справа № 488/278/16-к
провадження № 1-кп/488/118/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2016 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю
секретаряОСОБА_2
прокурора:ОСОБА_3
обвинуваченого: захисника: потерпілого:ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Нерюнгрі Республіки Саха Російської Федерації, татарин, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, після вчинення кримінального правопорушення засуджений:

- 14.12.2015 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 186 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.10.2015 року, приблизно о 12:00 годині, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: місто Миколаїв, провулок 3-ій Липовий, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, упевнившись у відсутності в будинку сторонніх осіб, шляхом пошкодження замку, проник до побутового приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав належне потерпілому ОСОБА_6 майно, а саме:

-зварювальний апарат «Evo Power», вартістю 3.845,00 гривень;

-перфоратор «Бош», вартістю 800,00 гривень;

-відбійний молоток «Compass», вартістю 3.182,00 гривень;

-шліфувальну машинку «Фіолент», вартістю 2.500,00 гривень;

-шліфувальну машинку «DVT», вартістю 400,00 гривень;

після чого скрився з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 10.727,00 гривень.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, повідомивши, що дійсно викрав вказане вище та належне потерпілому майно з побутового приміщення будинку АДРЕСА_2 , в яке він потрапив шляхом пошкодження замку. У вчиненому кається.

Окрім того, вина обвинуваченого підтверджується й іншими дослідженими судом доказами.

З показань потерпілого ОСОБА_6 , допитаного судом, вбачається, що обвинувачений працював на нього, виконував будівельні роботи у вказаному будинку та знав у зв`язку з цим, яке майно потерпілий зберігає у побутовому приміщенні. Про вчинення крадіжки йому стало відомо від чоловіка, що мешкає у сусідньому будинкові. Потерпілий одразу викликав поліцію, заявивши про викрадення зазначеного вище майна.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.10.2015 року, вбачається, що у потерпілого з приміщення будинку АДРЕСА_2 викрали належне йому майно на суму 10.727,00 гривень (а.п. 22), що також підтверджується інформацією, що міститься у чеках та накладній (а.п. 23-25). В ході огляду місця події нічого не вилучалося (а.п. 26-28).

При проведення впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого, як особу, що 18.10.2015 року здавала до ломбарду «Скарбниця» майно, що стало предметом кримінального правопорушення (а.п. 29, 30, 31). Частина майна, що стало предметом кримінального правопорушення, а саме: відбійний молоток «Compass», шліфувальна машинку «Фіолент», шліфувальна машинку «DVT» викуплені потерпілим за власні кошти з ломбарду (а.п. 32), видані ним слідчому (а.п. 33), оглянуті (а.п. 34-35), визнані речовими доказами (а.п. 36) та передані на зберігання потерпілому (а.п. 37).

У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників провадження, судом прийняте рішення про недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто усіх вищевикладених обставин. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, сумніві щодо добровільності їх позиції відсутні. Судом також роз`яснено учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, з`ясувавши обставини справи, та перевіривши їх шляхом аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає доказаною вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням в приміщення, вчинене повторне, суд кваліфікує за частиною 3 статті 185 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (а.п. 38), на момент вчинення кримінального правопорушення не судимий (а.п. 39), не працює, на обліку у лікаря-нарколога (а.п. 43) та лікаря-психіатра не перебуває, однак у 2014 році лікувався у Миколаївській обласній психіатричній лікарні з діагнозом «Поліморфний психотичний розлад без симптомів шизофренії» (а.п. 44), за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується посередньо (а.п. 45).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), який відносяться до категорії тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують дане кримінальне правопорушення (злочин), яке є умисним, корисливим, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає визнання вини та щире каяття обвинуваченого.

Таким чином, суд доходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого виключно в умовах ізоляції від суспільства та про призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк, що буде достатнім як для покарання обвинуваченого, так і для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 після вчинення кримінального правопорушення засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.12.2015 року за частиною 1 статті 186 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік (а.п. 40-41). За таких обставин суд вважає, що цей вирок має виконуватися самостійно, оскільки якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Вирок Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.12.2015 року, яким ОСОБА_8 засуджений за частиною 1 статті 186 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік виконувати самостійно (а.п. 40-41).

Строк відбуття ОСОБА_11 призначеного покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Речові докази, а саме:

-відбійний молоток «Compass», шліфувальну машинку «Фіолент», шліфувальну машинку «DVT» залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 (а.п. 36, 37).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1