Справа № 1-89/11
№ пров. 1/697/3/2016
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.05.2016 р. м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 та представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Каневі Черкаської області кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, з вищою освітою, потерпілого від аварії на ЧАЕС, раніше не судимого,

У вчиненні злочинів, передбачених ч. 1ст.122, ч.1 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 14 вересня 2008 року, біля в 0 годин 40 хвилин , перебуваючи у власному автомобілі «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 на автостоянці біля приміщення РАГСу, що по вул. Енергетиків у м. Каневі Черкаської області, після того як між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на проїжджій частині автодороги вулиці Енергетиків розпочалась бійка, і в їх сторону став переходити автодорогу ОСОБА_4 , ОСОБА_6 діючи умисно, з хуліганських мотивів, тобто грубо порушуючи громадський порядок проявляючи явну неповагу до суспільства, усвідомлюючи, що на проїжджій частині автодороги знаходяться не менше 3 осіб, між якими виник конфлікт, розпочав своїм автомобілем рух із прискоренням, виїхавши на проїжджу частину автодороги вулиці Енергетиків, повернувши направо, поїхав в сторону вищевказаних осіб, які знаходились на проїжджій частині автодороги, та умисно здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_6 вийшов із свого автомобіля, підійшов до ОСОБА_4 , який від наїзду автомобілем впав та лежав на асфальті і потребував медичної допомоги, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючись в присутності громадян в адресу ОСОБА_4 нецензурною лайкою, з хуліганських мотивів, проявляючи особливу зухвалість, умисно руками і ногами наніс потерпілому ОСОБА_4 біля 7 ударів по голові та біля 7 ударів по тулубу, спричинивши при цьому йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з наявністю забійної рани в правій підочній ділянці, саден в ділянці обличчя; гематом потиличної ділянки, обличчя, верхньої щелепи зліва; забійної рани по передній поверхні середньої третини лівого стегна; садна в ділянках лівого кульшового суглобу та здухвинної кістки, по зовнішній поверхні середньої третини лівого стегна, зовнішньої щиколотки; набряку м`яких тканин в ділянках лівого кульшового суглобу та сідничної кістки, гематома в ділянці лівого стегна; різаної рани в ділянці першого пальця лівої кисті.

В судовому засіданні прокурором було заявлено письмове клопотання про повернення кримінальної справи відносно ОСОБА_6 для проведення додаткового розслідування.

В судовому засіданні потерпілий та його представник ОСОБА_5 заперечували щодо повернення справи на додаткове розслідування в зв`язку з тим, що в матеріалах справи достатньо доказів для її розгляду.

Підсудній ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти повернення справи для додаткового розслідування, оскільки для цього відсутні підстави, передбачені ч.1 ст. 281 КПК України 1960 року.

Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку потерпілого, його представника, підсудного, суд дійшов висновку, що клопотання про направлення справи на додаткове розслідування не підлягає задоволенню, враховуючи такі мотиви.

Згідно зі ст. 16-1 КПК України 1960 року здійснення обвинувачення в суді покладається на прокурора, а в окремих передбачених у КПК випадках це вправі робити потерпілий чи його представник. Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник або законний представник. Суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення.

Отже, з огляду на ці вимоги закону суд при розгляді кримінальної справи не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства, що може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

У своїй Постанові Пленуму від 11.02.2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» Верховний суд України звертає увагу судів на такі обставини, що мають бути враховані при вирішенні питання про направлення справи на додаткове розслідування.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК 1960 року не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Разом з тим, якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК 1960року, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. Також неприпустимим є повернення справи на додаткове розслідування у випадках, коли немає доказів, які б підтверджували обвинувачення, і вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів. За таких обставин суд має витлумачити всі сумніви на користь підсудного і постановити згідно з ч. 4 ст. 327 КПК 1960 року виправдувальний вирок.

Справа неодноразово розглядалася судами різних інстанцій.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 06.08.2013р. (а.с.240-243 т. 5) скасовано вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2013р., оскільки судом І інстанції не вказано до якого ступеня тяжкості відносяться тілесні ушкодження завдані потерпілому ОСОБА_4 та не надано оцінки показам свідків.

В подальшому постановою Канівського міськрайонного суду від 26.03.2015р. справу повернуто прокурору на додаткове розслідування.

07.09.2015 справа надійшла до Канівського міськрайонного суду з Апеляційного суду Черкаської області для нового судового розгляду після скасування постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.03.2015 про повернення справи на додаткове розслідування в зв`язку з неповнотою та неправильністю досудового слідства.

Прокурор заявив клопотання про повернення справ на додаткове розслідування посилаючись на те, що не були з`ясовані всі обставини справи та належним чином не встановлено, які саме тілесні ушкодження маються в потерпілого ОСОБА_4 , тобто відсутня об`єктивність дослідження всіх доказів в вказаній кримінальні справі під час досудового слідства. Крім того, в кримінальній справі допущено неповноту попереднього досудового слідства, що не можливо усунути в судовому засіданні під час розгляду вказаної кримінальної справи. Так, як у процесі досудового розслідування залишилися невиявлені істотні обставини справи, що не дозволяє суду з упевненістю реконструювати досліджувану подію і з безсумнівністю дійти висновку про винність обвинуваченого, форму його провини і зв`язок його дій із наслідками, що настали, а отже, правильно вирішити кримінальну справу. Крім того, на стадії досудового слідства не з`ясовані суттєві обставини, що належать до предмета доказування у кримінальній справі та залишилися нез`ясованими причини істотних суперечностей у доказах, на яких засноване обвинувачення.

Слід зазначити, що події, які досліджуються при розгляді даної кримінальної справи відбулися у вересні 2008 року і з того часу неодноразово призначалися судово-медичні експертизи (комплексні, комісійні, додаткові), як органом досудового розслідування так і судами, допитані експерти, свідки, підсудній, потерпілі.

Відповідно до ст.2 КПК України (1960 року), за правилами якого здійснюється судовий розгляд справи, завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

На думку суду вказані прокрором недоліки досудового слідства можуть бути перевірені під час судового розгляду справи по суті та у відповідності до положень ст.67 КПК України суд може надати оцінку вищевказаним доказам.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що підстави для повернення справи для додаткового розслідування за наведених прокурором обставин відсутні.

Керуючись ст. 273, 281 КПК України 1960 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора від 16.05.2016 про направлення справи на додаткове розслідування відмовити.

Постанова апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1