Справа № 592/1074/16-к
Провадження № 1-кп/592/199/16

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0000155 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Суми, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який офіційно ніде не працює та не працевлаштований, неодруженого, який має неповну середню освіту, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, раніше засудженого:

- 19.05.2014 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;

- 08.10.2014 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1000 гривень;

- 18.12.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;

- 19.02.2016 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 3 (три) місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

11.01.2016 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_4 зайшов до магазину ЕВА-903 , що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Курська, 111, у власних справах. Оглянувши приміщення магазину та торгівельні ряди, він дійшов до висновку про те, що вони не охороняються. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом вчинення крадіжки деяких із найменувань товарів, що виставлені на продаж в даному магазині. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, тобто усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, таємно, а саме: переконавшись в тому, що його дії залишаться непоміченими, шляхом вільного доступу, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 взяв з полиці дезодоранти, а саме: дезодорант Жиллет Сіпріес , гелевий, чоловічій Кул Вейф Біадс 75 мл, в кількості 3 шт. , дезодорант Жиллет Сіпріес , гелевий, чоловічій Паувер Раш 75 мл, в кількості 2 шт. , дезодорант Гарньєр Мінерал, кульковий, чоловічий нейтралізатор 50 мл, в кількості 1 шт. , зняв з них контрольні стікери та поклав дезодоранти у кишені куртки, одягненої на ньому. Після чого він залишив приміщення магазину, пройшов через касову зону не розрахувавшись та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Умисні протиправні дії ОСОБА_4 , які виразилися в таємному, повторному викраденні майна, що належить ТОВ РУШ , загальною вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи 451,29 грн. , були кваліфіковані органом досудового розслідування, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , кваліфікуючою ознакою якої є вчинення кримінального правопорушення повторно.

Допитаний у відкритому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив суду про те, що у вчиненому він щиро кається. Також обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду про те, що 11.01.2016 року він дійсно вчинив крадіжку майна з магазину ЕВА-903 , що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Курська, 111, за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Він просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого злочину та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і встановлені судом ознаки злочинного діяння, вчиненого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а, отже, його злочинні дії необхідно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, вчинений ОСОБА_4 , згідно ч. 3 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації злочинів, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Як особа обвинувачений ОСОБА_4 характеризується наступним чином: - має постійні місце проживання та місце реєстрації (а. с. 31) ; - раніше неодноразово судимий: - 19.05.2014 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень; - 08.10.2014 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1000 гривень; - 18.12.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень; - 19.02.2016 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на строк 3 (три) місяці (а. с. 32, 36 40, 45 49) ; - має задовільний стан здоров`я (а. с. 33, 34) ; - задовільно характеризується за місцем проживання (а. с. 35) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями, внесеними Постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття; - активне сприяння розкриттю злочину; - добровільне усунення заподіяної шкоди; - молодий вік винного у вчиненні злочину; - повне визнання своєї вини у вчиненні злочину.

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, молодий вік винного у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що молодий вік винного межує з віком неповнолітнього, що може свідчити про відсутність у винного стійких злочинних навиків, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні злочину, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає: - рецидив злочинів.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки після постановлення вироку Зарічним районним судом м. Суми від 19.02.2016 року по справі № 591/707/16-к, провадження № 1-кп/591/158/16 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, було встановлено що засуджений ОСОБА_4 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а саме: у вчиненні 11.01.2016 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відтак суд, призначивши покарання за злочин, повинен визначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, враховуючи думку прокурора ОСОБА_3 , думку представника потерпілого ОСОБА_5 , викладену в його письмовій заяві (а. с. 15) , думку обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до висновку про можливість і доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді арешту. Строк арешту суд визначає, враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин не вперше, а обвинувальний вирок щодо нього постановляється в-п`яте.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 слід обчислювати з дня його затримання для направлення в установу відбування покарання у виді арешту.

Цивільний позов у справі представником потерпілого ОСОБА_5 пред`явлений не був (а. с. 15) .

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (а. с. 41, 42) .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 238 від 21.01.2016 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 122 (сто двадцять дві) гривні 76 копійок слід відшкодувати за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави (а. с. 28) .

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування і судового слідства не застосовувались.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України; ст. ст. 368 371, 373, 374, 376 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50 52, 60, 185 КК України, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання для направлення в установу відбування покарання у виді арешту.

Речові докази, а саме: оптичний диск із записом відеоспостереження, наданий магазином ЕВА-903 , поміщений до експертного пакунку № 1494276, зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 238 від 21.01.2016 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 122 (сто двадцять дві) гривні 76 копійок відшкодувати за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1