Справа № 192/1158/16-к
Провадження № 1-в/192/1026/16
Ухвала
"21" березня 2016 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПР ОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконферецзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_5 , 1975 року народження, про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким: обмеженням волі,

В С Т А Н О В И В :

22 лютого 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким: обмеженням волі на підставі ст.82 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на те, що він у колонії увесь час працює, має 6 заохочень та одне стягнення, яке погашене у встановленому порядку, та відбув необхідну частину строку для заміни покарання більш м`яким.

Представник Солонянської виправної колонії №21 та прокурор заперечували проти задоволення заяви засудженого, оскільки ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

ОСОБА_5 судимий:

- 25.01.1995 року Тернівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1ст.222, 46-1 до позбавлення волі строком на 3 роки з відстрочкою 2 роки;

- 15.01.1996 року Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.142, 43 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. Зільнений 31.03.2000 року;

- 12.02.2001 року Тернівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.142, ч.2 ст.141, 42 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна.

- 26.06.2001 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.141, ч.2 ст.142, ч.1 ст.42, ч.3 ст.42 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнений 27.03.2008 року по відбуттю покарання.

- 22.06.2009 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.263, ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна.

Строк покарання закінчується 18 січня 2019 року.

Відповідно до положень п.3 ч.4 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як убачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів, ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі за злочин, який відноситься до категорії тяжких.

Станом на 18.01.2014 року ОСОБА_5 відбув 1/2 частину покарання для застосування до нього заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно характеристики, складеної адміністрацією СВК-21, ОСОБА_5 працевлаштований днювальним промислової зони колонії, але до праці ставиться посередньо; утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, але під контролем адміністрації; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи.

ОСОБА_5 не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться для засуджених в колонії, не приймає участі в реалізації жодної з програм диференційованого виховного впливу, та в роботі самодіяльних організацій засуджених.
У своєму письмовому клопотанні засуджений не навів передбачених ст.82 КК України належних та достатніх підстав для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким обмеженням волі, і його пояснення у судовому засіданні щодо наявності таких підстав об`єктивного підтвердження не знайшли.

Доводи засудженого про те, що він не бере участі у виховних заходах, у роботі самодіяльних організацій засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, оскільки зайнятий по роботі, є неспроможними, оскільки відповідно до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, для залучення засудженого до програм виховного впливу, самодіяльних організацій засуджених необхідно волевиявлення засудженого, оформлене письмовою заявою до адміністрації колонії, що фіксується в індивідуальній програмі соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 таких заяв не подавав, тобто, із власної волі не відвідував виховні заходи, не брав участі в жодній з програм диференційованого виховного впливу, не був обраний до самодіяльних організацій засуджених.

Як зазначено у ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що до закінчення строку покарання ОСОБА_5 залишився значний термін, суд уважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 не є стабільно законослухняною (останній раз засуджений заохочувався 8 місяців назад), самокерованою та такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким: обмеженням волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий