Справа № 161/1714/15-к
Провадження № 1-кп/161/25/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 09 червня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000007, що надійшов з прокуратури Луцького району 04.02.2015 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербень Демидівського району Рівненської, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого інженером ТзОВ «МС-Зв`язок», раніше не судимого;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 22.12.2011 близько 18.00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , в темну пору доби, рухаючись зі швидкістю 85 км/год. на 72 км + 170 м асфальтобетонної сухої ділянки автодороги Н-22 сполученням «Устилуг-Луцьк-Рівне», яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, в порушення вимог п.п.11.2, 12.3 ПДР України, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода, яку він об`єктивно спроможний був виявити, зокрема, неповнолітню ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину дорогу у невстановленому для пішоходів місці, не прийняв крайнього правого положення та негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху свого автомобіля, внаслідок чого скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_7 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми у вигляді вдавленого перелому базальних відділів лобної кістки зліва з переходом на основу черепа, забоїв головного мозку, субарахноідального крововиливу, набряку, набухання головного мозку, забійної рани лобної ділянки голови, множинних саден обличчя, синців навколо обох очей, які згідно висновків експерта №398 від 28.03.2012 та №103 від 30.01.2015 за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 11.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.
Так, в порушення вимог п.11.2 Правил дорожнього руху України на дорозі, яка мала дві смуги для руху в одному напрямку, не рухався транспортним засобом якнайближче до правого краю проїзної частини.
У відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний був виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що призвело до спричинення потерпілій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень не визнав, заперечивши фактичні обставини.

Суду дав показання, що дійсно, 22.12.2011, в тему пору доби, в суху погоду, рухався на службовому автомобілі по робочих питаннях по дорозі поблизу с. Охотин Луцького району. Під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту, яка на протилежній стороні дороги, побачив маршрутне таксі, яке від`їжджало, а потім помітив пішохода ОСОБА_7 , яка почала перетинати дорогу поза межами пішохідного переходу зліва на право. В цей час швидкість його руху становила приблизно 80-90 км/год. Помітивши пішохода, почав зменшувати швидкість автомобіля та приймати лівіше до осьової лінії. В цей час пішохід перебігла роздільну смугу та знаходилась на його частині для руху, однак раптово змінила напрямок руху на протилежний. В зв`язку з такими діями останньої, повернув кермо праворуч, після чого автомобіль почало зносити. З метою уникнення з`їзду в кювет, вивернув кермо ліворуч, однак транспортний засіб був некерований, тому автомобіль розвернуло на протилежну сторону дороги та знесло на узбіччя в напрямку м. Володимир-Волинський. В момент заносу відчув удар в задню частину автомобіля. Вийшовши з авто, помітив пішохода ОСОБА_7 , яка лежала на узбіччі неподалік зупинки. Категорично ствердив, що не застосовував екстреного гальмування, не виїжджав на зустрічну смугу для руху та не мав реальної можливості уникнути наїзду на потерпілу.

Просив його виправдати в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винність у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень,підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання про те, що 22.12.2011 близько 18.00 год. поверталась додому з м. Луцька після навчання. Вийшовши з маршрутного таксі на зупинці, що поблизу с. Охотин Луцького району, переконавшись у відсутності автомобілів, почала рух. На середині проїжджої частини помітила світло фар автомобіля, який рухався справа від неї, тому зупинилась, намагаючись відійти назад. Подальший розвиток подій достеменно не пам`ятає, в зв`язку з втратою свідомості та частковою втратою пам`яті. Наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, оскільки останній протягом тривалого проміжку часу не вибачився за скоєне, не цікавився її станом здоров`я, збитки не відшкодував.

Згідно висновків експертизи №398 від 28.03.2012 та №103 від 30.01.2015, потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми у вигляді вдавленого перелому базальних відділів лобної кістки зліва з переходом на основу черепа, забоїв головного мозку, субарахноідального крововиливу, набряку, набухання головного мозку, забійної рани лобної ділянки голови, множинних саден обличчя, синців навколо обох очей, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання про те, що 22.12.2011 в тему пору доби перебував в якості пасажира в службовому автомобілі під керуванням ОСОБА_5 Рухаючись по дорозі поблизу с. Охотин Луцького району поблизу зупинки громадського транспорту, яка в протилежному напрямку руху, при світлі фар помітив дівчину, яка перебігала дорогу. Перебігши осьову лінію, забігла на середину їх смуги для руху. В цей момент ОСОБА_5 вивернув кермо вліво, однак остання раптово змінила напрямок руху на протилежний, після чого обвинувачений вивернув кермо вправо, внаслідок чого їх почало заносити та винесло на узбіччя дороги протилежної смуги для руху. В даний проміжок часу відчув удар в задню частину автомобіля. Вийшовши з авто, помітив пішохода ОСОБА_7 , яка лежала на узбіччі неподалік зупинки, в зв`язку з чим викликали швидку допомогу та залишились на місці пригоди. Зазначив, що ОСОБА_5 під час даної дорожньо-транспортної пригоди не застосовував екстреного гальмування та не перетинав роздільної смуги.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав показання про те, що працює водієм маршрутного таксі. Керуючи автобусом «Богдан» 22.12.2011, в напрямку смт. Торчин, у вечірню пору зупинився на зупинці громадського транспортну поблизу с. Охотин Луцького району, з метою висадки пасажирів. Після того як з автобуса вийшла потерпіла ОСОБА_7 , розпочав рух, виїхавши на свою смугу для руху. В цей момент назустріч, як йому здалось, рухався автомобіль на великій швидкості. Розминувшись з вказаним транспортним засобом, побачив в дзеркало заднього виду, що даний автомобіль почав маневрувати на своїй смузі для руху, при цьому, слідів гальмування чи звукових сигналів він не чув. Моменту ДТП не бачив, оскільки продовжив рух по маршруту.

З протоколу огляду місця події від 22.12.2011 з доданими фототаблицями та схемою дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що проїжджа частина на момент ДТП була сухою та без пошкоджень, відсутній гальмівний шлях на проїжджій частині (крім того, який виник на узбіччі дороги після того, як автомобіль почало заносити), наявні сліди юзу передніх та задніх коліс автомобіля, які розпочиналися з осьової лінії та слід крові на узбіччі дороги, при цьому, проведені відповідні заміри, що детально відображено на схемі ДТП.

Протоколом огляду предметів від 16.02.2012 з доданими фототаблицями стверджується наявність механічних пошкоджень на задній лівій боковій частині кузова автомобіля марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема, виявлено деформацію кузову у виді вм`ятини.
Згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події від 23.03.2012 з доданою план-схемою до нього, за участю ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 встановлено, що в момент дорожньо-транспортної пригоди видимість при увімкненому ближньому світлі фар автомобіля марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 ,становила 63,4 м.; пішохода ОСОБА_7 водій ОСОБА_5 виявив на проїжджій частині на відстані 55,3 м; відстань від автомобіля до пішохода ОСОБА_7 в момент перебування її на смузі руху автомобіля та зміни напрямку руху становить 21,5 м. Крім того, на схемі відображено місце знаходження потерпілої в момент її виявлення водієм, місце знаходження пішоходу в момент зміни напрямку руху та місце знаходження ОСОБА_7 на роздільній лінії в момент наїзду на неї транспортним засобом.

Під час проведення вказаної слідчої дії будь-яких зауважень чи клопотань з приводу невідповідності фактичним обставинам справи від учасників її проведення, кожного зокрема, не надходило.

З протоколу відтворення обстановки та обставин події від 23.03.2012 з доданими план-схемами до них, за участю ОСОБА_10 вбачається, що в момент дорожньо-транспортної пригоди видимість при увімкненому ближньому світлі фар автомобіля марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 ,становила 62,7 м.; пішохода ОСОБА_7 пасажир ОСОБА_10 виявив на проїжджій частині на відстані 53,9 м; відстань від автомобіля до пішохода ОСОБА_7 в момент перебування її на смузі руху автомобіля та зміни напрямку руху становить 20,1 м. Крім того, на схемі відображено місце знаходження потерпілої в момент її виявлення водієм, місце знаходження пішоходу в момент зміни напрямку руху та місце знаходження ОСОБА_7 на роздільній лінії в момент наїзду на неї транспортним засобом.

Таким чином, свідок ОСОБА_10 повністю підтвердив показання ОСОБА_5 , даними під час проведення відтворення обстановки та обставин події від 23.03.2012, в тому числі щодо місця наїзду на потерпілу ОСОБА_7 .

Разом з тим, письмовою заявою, наявною у матеріалах провадження, ОСОБА_5 підтвердив, що фактичні дані, відображені у протоколі відтворення обстановки та обставин події, повністю відповідають обставинам дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

Вказані протоколи з встановленими вихідними даними були покладені в основу при проведенні відповідних судових автотехнічних експертиз.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №7265 від 12.04.2012, при наданих слідством вихідних даних, з моменту виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не мав технічної можливості зупинитися до лінії руху пішохода. У даній ситуації водій повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.6, 12.2, 12.3 ПДР України, а саме, рухатися зі швидкістю не більше 90 км/год., оскільки в момент виникнення небезпеки для руху (момент виявлення пішохода на проїжджій частині) водію ОСОБА_5 виникає аварійна ситуація, тому з моменту виявлення пішохода на проїжджій частині дії водія ОСОБА_5 не можуть аргументуватися вимогами ПДР України.
Вихідні дані для проведення вказаної експертизи отримувались з протоколу огляду місця події від 22.12.2011, показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та даних відтворення обстановки та обставин події від 23.03.2012 за участю останніх.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №7917 від 18.10.2012, при наданих слідством вихідних даних, з моменту виникнення небезпеки для руху (момент виявлення пішохода на проїжджій частині), водій автомобіля марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 шляхом застосування екстреного гальмування не мав технічної можливості зупинитися до лінії руху пішохода. У даній ситуації водій повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.6, 12.2, 12.3 ПДР України, а саме, рухатися зі швидкістю не більше 90 км/год., оскільки в момент виникнення небезпеки для руху (момент виявлення пішохода на проїжджій частині) водію ОСОБА_5 виникає аварійна ситуація, тому з моменту виявлення пішохода на проїжджій частині дії водія ОСОБА_5 не можуть аргументуватися вимогами ПДР України.
Вихідні дані для проведення вказаної експертизи отримувались з протоколу огляду місця події від 22.12.2011, показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 та даних відтворення обстановки та обставин події від 23.03.2012 та 11.09.2012, відповідно, за участю останніх.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №7979 від 24.09.2013, при наданих органом досудового розслідування вихідних даних, дати категоричний висновок, про те чи мав технічну можливість водій автомобіля марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 уникнути наїзду на пішохода, за умови виявлення останньої на проїжджій частині за 63,4 м, не представляється можливим.
Згідно висновку експертизи №355 від 16.01.2015, при наданих слідством вихідних даних, в заданій дорожній ситуації, водій автомобіля марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п.11.2 ПДР України, тобто, в момент об`єктивного виявлення пішохода ОСОБА_7 , яка знаходилась в нерухомому стані на зустрічній смузі руху, рухатись по своїй смузі руху якнайближче до правого краю проїжджої частини. В такій дорожній ситуації ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, при виконанні вимог п.11.2 ПДР України.
При проведенні вказаної експертизи вихідні дані отримувались з протоколу огляду місця події від 22.12.2011, показань свідків ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 та протоколу проведення слідчого експерименту від 05.01.2015.

Висновком судової автотехнічної експертизи №4502 від 14.04.2016 встановлено, водій автомобіля марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись в темну пору доби поза межами населеного пункту, по ділянці дороги, що має по одній смузі руху в протилежних напрямках, при відсутності дорожніх знаків, які б обмежували швидкість руху транспортних засобів, відповідно до вимог п.п.12.6 (г), 12.2 ПДР України, повинен був вести автомобіль зі швидкістю не більше 90 км/год., а з моменту настання об`єктивної можливості виявити на проїжджій частині пішохода ОСОБА_7 , яка бігла в напрямку смуги його руху згідно вимог п.12.3 ПДР України, негайно вжити заходів аж до зупинки транспортного засобу.
Якщо об`єктива можливість виявити пішохода ОСОБА_7 з робочого місця водія автомобіля марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , наступила на відстані 55,3 м, то водій ОСОБА_5 , рухаючись зі швидкістю 80-90 км/год., не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до лінії руху пішохода шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. Однозначно встановити відсутність (чи наявність) у водія ОСОБА_5 технічної можливості уникнути ДТП, діючи відповідно до вимог п.12.3 ПДР України, не надається можливим, оскільки, враховуючи, що наїзд на пішохода відбувся в районі осьової лінії дорожньої розмітки і в цей момент пішохід рухався в напрямку лівого узбіччя (у дорожній ситуації, яка вбачається згідно показів ОСОБА_5 ) у випадку своєчасного з моменту виявлення пішохода застосування водієм ОСОБА_5 гальмування без зміни напрямку руху ліворуч наїзд міг не відбутися.
При проведенні вказаної експертизи вихідні дані отримувались з ухвали Луцького міськрайонного суду про призначення експертизи від 12.11.2015, протоколу огляду місця події від 22.12.2011, протоколу відтворення обстановки та обставин події від 23.03.2012 за участю ОСОБА_5 .
Таким чином, судом встановлено, що з обсягу та характеру фактичних обставин справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 під час керування технічно справним автомобілем марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 85 км/год., виявивши на дорозі потерпілу ОСОБА_7 на відстані 55,3 м (згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події від 23.03.2012 за участю ОСОБА_5 ), яка рухалась зліва направо у невстановленому для пішоходів місці, відповідно до напрямку руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 , зберігав об`єктивну можливість для обміркування ситуації і прийняття безпечного для пішохода рішення рухатись якнайближче до правого краю проїжджої частини, зменшуючи швидкість аж до зупинки транспортного засобу.
Причиною настання суспільно-небезпечного наслідку у виді травмування потерпілої є невиправданий маневр, який був здійснений водієм ОСОБА_5 у конкретній дорожній ситуації, і між діяннями останнього та наслідками є причинний зв`язок.
Крім того, на думку суду, висновками експертиз №7265 від 12.04.2012, №7917 від 18.10.2012, стверджується, що водій ОСОБА_5 з моменту виявлення пішохода ОСОБА_7 на проїжджій частині дороги не мав технічної можливості уникнути наїзду на неї за умови застосування екстреного гальмування, що не заперечується висновками експертиз №355 від 16.01.2015 та №4502 від 14.04.2016.
Однак, при проведенні вказаних експертиз не враховано, що Правилами дорожнього руху України чітко визначено яким чином повинен діяти водій транспортного засобу у заданій дорожній ситуації, а саме:
- відповідно до п.11.2 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом;

-відповідно до п.12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або

перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Оскільки, висновками експертиз №355 від 16.01.2015 та №4502 від 14.04.2016, крім показів учасників дорожньо-транспортної пригоди та інших слідчих дій, також враховані вимоги вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України та є обов`язковими для виконання усіма учасниками дорожнього руху, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку.
Разом з тим, стороною захисту під час судового розгляду ставиться питання про визнання протоколу слідчого експерименту від 14.11.2014, висновків експертизи №355 від 16.01.2015 та №4502 від 14.04.2016 недопустимими доказами, оскільки вони були здобуті з істотним порушенням права на захист та є недостатніми і недостовірними.
Вказані клопотання судом до уваги не беруться, оскільки на стадії досудового розслідування відповідних клопотань не надходило (щодо слідчого експерименту від 14.11.2014 та висновку експертизи №355 від 16.01.2015), сторона захисту просить визнати недопустимими лише ті докази, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому суд розцінює їх як намагання обвинуваченого уникнути передбаченої законом відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Окрім того, органом досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується порушення вимог п.1.1 дорожньої розмітки ПДР України, зокрема, перетину водієм ОСОБА_5 суцільної лінії дорожньої розмітки в момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Вказане обвинувачення, на думку суду, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки, ні показаннями обвинуваченого та свідків, ні дослідженими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, неможливо зробити категоричний висновок про перетин водієм ОСОБА_5 суцільної лінії дорожньої розмітки, а тому суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_5 порушення п.1.1 дорожньої розмітки Правил дорожнього руху України.
Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду на потерпілу ОСОБА_7 , оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо обставин ДТП за його участю, відповідають показанням потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , кожного зокрема, в їх сукупності, іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд при постановленні вироку бере за їх основу та разом з іншими доказами висновками експертиз №355 від 16.01.2015 та №4502 від 14.04.2016, протоколом огляду місці події від 22.12.2011, протоколами відтворення обстановки та обставин події від 23.03.2012, вважаючи такими, що, з технічної точки зору, дають об`єктивну оцінку діям обвинуваченого під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.12.2011 та приходить до висновку про їх достатність для прийняття відповідного процесуального рішення щодо ОСОБА_5 , зокрема про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

Згідно п.8 Перехідних Положень КПК України (в ред.2012 року) допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності. Таким чином, судом визнаються допустимими докази, отримані у порядку, що діяв до набрання чинності КПК України в у ред.2012 року, на які суд послався при ухваленні даного вироку.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_5 не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, однак вину у вчиненому не визнав та не розкаявся, збитки потерпілій не відшкодував, остання внаслідок ДТП отримала важкі травми та визнана інвалідом з дитинства, що стверджується відповідною довідкою, наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, останній вчинив необережний злочин, що, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання, з врахуванням думки потерпілої, в межах санкції ст. 286 ч.2 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права керування транспортними засобами.

Призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керування суд враховує, що право керування транспортними засобами не є основним джерелом доходу ОСОБА_5 , оскільки останній працюю інженером системи клімат контролю ТОВ «МС-Зв`язок», а також тяжкі наслідки, що настали внаслідок наявності у нього такого права.

На думку суду, обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, згідно поданої заяви.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, повернути та залишити за належністю законним володільцям.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України, призначивши покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази:
-осінню жіночу балонову куртку повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «YZH 27175», д.н.з. НОМЕР_1 , залишити за належністю законному володільцеві.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави 9687 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) грн.72 (сімдесят дві) коп. судових витрат по справі за проведення відповідних експертиз.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: