Справа № 643/3591/16-к
Номер провадження 1-в/643/247/16
УХВАЛА

20.04.2016 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
представника КВІ ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Московського МРВ кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Харківській області ОСОБА_4 про скасування іспитового строку і направлення в місця позбавлення волі: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, засудженого 29.05.2015 року Подільським районним судом м. Києва за ст.. 190 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік згідно ст.. 75 КК України,
29.03.2016 року кримінально-виконавча інспекція звернулася до суду з поданням про скасування іспитового строку і направлення для відбування покарання призначеного вироком від 29.05.2015 року Подільського районного суду м. Києва посилаючись на те, що на виконанні КВІ Московського району перебуває вирок від 29.05.2015 року Подільським районним судом м. Києва відповідно до якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ст.. 190 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі.
В силу ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі ст. 76 КК України засудженого було зобовязано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органам кримінально-виконавчої інспекці, кримінально-виконавчої інспекції. Засудженого було ознайомлено з порядком та умовами відбування іспитового строку та встановлено часи явки для реєстрації, однак засуджений до КВІ не зявляється про поважність причин неявки не повідомляє, у звязку з чим КВІ звернулось до суду з дійсним поданням.
Представник кримінально-виконавчої інспекції підтримала подання в судовому засіданні та просила його задовольнити, пояснивши, що засуджений нехтує обов*язками покладеними на нього, не з*являється на реєстрацію не повідомляє про місце мешкання.
Прокурор в судове засідання не з*явився, але надав заяву, в якій просив подання задовольнити.
Засуджений в судове засідання не з*явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.
Вислухавши, представника кримінально-виконавчої інспекції, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 29.05.2015 року за ст.. 190 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік згідно ст.. 75 КК України, засудженого було зобов*язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекці, повідомляти органам кримінально-виконавчої інспекці про зміну місця проживання, періодично зявлятися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.
Так, з матеріалів справи вбачається, що після надходження копії вироку Подільського районного суду м. Києва , КВІ здійснила виклик засудженого. ОСОБА_6 з*явився до КВІ Московського району м. Харкова де його повідомили про дні явки на реєстрацію. Після чого 26.01.2016 року засуджений ОСОБА_6 з*явився до КВІ Московського району та надав письмові пояснення, що він їде до м. Києва для проходження лікування від туберкульозу та буде проживати за адресою АДРЕСА_1 . Інспектором КВІ було направлено запит до Солом*янського РВ КВІ м. Києва для перевірки факту проживання за данною адресою. Однак було отримано відповідь, що ОСОБА_7 за вказаною адресою не мешкає.
Після чого 22.02.2016 року на запит КВІ, керівником Харківської філії БО ВБФ «Перетворення України» було надано відповідь, що ОСОБА_6 , знаходився на реабілітації в період часу з 09.11.2015 року по 08.02.2016 року, на теперішній час місце знаходження ОСОБА_6 їм не відомо.
З матеріалів подання вбачається, що 30.12.2015 року засуджений ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами відбування іспитового строку та попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання. Засудженому було встановлено день реєстрації 4-й вівторок кожного місяця, але засуджений до КВІ не з*являвся.
23.02.2016 року інспектором Московського РВ КВІ УДПтСУ в Х.о. були розпочаті першочергові розшукові заходи, для встановлення місцезнаходження засудженого були направленні відповідні запити до відділу адресно-довідкової служби, Харківського слідчого ізолятора УДПтСУ в Харківській області, відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області, директору Департаменту охорони здоровя, начальнику Головного управління охорони здоров*я Харківської обласної державної адміністрації, військовому комісару.
З отриманих відомостей було встановлено, що за даними оперативно-довідкової картотеки Харківської установи виконання покарань (№27) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 27.01.2016 року по 11.03.2016 року поступившим не значиться (а.с.163), за медичною допомогою не звертався та на лікуванні не перебував (а.с.166), на війсчькову службу по мобілізації в період з 18.03.2014 рік по теперішній час не призивався (а.с.160), за період з 2009 року по теперішній час згідно відомостям з відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстрації данних про смерть не виявлено (а.с. 165), інформацією з Управління Державної пенітенційної служби України дані про перетинання кордону відсутні (а.с.164),
Згідно ч.2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Частиною 5 ст. 166 КВК України визначено, щоповажними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчаснео держання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначенихст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки
Частиною 2 ст.78 КК України визначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки , що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 ухиляється від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, що встановленно вироком Подільського районного суду м. Києва за ст.. 190 ч.1 КК України від 29.05.2015 року внаслідок до нього було застосоване застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Однак, ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, не дотримувався порядку та умов відбування покарання з випробуванням, не виконував покладених на нього вироком суду обов`язків - не зявлявся для реєстрації до КВІ. Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_6 поїхавши на лікування до м. Києва зі згоди інспектора КВІ, повідомив, що буде мешкати за адресою АДРЕСА_1 , але згідно відповіді з Управління ПСУ а м. Києві засуджений за вказаною адресою не проживає, після чого данних про ОСОБА_6 немає, місце мешкання не відоме.
Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
З викладеного вбачається, що засуджений систематично не виконує покладені на нього обов`язки та не бажає ставати на шлях виправлення, поважних причин допущених ним порушень не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст. 166 КВК України, ст. 539 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Подання начальника Московського МРВ кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Харківськійобласті ОСОБА_8 задовольнити.
Скасувати звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого вироком Подільського районного суду м. Києва від 29.05.2016 року за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, від відбуття покарання з іспитовим строком.
Направити засудженого ОСОБА_6 до місць позбавлення волі для відбуття покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 29.05.2016 року за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 190 КК України строком на 1 рік.
Строк відбуття покарання рахувати з дня його фактичного затримання.
Виконання ухвали суду покласти на Московський відділ поліції Головного Управління національної поліції України в Харківській області.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1