Справа № 492/123/15-к
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
03 червня 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арцизі Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Арциз Одеської області, цигана, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимого,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:
21 листопада 2013 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, більш точний час встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1990 року випуску, який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Карла Маркса в напрямку вул. Орджонікідзе м. Арциз Одеської області в порушення правил дорожнього руху України, а саме п. 16.11., який відповідно передбачає, що на перехресті нерівнозначних доріг водій повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, не надав перевагу в русі на здійснив зіткнення транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2007 року випуску, під керуванням ОСОБА_6 , який належить останньому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та рухався по головній дорозі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забою шийного відділу хребта, синця 3-го пальця правої кисті; забою шийного відділу хребта, який ускладнився розвитком травматичної цервікалгії, які згідно висновку експерта № 117 від 02.06.2014 року за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив про те, що свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнає частково та пояснив суду, що 21 листопада 2013 року, він керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2108», який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , рухаючись по вул. Карла Маркса, яка є другорядною дорогою по відношенню до вул. Орджонікідзе м. Арциз Одеської області, виїхав на вул. Орджонікідзе не надавши перевагу в русі та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy» під керуванням ОСОБА_6 . Зіткнення сталося оскільки була погана видимість, він бачив, що по головній дорозі рухається автомобіль потерпілого, але вважав, що встигне виїхати на головну дорогу. Він намагався зупинити свій автомобіль, але не зміг, тому зіткнувся із задньою частиною автомобіля потерпілого. Щодо цивільного позову обвинувачений зазначив, що визнає факт завдання потерпілому матеріальної шкоди, але не в змозі її відшкодувати через скрутне матеріальне становище, проте він також не згоден із сумою моральної шкоди, яка заявлена потерпілим, оскільки вона є необґрунтовано завищеною, тому він згоден сплатити потерпілому суму моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень.

Крім часткового визнання ОСОБА_5 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні, його вина в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, в повному обсязі також підтверджується сукупністю доказів у справі, які були досліджені судом.

Так, потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання про те, що 21 листопада 2013 року, він на своєму автомобілі рухався по вул. Орджонікідзе, яка є головною дорогою по відношенню до вул. Карла Маркса, в сторону мікрорайону м. Арциз. На перехресті вилиць Орджонікідзе та Карла Маркса з його автомобілем зіткнувся автомобіль марки «ВАЗ». Зіткнення відбулося в задню частину його автомобіля. Внаслідок зіткнення йому були завдані тілесні ушкодження і він втратив свідомість, та його доставили до лікарні, де він перебував на лікуванні 25 днів. Також потерпілий ОСОБА_6 заявив про те, що заявлений цивільний позов підтримує. На його думку цивільний відповідач ОСОБА_8 має нести матеріальну відповідальність у зв`язку з тим, що є власником автомобіля, яким керував обвинувачений. Обвинувачений ОСОБА_5 має нести відповідальність по відшкодуванню йому моральної шкоди, яка завдана тим, що він витратив значні кошти на лікування, він довгий час лікувався після дорожньо транспортної пригоди, їздив до санаторію. За його переконанням ОСОБА_5 слід позбавити волі, оскільки заподіяну шкоду він йому не відшкодував.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що 21 листопада 2013 року вона їхала в автомобілі ОСОБА_5 , разом з ними в автомобілі знаходився також і Шавга. Перед перехрестям ОСОБА_5 зупинив автомобіль, щоб переконатись, що немає інших автомобілів. Автомобіль потерпілого був далеко і вони вважали, що встигнуть проїхати перехрестя, але зіткнення відбулося дуже швидко. Потім приїхали працівники «швидкої допомоги» і їх відвезли до лікарні.

За висновком судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів «Volkswagen Caddy» та «ВАЗ 2108» № НОМЕР_5 від 07 листопада 2014 року, у наведеній слідством дорожній обстановці водію автомобіля ВАЗ для забезпечення руху належало діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно з якими на перехресті нерівнозначних доріг водій повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. З експертної точки зору водій автомобіля ВАЗ належним чином виконуючи вимоги наведених вище дорожнього знаку та пункту Правил дорожнього руху, мав технічну можливість запобігти зіткнення автомобілів. Оскільки водій автомобіля ВАЗ мав технічну можливість запобігти зіткнення автомобілів, то з технічної точки зору, дії водія не відповідали вказаним вимогам і перебували у причинному зв`язку із дорожньо транспортною пригодою. Дії водія автомобіля «Volkswagen Caddy» по забезпеченню безпеки дорожнього руху регламентувалися вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху, згідно з яким у випадку виникнення небезпеки руху водій повинен негайно вжити заходів по зниженню швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Водій автомобіля «Volkswagen Caddy» в умовах пригоди належним чином виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху не мав технічної можливості запобігти зіткнення автомобілів. Оскільки водій автомобіля «Volkswagen Caddy» не мав можливості запобігти зіткнення автомобілів, то з технічної точки зору вбачити в його діях невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху підстав немає, відповідно, фактичні дії цього водія не перебувають у причинному зв`язку із зазначеною дорожньо транспортною пригодою.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21 листопада 2013 року, складеного слідчим ОСОБА_10 за участю експерта ОСОБА_11 та начальника ВДАІ ОСОБА_12 , плану схеми і таблиці ілюстрацій до нього, огляд місця події здійснений в напрямку від перехрестя вул. Карла Маркса і вул. Орджонікідзе до вул. Пушкіна і вул. Орджонікідзе м. Арциз Одеської області. Місце пригоди знаходиться по направленню руху автомобіля «Volkswagen Caddy» у зоні дії дорожнього знаку «пішохідний перехід», у зустрічному напрямку по направленню руху автомобіля «ВАЗ 2108» у зоні дії дорожнього знаку «Дати дорогу».

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17 жовтня 2014 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 та таблиці ілюстрацій до нього, об`єктом огляду є перехрестя доріг між вулицями Орджонікідзе та Карла Маркса. В ході огляду потерпілий вказав напрямок руху його автомобіля (по вул. Орджонікідзе в напрямку вул. Пушкіна) по напрямку якого, перед вул. Карла Маркса, знаходиться дорожній знак «Пішохідний перехід», та напрямок руху автомобіля ОСОБА_5 з вул. Карла Маркса на вул. Орджонікідзе, у напрямку руху якого, перед самою вул. Орджонікідзе, знаходиться дорожній знак «Дати дорогу», та вказав місце зіткнення автомобілів на перехресті вулиць Орджонікідзе та Карла Маркса.

Згідно висновку експерта № 117 від 02.06.2014 року (експертиза за матеріалами справи), в результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забою шийного відділу хребта, синця 3-го пальця правої кисті; забій шийного відділу хребта ускладнився розвитком травматичної цервікалгії, ознаки якої визначаються навіть до моменту проведення експертного огляду (17.04.2014 року). Вказані тілесні ушкодження завдані незадовго до доставки ОСОБА_6 до стаціонару Арцизької ЦРБ, і таким чином могли виникнути 21 листопада 2013 року. Дані ушкодження завдані дією тупих предметів, якими могли бути частки салону автомобіля в момент зіткнення транспортних засобів. Перенесена ОСОБА_6 поєднана черепно-мозкова травма (до єдиного комплексу якої входить струс головного мозку і забій шийного відділу хребта), не була небезпечною для життя, у тому числі і у момент завдання, і про критерію тривалості розладу здоров`я строком більш ніж три тижні (більш ніж 21 день), відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Як видно з висновку експертного товарознавчого дослідження з визначення суми матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 від 10 червня 2014 року, сума матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок пошкодження при ДТП на момент складення висновку визначається рівною 63 369,44 грн.

Таким чином, дослідивши наведені докази, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку. Досліджені докази спростовують позицію обвинуваченого щодо часткового визнання своєї вини, у зв`язку з чим таку позицію обвинуваченого суд розцінює як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Отже, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості.

ОСОБА_5 проживає в АДРЕСА_1 і за місцем проживання характеризується задовільно. Не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Раніш не судимий.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а також обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують його покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винному ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у вигляді обмеження волі, з застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, враховуючи зазначені обставини у справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Позицію потерпілого ОСОБА_6 щодо необхідності позбавлення волі обвинуваченого у зв`язку з невідшкодуванням йому завданої кримінальним правопорушенням шкоди, суд вважає необґрунтованою, оскільки санкція ч. 1 ст. 286 КК України не передбачає покарання для винного у вигляді позбавлення волі, а само по собі невідшкодування завданої шкоди не є підставою для застосування такого виняткового виду покарання, як позбавлення волі. Та більш того, як зазначалося вище судом були встановлені обставини, які дозволяють суду дійти висновку про можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , заявлений ним до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 19 616,25 грн., та до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в сумі 25 000,00 грн., суд приходить до висновку, що позов потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Цивільний відповідач ОСОБА_8 подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позов він не визнає з тих підстав, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки шкоди ОСОБА_6 не спричиняв, а належним йому транспортним засобом під час скоєння ДТП керував обвинувачений, який і має нести цивільну відповідальність перед потерпілим. Просив суд у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити. Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив суду, що належний йому автомобіль марки «ВАЗ 2108» він продав ще у 2007 році та оформив довіреність щодо розпорядження автомобілем на ім`я покупця. Після продажу автомобіля, він його долею не цікавився. Вважає, що хто керував автомобілем, той й повинен відшкодовувати шкоду, в зв`язку з чим позов він не визнає. Також ОСОБА_8 звернувся до суду із письмовою заявою, в якій просив здійснювати розгляд кримінального провадження за його відсутності.

Суд, при вирішенні питання про стягнення матеріальної шкоди приймає до уваги положення п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, згідно якої шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а також положення ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнову шкоду, заподіяну неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, із зазначених норм права випливає, що майнову шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_6 , повинна відшкодувати винна у ДТП особа, тобто обвинувачений ОСОБА_5 , а не власник транспортного засобу ОСОБА_8 , до якого потерпілим ОСОБА_6 заявлена вимога про відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочину, внаслідок якого і заподіяна потерпілому майнова шкода, повністю доведена вище наведеними доказами, які були досліджені в суді.

Суд також зазначає, що за правилами ст.ст. 62, 128 КПК України під час кримінального провадження до початку судового розгляду особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом, під час судового розгляду даного кримінального провадження не було встановлено обставин, які б підтверджували, що ОСОБА_8 , до якого потерпілим пред`явлено позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_5 .

Тому суд, з огляду на зазначене, приходить до висновку, що у задоволенні позову потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_8 заподіяної матеріальної шкоди слід відмовити з вищезазначених підстав.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд враховує положення ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Неправомірними винними діями обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з завданням потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості внаслідок скоєної дорожньо-транспортної пригоди, які порушили законні немайнові права потерпілого, потерпілому у справі була заподіяна моральна шкода. Потерпілий ОСОБА_6 переніс моральні страждання та фізичний біль у зв`язку з отриманими травмами. Тривалий період часу потерпілий змушений був лікуватись, був поставлений у скрутне матеріальне становище, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням стану здоров`я потерпілого, його переживань, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану суд, враховуючи вимоги розумності і справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому ОСОБА_6 в розмірі 7 000,00 гривень.

Отже позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню.

Суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили.

Судом не вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду, а в даному випадку сторонами кримінального провадження речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Суд також вважає за необхідне в силу ст.ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню у розмірі 295 гривень 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк на один рік, який обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 03 червня 2016 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 щодо стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі, зазначеному потерпілим, та про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експерта по кримінальному провадженню у розмірі 295 (двісті дев`яносто п`ять) гривень 20 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ
Арцизького районного суду ОСОБА_1