1Справа № 335/6147/15-к 1-кп/335/41/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуальних прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002330 від 20 травня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

20 жовтня 2009 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

19 липня 2013 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

20 травня 2015 р. приблизно о 12:30 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, суб`єктивно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, його злочинним намірам перешкодити ніхто не зможе, переліз через паркан, таким чином проникнув до дачної дільниці № НОМЕР_1 , яка знаходиться на території кооперативу «Запоріжсталь» та розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, де таємно викрав з двору майно яке належало ОСОБА_7 , а саме належний йому металобрухт у кількості однієї тонни вартістю 4 295,00 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнав себе винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, зазначивши, що злочин він не скоював, 19 травня 2015 р. о 12:30 год. знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_1 . У цей день він прокинувся о 14:00 год., після чого зібрався та о 15:00 год. пішов до магазину подзвонити матері. Потім повернувся додому і до 19:00 год. знаходився вдома. Після 19:00 год. вийшов на подвір`я та зустрівся з товаришами. Наступного дня 20 травня 2015 р. о 09:00 год. до нього додому приїхали оперуповноважені Орджонікідзевського РВ та примусово забрали до райвідділу, де йому далі на підпис деякі документи, сказавши, що йому за це нічого не буде. Захисник на стадії досудового розслідування йому не залучався. Скарги на дії працівників міліції він не писав, т.я. вважав себе невинним у вчиненні злочину. В подальшому йому було обрано судом запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також зазначив, що у магазин, куди він приходив о 15:00 год. 19 травня 2015 р., ведеться відеоспостереження, і це могли перевірити працівники міліції.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання неодноразово не з`являвся, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, шляхом передання повісток через процесуального прокурора, а також телефонограмами. Проте, до суду так і не прибув. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши учасників процесу, свідків, які з`явились у судове засідання, дослідивши обставини провадження та перевіривши їх доказами в межах пред`явленого обвинувачення, суд встановив наступне.

ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло.

В якості доказів вчинення ОСОБА_5 інкримінованого діяння стороною обвинувачення надані протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 травня 2015 р. (арк. пров. 154-155), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 травня 2015 р. (арк. пров. 157-159), протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 травня 2015 р. (арк. пров. 160), протокол огляду місця події від 22 травня 2015 р. (арк. пров. 161165), протокол огляду місця події від 20 травня 2015 р. (арк. пров. 166169). Також стороною обвинувачення були заявлені до виклику свідки обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з яких до суду з`явилися свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_9 неодноразово викликався до суду судовими повістками, які йому надсилалися рекомендованими листами із повідомленнями, телефонограмами. Також до цього свідка за ухвалами суду від 18 лютого 2016 р., 14 березня 2016 р., 7 квітня 2016 р., 18 квітня 2016 р., 25 квітня 2016 р. неодноразово застосовувався примусовий привід через органи внутрішніх справ, проте ухвали суду залишились не виконаними, незважаючи на те, що судом постійно вживалися заходи з контролю за їх виконанням. Крім того, у судовому засіданні, яке відбулось 23 червня 2016 р., процесуальний прокурор повідомив суд про те, що зазначений свідок виїхав на постійне місце проживання за межі Запорізької області, його точне місце знаходження не відомо. З урахуванням наведеного, а також зважаючи на невиконання стороною обвинувачення без поважних причин обов`язку, передбаченого частиною третьою статті 23 КПК України, з забезпечення присутності під час судового розгляду свідка обвинувачення, судом у судовому засіданні 23 червня 2016 р. було змінено в порядку ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг дослідження доказів в частині допиту свідка ОСОБА_9 через те, що він протягом часу розгляду кримінального провадження (близько року) так і не прибув до суду, його участь не була забезпечена стороною обвинувачення, а також вжиті заходи щодо його приводу не надали результатів.

Аналізуючи та надаючи оцінку доказам сторони обвинувачення в їх сукупності, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме, рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За приписами ч.ч. 2, 4 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частини другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Відповідно до обвинувального акта у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України 20 травня 2015 р. о 12:30 год.

Як свідчить Реєстр матеріалів досудового розслідування, 20 травня 2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань дане кримінальне правопорушення було внесено за № 0002315.

10 червня 2015 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого злочину.

20 травня 2015 р. органом досудового розслідування прийнято заяву потерпілого ОСОБА_7 щодо вчинення кримінального правопорушення, підтвердженням чого є протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (арк. пров. 160). Відповідно до цього протоколу, ОСОБА_7 просив притягнути до відповідальності невстановлених осіб, які 19 травня 2015 р. в період часу з 14:00 до 14:20 год. викрали металеві вироби з дачної ділянки № 131 на території кооперативу «Запоріжсталь № 1».

23 травня 2015 р. органом досудового розслідування були проведені слідчі дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Відповідно до положень частини шостої статті 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.
При цьому, частинами першою та другою цієї ж статті визначено, що перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються. Частиною сьомою цієї ж статті передбачено, що фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.
Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було пред`явлено для впізнання чотири фотознімки. Так, з протоколу пред`явлення ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 23 травня 2015 р. випливає, що ОСОБА_9 зазначав, що 19 травня 2015 р. близько 14:30 год. він знаходився на вулиці Пархоменко в м. Запоріжжя та до нього підійшло два невідомих чоловіки та один з них запропонував йому металобрухт. З осіб, зображених на фотознімках, він впізнав особу під № 2 за такими ознаками: за формою очей, носу та зачіскою. При цьому, в графі «прізвище, ім`я та по батькові особи, якій пред`являлися фотознімки для впізнання» не зазначено прізвища, імені та по батькові ОСОБА_9 , а міститься лише підпис.

З протоколу пред`явлення ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 23 травня 2015 р. випливає, що ОСОБА_8 зазначив, що 19 травня 2015 р. близько 12:30 год. він виконував роботу перевізника металобрухту та впізнає особу під № 4, який завантажував металобрухт до його автомобіля «Газель». Ознаками, за якими він впізнав особу № 4, є форма очей, носу та зачіска.

При цьому, жоден з протоколів та інших доказів, які надані стороною обвинувачення, не містять інформації з приводу прізвищ, імен та по батькові осіб, фотознімки яких були пред`явлені для впізнання, зокрема, не зазначено осіб, які були впізнані ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під №№ 2, 4 відповідно. Також викликає сумнів і те, що обидва протоколи містять ідентичні ознаки, за якими відбувалось це впізнання. При цьому, протоколи не містять даних, що слідчим було попередньо, тобто перед пред`явленням цих фотознімків, опитано свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо зовнішнього вигляду пред`явленої для впізнання особи і її прикмети.

Також суд зауважує, що особи на інших фотознімках мають різки відмінності у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягала впізнанню, а саме у всіх осіб різні зачіски та одяг, зокрема, одна з осіб одягнута у костюм, інша у светр, третя у футболку. При цьому, фотознімки цих осіб ідентичні в обох протоколах впізнання, змінене лише їх місце розташування.
Крім того, як у цих протоколах, так і у судовому засіданні, не було встановлено наявності необхідності проведення впізнання саме за фотознімками, як це вимагається положеннями ч. 6 ст. 228 КПК України. В цей же час, як було встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_5 не переховувався від слідства, не оголошувався у розшук та знаходився за місцем свого мешкання до обрання йому запобіжного заходу, що надавало можливість провести впізнання за його участю, а не за фотознімками.
З урахуванням зазначених вище порушень вимог КПК України, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками не можуть бути визнані допустимими доказами та покладені в основу вироку суду.
Крім того, у судовому засіданні від 3 серпня 2015 р. було допитано свідка ОСОБА_8 , який в обвинуваченому не зміг точно впізнати особи, яка завантажувала в його автомобіль металобрухт. Також у судовому засіданні від 3 серпня 2015 р. свідок ОСОБА_8 пояснив, що у 2015 р. приблизно два місяці тому о 9:00 год. йому подзвонив раніше знайомий ОСОБА_11 , якому він декілька разів перевозив речі, та спитав допомоги у вивезенні металобрухту з дачі. О 10:30 год. він підібрав його по дорозі та вони поїхали на дачу, розташовану недалеко від кафе «Очаг» біля вулиці Перемоги та міськДАІ. Раніше невідомий йому хлопець відчинив ворота дачі, та вони завантажили металобрухт. Свідок ОСОБА_8 в цей час сидів в автомобілі. Після завантаження металобрухту вони з ОСОБА_11 та невідомим хлопцем поїхали до приймального пункту та здали металобрухт на вулиці Цитрусова. ОСОБА_11 та хлопець розвантажили автомобіль, після цього він підвіз їх до вулиці ОСОБА_12 , де вони з ним розрахувались приблизно о 12:00 на початку 13-ї години дня. Зазначив, що ОСОБА_11 не знайомив його із цим хлопцем, цей хлопець був одягнутий у брудну робу з довгим рукавом, штани та кросівки. Впізнати у цьому хлопці обвинуваченого ОСОБА_5 однозначно не зміг, зазначив, що ОСОБА_5 підходить під опис, однак він не запам`ятав обличчя того хлопця, а його імені ОСОБА_11 не називав.

При цьому, обвинувачений у судовому засіданні зазначав, що свідка ОСОБА_8 він раніше не бачив.

Також слід зауважити і на тому, що свідок ОСОБА_8 в своїх показаннях зазначав, що металобрухт завантажували та розвантажували дві особи, однак обвинувачення було пред`явлене лише одній особі.
Допитаний у судовому засіданні 18 травня 2016 р. свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 19 травня 2015 р. до нього додому приїхали оперуповноважені міліції та звинуватили його у крадіжці металобрухту на дачній дільниці в районі кафе «Очаг». Його привезли до Орджонікідзевського РВ, де примусили силою підписати протокол допиту з неправдивою інформацією. Вони обвинувачували його в тому, що він допоміг завантажити машину обвинуваченому ОСОБА_5 . Він підписав всі документи, які йому надали працівники міліції, не читаючи, після чого його відпустили. Зазначив, що дійсно він не бачив ОСОБА_5 у цей день. 19 травня 2015 р. він працював на будівлі по вулиці Моторостроітелів, 32 з 8 до 17 години дня. Він не оскаржував дії працівників міліції, т.я. боявся. Також з цих причин він тривалий час не приходив до суду. Вказав, що знає свідка ОСОБА_8 , оскільки він йому допомагав у вантажних перевезеннях. Проте, у травні 2015 р. він з ним не бачився. Вказав, що він раніше знав ОСОБА_5 , оскільки навчався з ним у школі.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 19 травня 2015 р. він знаходився вдома з ранку до 15:00 год., а потім вийшов у магазин зателефонувати своїй матері, після чого повернувся додому, де знаходився до 19:00 год., а вже 20 травня 2015 р. зранку до нього прийшли працівники міліції та забрали до райвідділу. Ці покази обвинуваченого також були підтверджені у судовому засіданні показами допитаної в якості свідка його матері ОСОБА_13 , а також не суперечать показам свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Протокол огляду місця події від 22 травня 2015 р. (арк. пров. 161165) та протокол огляду місця події від 20 травня 2015 р. (арк. пров. 166169) з доданими фото таблицями свідчать лише про те, що дійсно мала місце крадіжка металобрухту з дачної ділянки, але відомостей щодо особи, яка її вчинила, ці протоколи не містять.

За таких обставин, суд, з урахуванням наданих та досліджених письмових доказів, а також показань свідків та самого обвинуваченого, дійшов висновку, що подія крадіжки мала місце саме 19 травня 2015 р. на дачній ділянці, а не 20 травня 2015 р. у житлі, як зазначено в обвинувальному акті. При цьому, з вищезазначених показань свідків суд встановив, що вони не підтвердили участь обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні цієї крадіжки. Натомість, ОСОБА_5 зазначив, що він у цей день знаходився вдома та виходив до магазину о 15:00 год., що могло бути зафіксовано на камери відеоспостереження магазину. Проте, під час досудового розслідування ці факти перевірені не були. Більше того, стороною обвинувачення були надані суду лише ті докази, які, на її думку, викривали обвинуваченого у вчиненні злочину. Поряд із цим, частиною другою статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Тобто, в даному випадку збирання доказів стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні не може бути визнано всебічним, повним та неупередженим.
Крім того, зважаючи на певні розбіжності, які були встановлені під час судового провадження з наданих стороною обвинувачення письмових доказів у часі та даті вчинення злочину, сторона обвинувачення не скористалась правом змінити обвинувачення у цій частині, хоча для цього судом було надано достатньо часу та можливостей.

Також суд зауважує і на те, що обвинуваченому ОСОБА_5 не було залучено захисника під час досудового розслідування. В цей же час, під час судового провадження прокурором було надано довідку про його перебування на обліку в лікаря-нарколога, що могло свідчити про наявність у нього певних вад, які перешкоджали йому здійснювати свій захист самостійно та обумовлювали обов`язкову участь захисника відповідно до вимог статті 52 КПК України. Відтак, усі докази, добуті на стадії досудового розслідування з порушенням права на захист обвинуваченого, не можуть бути визнані допустимими.

Згідно положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Дана презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження, що в Україні визнана відправною точкою правосуддя. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.
За таких обставин, суд, виходячи з загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності вважає, що під час судового розгляду не здобуто та не надано безсумнівних доказів доведеності вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , саме обвинуваченим, з огляду на що суд дійшов переконання, що обвинуваченого ОСОБА_5 слід виправдати у зв`язку з не доведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого до набрання вироком суду законної сили суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим та виправдати за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, у зв`язку з не доведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Речові докази металобрухт в кількості 110 кілограм, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити ОСОБА_7 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1