвинуваченого вже не було. Їй пояснили, що потерпілу доставлено до лікарні. В ході огляду на вулиці біля будинку було знайдено ніж, який працівники міліції вилучили. Раніше між потерпілою та обвинуваченим виникали сварки.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 дав показання про те, що потерпіла є його двоюрідною сестрою. До інциденту, що стався 02 грудня 2015 року, він тісних стосунків з нею не підтримував. 03 грудня 2015 року йому з лікарні повідомила, що потерпіла перебуває на лікуванні в реанімаційному відділенні у зв`язку з ушкодженням, яке їй заподіяв чоловік. Він забрав дітей потерпілої до себе доки остання не одужає. Зі слів дітей потерпілої йому відомо, що обвинувачений «підрізав» ножем потерпілу після чого через вікно залишив квартиру. Також йому відомо, що 02 грудня 2015 року потерпілу та обвинуваченого було розлучено. Під час відвідування потерпілої в лікарні остання розповідала йому, що все це сталося через розлучення, а також, що раніше обвинувачений погрожував, що «заріже» її, якщо вона розлучиться з ним.

Також судом у ході судового розгляду було досліджено наступні докази:

- протокол огляду місця події від 03 грудня 2015 року, проведеного в будинку АДРЕСА_1 відповідно до якого на відстані 11 м. від зазначеного будинку в снігу було знайдено та вилучено кухонний ніж з плямами бурого кольору, схожими на кров. В квартирі АДРЕСА_4 зазначеного будинку на кухні, на підлозі виявлено розбитий посуд та плями бурого кольору схожі на кров (а.с.63-68);

- протокол огляду місця події від 16 грудня 2015 року, проведеного в квартирі АДРЕСА_3 відповідно до якого в кухонній кімнаті у шухляді серед кухонного приладдя виявлено кухонний топор, одна сторона якого є пласкою та призначена для відбивання м`яса, а в спальній кімнаті виявлено кухонний молоток, який за результатами огляду був вилучений (а.с. 69-71);

- висновок експерта №139 від 23 грудня 2015 року, відповідно до якого за результатами проведеної судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_6 встановлене тілесне ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани черевної стінки з множинними ушкодженнями петель тонкої кишки та її брижі, внутрішньочеревна кровотеча. Дане тілесне ушкодження спричинене дією предмету, що має колюче-ріжучу поверхню по механізму удару і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень з небезпекою для життя в момент спричинення. По тілу ОСОБА_6 було нанесено 1 удар. Тілесне ушкодження на тілі ОСОБА_6 спричинене дією предмету, що має колюче-ріжучу поверхню та має на одному з рівнів ширину клинка 4 см., що відповідає ширині рани на передній черевній стінці. Виявлене на тілі ОСОБА_6 тілесне ушкодження могло бути спричинене шляхом нанесення удару ножем та могло бути спричинене 02 грудня 2015 року приблизно о 23 год. 30 хв. Виявлене на тілі ОСОБА_6 тілесне ушкодження не могло утворитися в наслідок нанесення ударів руками та ногами. В момент заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень вона могла перебувати в різноманітних позах (положеннях) стоячи, сидячи, лежачи. Виявлене на тілі потерпілої тілесне ушкодження могло бути спричинене сторонньою особою, коли потерпіла перебувала в положенні стоячи обличчям обернена до нападника. Виявлене тілесне ушкодження на тілі потерпілої могло утворитись в процесі боротьби, тілесних ушкоджень, характерних для самооборони з її боку не виявлено (а.с.81-83);

- висновок експерта №134 від 16 грудня 2015 року, відповідно до якого за результатами проведеної судово-медичної експертизи у обвинуваченого ОСОБА_4 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: синців на зовнішній та зовнішньо-передній поверхні лівого передпліччя у верхній третині, котрі могли виникнути від дії тупого предмета (предметів) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер тілесних ушкоджень може вказувати на дворазове прикладення травмуючої сили в ділянку зовнішньої поверхні лівого передпліччя. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_4 не могли утворитися в результаті нанесення ним ударів руками по тілу сторонньої особи. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_4 могли утворитися в результаті нанесення по його тілу сторонньою особою ударів тупим предметом. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_4 могли утворитися в результаті нанесення по його тілу сторонньою особою ударів тупим предметом по типу кухонного молотка (плоскою стороною з пупиришками). В момент заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень він міг перебувати в різноманітних положеннях (стоячи, сидячи, лежачи) при чому вони могли змінюватися. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися 02 грудня 2015 року в проміжок часу між 20 год. 00 хв. та 23 год. 30 хв. Виявлені тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_4 можуть відповідати його показам, даним останнім 03 грудня 2015 року під час допиту в якості підозрюваного і могли бути спричинені при обставинах на які вказує підозрюваний, а саме що він 02 грудня 2015 року захищався рукою від нанесення по його тілу сторонньою особою ударів кухонним молотком для м`яса (удари наносилися тупою стороною з пупиришками) (а.с. 84-85);

- висновок експерта №298 від 16 грудня 2015 року відповідно до якого за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Кров підозрюваного ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. В підногтьовому вмісті з правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_4 кров не виявлена. При цитологічному дослідженні препаратів об`єктів №1,2 клітини травматичного походження не виявлені (а.с. 97-98);

- висновок експерта №228, 112(б) від 15 січня 2016 року відповідно до якого за результатами проведення комплексної судової трасологічної та імунологічної експертизи кров ОСОБА_4 відноситься до В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А групи крові системи АВ0. На лезі наданого на експертне дослідження ножа виявлено кров людини, на руків`ю крові не виявлено. На поверхні ножа поту не виявлено. При визначенні антигенів системи АВ0 був виявлений антиген А та ізогемаглютинін анти-В системи АВ0, що належить особі (особам) із групою крові А(ІІ) із ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0. З урахуванням групи крові особи, яка проходить по справі, виявлена на лезі ножа кров не може бути залишена ОСОБА_4 на поверхні наданого на дослідження ножа, вилученого 03 грудня 2015 року в ході огляду місця події за фактом нанесення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 слідів рук не виявлено. Ніж, вилучений 03 грудня 2015 року під час огляду місця події за фактом нанесення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 до категорії холодної зброї не відноситься, виготовлений заводським способом, відноситься до предметів господарсько-побутового призначення і є кухонним ножем (а.с. 87-96);

- протокол проведення слідчого експерименту від 16 грудня 2015 року відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 розповіла та продемонструвала, що 02 грудня 2015 року під час перебування її та обвинуваченого на кухні в їхній квартирі в ході сварки обвинувачений взяв у праву руку ніж і вона злякавшись схопила те, що першим потрапило під руку, а саме кухонний молоток, далі спробувала вибити ніж з рук обвинуваченого і для цього кілька разів вдарила його, але куди не пригадує. Потім вона відчула удар та гострий біль в животі, як саме обвинувачений її вдарив не бачила. Від удару вона впала на підлогу і побачила свої нутрощі і в цей час обвинувачений сказав їй «что обещал, я сделал, теперь тебя никто не спасет, теперь ты сдохнешь». Після цього вона поповзла в коридор будинку щоб покликати на допомогу і втратила свідомість, додавши, що раніше обинувачений погрожував вбити її у випадку розлучення (а.с. 99-105);

- результати токсикологічного дослідження №1264 від 22 грудня 2015 року відповідно до якого в крові потерпілої, відібраній 02 грудня 2015 року не виявлено етанол, наркотичні, психотропні та інші речовини (а.с. 124);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, проведеного о 03 год. 15 хв. 03 грудня 2015 року, відповідно до якого встановлено перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 106);

- витяг з інформаційно-пошукової системи АРМОР відповідно до якого обвинувачений раніше притягувався до адміністративної відповідальності за частинами першою та другою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення насильства в сім`ї (а.с.122).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, які є належними та допустимими на предмет їх достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття рішення суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав факт завдання ним удару ножем в живіт потерпілої під час їхньої сварки, що підтвердила як сама потерпіла ОСОБА_6 , так і безпосередній очевидець цього малолітня донька потерпілої ОСОБА_8 . В результаті завданого удару потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесне ушкодження, яке перебуває у прямому причинному зв`язку з діями обвинуваченого і згідно висновку судово-медичної експертизи №139 від 23 грудня 2015 року є тяжким тілесним ушкодженням. При цьому мотивуючи свої дії обвинувачений заявив, що він не хотів завдавати потерпілій удару ножем і лише викинув вперед руку забувши, що в ній ніж, та вказав, що оборонявся від дій потерпілої, тобто діяв в умовах необхідної оборони.

Частиною першою статті 36 КК України передбачено, що необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Частиною третьою статті 36 КК України визначено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Отже, право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові №5-34кс14 від 27 листопада 2014 року, який є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

З фактичних обставин справи, встановлених судом, вбачається, що між обвинуваченим та потерпілою постійно виникали сварки під час яких обвинувачений іноді застосовував насильство по відношенню до потерпілої у зв`язку з чим неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. 02 грудня 2015 року між ними знову виникла сварка у зв`язку з розлученням. В ході сварки, перебуваючи на кухні та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений взяв у праву руку ніж, який він до того носив з собою, що викликало у потерпілої побоювання за своє життя і вона схопила кухонний молоток, який випадково потрапив їй під руку, та завдала ним два удари по лівій руці обвинуваченого, оскільки останній був повернутий до неї лівий боком, щоб змусити його кинути ніж. У відповідь на це, одразу після ударів потерпілої, обвинувачений діючи умисно завдав потерпілій одного удару ножем в живіт. Вказаний факт крім потерпілої підтвердила її малолітня донька, яка розповіла, що в момент коли обвинувачений поранив її матір остання не била його.

Відповідно суд приходить до висновку, що в даному випадку з боку потерпілої, яка є невисокою на зріст, худорлявої статури, враховуючи характер її дій та мотиви її поведінки, не було посягання, яке б викликало у обвинуваченого невідкладну необхідність у заподіянні потерпілій шкоди здоров`ю, необхідної для негайного відвернення чи припинення відповідного посягання, а це в свою чергу виключає перебування обвинуваченого в стані необхідної оборони. До того ж сам характер дій обвинуваченого, які полягали в завданні потерпілій удару ножем в живіт жодним чином не свідчить, що вони були здійснені з метою оборони.

Крім того, заявляючи про необхідну оборону від дій потерпілої обвинувачений тим самим спростовує свої ж твердження про відсутність наміру завдавати потерпілій удару ножем, оскільки необхідна оборона полягає у вчиненні умисних дій які заподіюють шкоду тому хто нападає і такі дії не можуть бути вчинені з необережності.

З цих підстав показання обвинуваченого про те, що він не мав наміру завдавати потерпілій удару ножем та діяв з метою оборони суд вважає неправдивим та відкидає їх, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище, надання таких показань пояснюється намаганням обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене діяння, а саме заподіяння потерпілій умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 121 КК України і його дії правильно кваліфіковані як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, але двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, характеризується посередньо, утримує разом з потерпілою малолітню дитини, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує відсутність перебачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, та вчинення даного злочину в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до статті 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини першої статті 121 КК України оскільки таке покарання є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі потрібно обраховувати з моменту його затримання, з 03 грудня 2015 року, зарахувавши відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України (в редакції від 24 грудня 2015 року) у строк відбування ОСОБА_4 вказаного покарання період його попереднього ув`язнення з 03 грудня 2015 року по день набрання даним вироком законної сили виходячи з такого співвідношення одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не змінювати, продовживши строк дії вказаного запобіжного заходу на 30 днів до 02 год. 48 хв. 02 травня 2016 року.

Цивільний позов, пред`явлений прокурором до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення витрат, здійснених на лікування потерпілої ОСОБА_6 , зважаючи на заявлене прокурором у судовому засіданні клопотання про його залишення без розгляду, на підставі пункту 5 частини першої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України необхідно залишити без розгляду.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 7 426 грн. 30 коп. та моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. суд враховує наступне.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України доведена повністю, в результаті його вчинення потерпіла ОСОБА_6 отримала тяжке тілесне ушкодження у зв`язку з чим в період з 03 по 16 грудня 2015 року перебувала на лікуванні. Витрати на лікування становили 7 426 грн. 30 коп., що підтверджується дослідженими у судовому засіданні фіскальними чеками. При цьому з показань потерпілої вбачається, що лікування здійснювалося за рахунок коштів, які були зібрані іншими особами, зокрема працівниками Новгород-Сіверської ЦРЛ, а також шкіл та дитячих садків м. Новгорода-Сіверського і вона власних коштів на своє лікування не витрачала.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини першої статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З наведених правових приписів висновується, що право на відшкодування збитків, зокрема витрат на лікування тілесних ушкоджень, заподіяних в результаті злочину, має особа, яка понесла відповідні витрати. Оскільки потерпіла власних коштів на своє лікування не витрачала, що визнано нею у судовому засіданні, її позовна вимога про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., то суд, керується положеннями статей 23, 1167 ЦК України, враховує характер вчиненого обвинуваченим злочину, його майновий стан, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, що зумовлені відчуттям у момент заподіяння тяжкого тілесного ушкодження фізичного болю, проходженням у подальшому болісного лікування і діагностичних процедур, негативними змінами у житті та пережитим емоційним стресом, а також вимоги розумності, виваженості та справедливості і вважає за необхідне задовольнити дану позовну вимогу частково, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілої в якості відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

На підставі статті 124 КПК України процесуальні витрати, здійснені в ході досудового розслідування на залучення експертів для проведення комплексної судової трасологічної та імунологічної експертиз у розмірі 1 260 грн. 19 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України після набрання вироком законної сили речові докази: кухонний молоток повернути його власнику ОСОБА_6 ; медичну картку стаціонарного хворого №4906 на ім`я ОСОБА_6 залишити у володінні Новгород-Сіверської ЦРЛ; кухонний ніж, змиви плям бурого кольору, контрольний зразок марлі, зразки слини ОСОБА_4 , дактилоскопічну карту ОСОБА_4 , контрольний зразок бинту, зрізи з нігтів ОСОБА_4 , зразки крові ОСОБА_4 та зразки крові ОСОБА_6 знищити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 22, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, статтями 100, 110 124, 126, 331, 337, 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту його затримання, з 03 грудня 2015 року, зарахувавши відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України у строк відбування ОСОБА_4 вказаного покарання період його попереднього ув`язнення з 03 грудня 2015 року по день набрання даним вироком законної сили виходячи з такого співвідношення одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили не змінювати, продовживши строк його дії на 30 (тридцять) днів до 02 год. 48 хв. 02 травня 2016 року.

Цивільний позов прокурора до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення витрат, здійснених на лікування потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , в якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення комплексної судової трасологічної та імунологічної експертиз у розмірі 1 260 (одна тисяча двісті шістдесят) гривень 19 копійок.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- кухонний молоток повернути його власнику ОСОБА_6 ;

- медичну картку стаціонарного хворого №4906 на ім`я ОСОБА_6 залишити у володінні Новгород-Сіверської ЦРЛ;

- кухонний ніж, змиви плям бурого кольору, контрольний зразок марлі, зразки слини ОСОБА_4 , дактилоскопічну карту ОСОБА_4 , контрольний зразок бинту, зрізи з нігтів ОСОБА_4 , зразки крові ОСОБА_4 та зразки крові ОСОБА_6 знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1