Дата документу Справа № 314/4388/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/294/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №314/3488/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.82 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді клопотання судом 1-ї інстанції, на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Калинівка Херсонської області, громадянина України, раніше судимого:

1) 20.04.2002р. Васильківським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;

2) 30.04.2004р. Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ст.70, ст.71 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, посилаючись на те, що суд незаконно та необґрунтовано застосував до засудженого ст.82 КК України, оскільки за час відбування покарання останній допустив 19 порушень, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, останнє стягнення є не знятим і не погашеним, за вироком суду має позов на суму 82562 грн. та виконавчі документи на суму 2200 грн., з яких відшкодовано лише 410, 58 грн., впродовж поточного року працював лише у лютому, березні, квітні, липні та серпні, що в сукупності свідчить про те, що засуджений не довів своє виправлення.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_7 та засудженому ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.04.2004р., у вигляді 1 року 9 днів позбавлення волі, більш м`яким покаранням - виправними роботами на той же строк з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави.

У строк покарання, згідно з ч.1 ст.72 КК України, зараховано 1 день позбавлення волі, який відповідає 3 дням виправних робіт, з моменту винесення ухвали до застосування покарання у вигляді виправних робіт.

В запереченнях на апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_8 просить скаргу прокурора залишити без задоволення, оскільки наведені в ній доводи є необґрунтованими, а ухвалу суду залишити без змін, так як він став на шлях виправлення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити;

захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_8 заперечували проти скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ухвали, адвокат ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким у виді виправних робіт.

Суд задовольнив клопотання адвоката, мотивуючи тим, що за час відбування покарання у Вільнянській ВК (№20), засуджений ОСОБА_8 був працевлаштований, з липня 2015 року по теперішній час працевлаштований старшим днювальним відділення СПС; постійно залучається до робіт з благоустрою місця позбавлення волі та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до виконання робіт ставиться з розумною ініціативою; за сумлінну поведінку та ставлення до праці 7 разів заохочувався правами начальника установи; допускав порушення порядку та умов відбування покарання, за що мав 19 стягнень, з яких 4 до вступу вироку в законну силу, 14 погашені у встановленому законом порядку; з 05.06.2013р. порушень не допускав (окрім одного), отримував заохочення; приймає участь в організації виховних заходів, включений до програми диференційованого виховного впливу на засуджених; бере активну участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи, входить до складу виробничої секції ради колективу засуджених, здобув середню освіту, займається самоосвітою; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії, виконує їх законні вимоги, у відносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі стосунки.

Крім того, довідкою СТОВ «МРІЯ» підтверджено можливість працевлаштування після звільнення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання у вигляді виправних робіт.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 був засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.04.2004р. за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ст.70, ст.71 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, тобто був засуджений за вчинення в період іспитового строку умисних, тяжких та особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

На момент звернення до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засуджений ОСОБА_8 фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного вироком суду.

Але відповідно до положень ст.82 КК України ця обставина не є вирішальною при прийнятті рішення, на що суд не звернув увагу.

Так, відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Крім того, як зазначено у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

А як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, оскільки допустив 19 порушень вимог режиму, при цьому останнє стягнення є не знятим і не погашеним. Крім того, на теперішній час не відшкодував шкоду, заподіяну вчиненими ним злочинами, незважаючи на сплив тривалого терміну з моменту постановлення вироку щодо нього.
За таких обставин доводи прокурора про те, що під час судового розгляду стороною захисту не було доведено факт того, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення є цілком обґрунтованими.

Крім того, приймаючи рішення про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання, а саме у виді виправних робіт, суд не звернув увагу на те, що відповідно до ст.57 КК України (як зазначено у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання») виправні роботи можуть бути призначені, як правило, особам, котрі вчинили менш небезпечні злочини і не потребують ізоляції від суспільства. Виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді клопотання судом 1-ї інстанції, задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання, призначеного засудженому ОСОБА_8 за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.04.2004р., більш м`яким покаранням, скасувати.

Клопотання адвоката ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання, призначеного засудженому ОСОБА_8 за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.04.2004р. у виді 1 року 9 днів позбавлення волі, більш м`яким покаранням - виправними роботами на той же строк з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави, залишити без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4