Єдиний унікальний номер 725/1455/16-к
Номер провадження 1-кп/725/66/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження №0000014 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Суховерхів Кіцманського району Чернівецької області, з повною середньою освітою, військовослужбовця військової частини польової пошти НОМЕР_1 , солдата за контрактом, неодруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
20 березня 2013 року ОСОБА_4 був прийнятий на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 та вибув для проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира частини № НОМЕР_3 від 20 березня 2013 року зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду кулеметника 3 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десатного взводу 2 аеромобільно-десантної роти 1 аеромобільно-десантного батальйону вищезазначеної військової частини.
Він же, за наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 №4-К від 21 листопада 2013 року, призначений на посаду такелажника евакуаційного відділення ремонтної роти.
Крім того, 08 березня 2014 року ОСОБА_4 , відповідно до наказу № 46 командира військової частини НОМЕР_5 , зарахований в списки особового складу та призначений на посаду навідника 1 аеромобільно-десантного відділення 2 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти цієї військової частини, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Проходячи військову службу на вищевказаній посаді, ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Крім того, ст.ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Однак, 12 серпня 2014 року близько 08-ї години солдат ОСОБА_4 , всупереч наведених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 та вибув до місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.
В судовому засіданні ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінуються визнав повністю. Та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії підсудного ОСОБА_4 , по ст. 408 ч.1 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він самовільно залишив військову частину з метою ухилитися від військової служби (дезертирство).

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає те, що він активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи та особу винного, зокрема чисельний ряд обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, суд приходить до переконливого висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, а вважає за можливе і доцільне застосувати відносно нього ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є необхідне та достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67 КК України ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.1 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1