Справа № 500/1785/16-к
Провадження № 1-кп/500/265/16
УХВАЛА
Іменем України
про відмову у продовженні строку тримання під вартою
та про зміну запобіжного заходу на домашній арешт

04 серпня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Під час судового засідання від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки не зникли ризики, які існували під час обрання цього запобіжного заходу та обвинувачені можуть приховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 клопотання прокурора підтримали.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, мотивуючи тим, що вони зобов`язуються з`являтися на кожне судове засідання, характеризуються позитивно, відсутні докази існування ризиків вчинення нових злочинів, раніше не судимі та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що на даний час відпали ті ризики, через існування яких на досудовому розслідуванні його підзахисним був обраний даний запобіжний захід, характеризуються позитивно, мають постійне місце проживання, просив змінити їм запобіжний захід на домашній арешт, встановивши обмеження з 21.00 до 07.00 години.
Суд, заслухавши думки про заявлені клопотання, дійшов висновку, що в клопотанні прокурора слід відмовити, а клопотання обвинувачених та їх захисника підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, якою суд керується на підставі ч. 2 ст.331 КПК, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно ж до ч. 5 ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Досліджені обставини дають підстави для висновку, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 а саме: є підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, про що свідчить те, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, пов`язаного із застосуванням насильства.
Але всупереч вимог ч. 3 ст. 199, п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не містить обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У відповідності до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), викладений у рішенні Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року ( заява № 42310/04), згідно якій зі спливом певного часу обґрунтована підозра у вчиненні злочину перестає сама по собі бути виправленням для позбавлення особи свободи, а утримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципові захисту від свавілля, встановленому п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а сама тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою. У випадку, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства та суду можна запобігти за допомогою застави чи іншого запобіжного заходу, обвинуваченого має бути звільнено з-під варти.
У зв`язку з викладеним, враховуючи норми національного та міжнародного права, приймаючи до уваги тривалий час перебування обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою у цьому кримінальному провадженні без остаточного рішення (з 22.01.2016 р.), того, що вони раніше не судимі, затягування судового розгляду на невизначений час, а також те, що у кримінальному провадженні не допитані всі свідки, те, що інші запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні не застосовувалися, у зв`язку з чим у суду відсутні відомості про порушення ними умов більш м`яких запобіжних заходів, суд дійшов висновку про недоцільність подальшого тримання обвинувачених під вартою, у зв`язку з чим у задоволенні клопотань прокурора слід відмовити.
З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 достатнім та необхідним для забезпечення виконанням ними покладених на них процесуальних обов`язків, а також для запобігання ризикам, встановленим під час судового розгляду, буде застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, на даний час не може запобігти доведеним під час розгляду вищезазначеним ризикам. Суд вважає за необхідне встановити обмеження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишати житло в період часу з 20:00 до 08:00 год., а також їх слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 194, 199, 331, 370 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисника ОСОБА_8 задовольнити, а у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 відмовити.
Змінити ОСОБА_6 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, запобіжні заходи з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 до 08:00 год. строком на два місяці, звільнивши їх з-під варти в залі суду.
Зобов`язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду.
Строк дії наявної ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчується 04 жовтня 2016 року.
Копію наявної ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також направити для виконання до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1
Судді: 1. /підпис/
2. /підпис/
Копія вірна
Суддя:ОСОБА_1