Провадження № 1-кп/742/128/16
Єдиний унікальний № 742/1671/16-к
ВИРОК
Іменем України
29 червня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавка Варвинського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1. Талалаївським районним судом 24 квітня 2003 року за ст. 185 ч., ч. 2, 3 КК України до трьох років позбавлення волі, з наданням іспитового строку терміном на 1 рік;

2. Варвинським районним судом 15 січня 2004 року за ст. 297 КК України до трьох років і одного місяця позбавлення волі;

3. Варвинським районним судом 7 червня 2010 року за ст. 296 КК України до одного року обмеження волі з наданням іспитового строку терміном на 1 рік,

за ст., ст. 185 ч. 2; 289 ч. 2 КК України;

В С Т А Н О В И В :
25 грудня 2015 року о 16 год. ОСОБА_5 перебуваючи на території ТОВ «МАЛ-АГРО-ТРЕЙД», яке розташоване по вул. П.Сагайдачного 22 м. Прилуки, як працівник даного підприємства, з корисливих мотивів, таємно викрав, за допомогою шланга, шляхом переливання з баку вантажного автомобіля до пластикової каністри, 20 літрів дизельного палива загальною вартістю 320 грн., і з місця злочину зник.
10 квітня 2016 року ОСОБА_5 о 19 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у неробочий час прибув на територію ТОВ «МАЛ-АГРО-ТРЕЙД», яке розташоване по вул. П.Сагайдачного 22 м. Прилуки, маючи умисел на заволодіння вантажним автомобілем КАМАЗ-5511, д.н.з. НОМЕР_1 для власних потреб, балансова вартість якого становить 107 751 грн. 07 коп., без дозволу власника заволодів даним автомобілем і з місця злочину зник на даному автомобілі. В подальшому ОСОБА_5 був затриманий працівниками ВП ГУНП в м. Прилуки.
В судовому засіданні представник потерпілого підтвердив факт викрадення пального та належного їх підприємству автомобіля, підтвердив, що дійсно, незважаючи на те, що згідно договору обвинувачений працював на їх підприємстві вантажником, іноді, за усною вказівкою керівника підприємства, обвинувачений виконував обов`язки водія, перевозячи зерно, в тому числі і на даному автомобілі, проте претензій до обвинуваченого їх підприємство не має, але просить призначити обвинуваченому покарання у вигляді реального позбавлення волі.
В судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердивши вищевикладені обставини, розкаявся у вчиненому, та пояснив суду, що він дійсно один раз викрав каністру дизельного пального, оскільки йому були потрібні гроші. Що стосується заволодіння автомобілем, то оскільки раніше його неодноразово в неробочий час викликали на роботу для перевезення термінових вантажів, та оскільки у нього виникла ситуація, коли потрібно було терміново перевести свою співмешканку з села, то він вирішив використати для цього службовий автомобіль. У вчиненому щіро розкаюється і просить суворо не карати. Також обвинувачений підтримав клопотання прокурора про розгляд справи у скороченому варіанті, без допиту свідків і без дослідження матеріалів справи.
Оцінюючи наведене в сукупності суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду від 25 грудня 2015 року за ст. 185 ч.2 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, та по епізоду від 10 квітня 2016 року за ст. 289 ч. 2 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, кваліфіковані правильно, а його вина у вчиненому - доведена, як зізнанням обвинуваченого, так і матеріалами справи.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, потерпілий ніяких претензій до нього не має, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, з призначенням покарання в межах санкції інкримінованого йому закону та наданням іспитового строку.
Керуючись ст., ст. 368, 370 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним за ст., ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2 КК України і призначити покарання:

- за ст. 185 ч. 2 КК України - у вигляді трьох років позбавлення волі;

- за ст. 289 ч. 2 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.
Відповідно до вимог ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 до відбуття п`ять років позбавлення волі, без конфіскації майна.
Відповідно до вимог ст., ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням і наданням іспитового строку терміном на три роки, зобов`язавши періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію, та повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, не обирати.
Речові докази по справі ( а.п. 20, 28-а ) залишити в законному розпорядженні потерпілого.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: