Справа № 161/4204/16-к
Провадження № 1-кп/161/270/16
У Х В А Л А

м. Луцьк 27 квітня 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого- ОСОБА_4 ,
захисника- ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000876 від 26.02.2016, який надійшов до суду 01.04.2016 від Луцької місцевої прокуратури, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Калуш, Івано-Франківської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого кухарем ФОП ОСОБА_7 , раніше судимого, востаннє 01.10.2012 Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_4 , 26.02.2016 близько 15 години 15 хвилин, перебуваючи у приміщенні кабінету №204, що на другому поверсі Волинського державного центру естетичного виховання, по вулиці Чорновола, 3 в місті Луцьку, умисно, діючи з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу із сумки належної ОСОБА_6 , яка знаходилась у відкритій шухляді письмового стола, який розташовувався у приміщенні вказаного кабінету, таємно викрав грошові кошти у сумі 540 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на вищевказану суму.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Під час судового провадження подано угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 27.04.2016. Згідно з угодою, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю відшкодував заподіяну потерпілій шкоду. З врахуванням зазначеного, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.2 ст.185 КК України, у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, віднесений до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, укладення угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла ОСОБА_6 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Згідно ст.474 ч.7 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та Закону.

Судом встановлено, що умови угоди про примирення суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, та не відповідають інтересам суспільства. Так, зокрема, при узгодженні покарання не враховано особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, та знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину середньої тяжкості,тобто узгоджене покарання за своїм видом та розміром не відповідає тяжкості вчиненого діяння та особі винного. Таким чином, умови укладеної угоди між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 не відповідають інтересам суспільства, суперечать загальним засадам призначення покарання, зокрема вимогам ст.65 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про примирення, а тому, враховуючи, що угода подана після завершення досудового розслідування та направлення обвинувального акта до суду, слід продовжити судовий розгляд в загальному порядку.

Згідно ст.474 ч.8 КПК України повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Керуючись ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
У затвердженні угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 відмовити.

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження №0000876 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ