Дата документу 21.10.2016 Справа № 554/8672/16-к
Справа № 554/8672/16-к
Провадження № 1-кс/554/7654/2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3
володілець майна ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, в обґрунтування якого посилається на наступне.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 19.10.2016 року, близько 20:00 год. за адресою Полтавська обл., Полтавський р-н., с. Миколаївка, невідома особа, перебуваючи в СФГ "Сад", таємно викрала яблука в кількості 66,79 кг., які в подальшому складала собі в автомобіль "Рено Логан", днз НОМЕР_1 , сріблястого кольору, однак була затримана працівниками СФГ "Сад", чим могла спричинити господарству матеріального збитку.
При виїзді 19.10.2016 року слідчо-оперативної групи Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області до місця пригоди встановлено, що на ділянці місцевості поблизу СФГ «Сад», що знаходиться в с. Миколаївка, Полтавського району, виявлено автомобіль "Рено Логан", днз НОМЕР_1 , сірого кольору, в кузові якого знаходяться насипом яблука, вагою близько 66,79 грн. Автомобіль перебував під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , що підтверджується поясненнями останнього.
По прибутті СОГ Полтавського РВП також було встановлено, що ОСОБА_6 , 1975 р.н., голова СФГ «Сад» та її сусідка на ім`я ОСОБА_7 під час чергового обходу території СФГ «Сад» було виявлено вказаний вище автомобіль, в багажник якого чоловік на прізвище ОСОБА_8 з відра висипав яблука. На запитання, що він робить на території СФГ «Сад», ОСОБА_8 відповів, що рве кукурудзу.
Автомобіль "Рено Логан", днз НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 р.в. згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого 2011 року Полтавським ВРЕР, належить ОСОБА_4 , зареєстрований АДРЕСА_2 .
Згідно ст.ст.168, 237 КПК України вилучене в ході огляду місця події майно є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.
Відповідно до п. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно п. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та відповідно до п. 3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Керуючись ч. 3 ст. 214 КПК України огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду, в даному випадку огляд місця події проводився 04.10.2016 року у денний час, а відомості про вказану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань також 04.10.2016 року, тобто цього ж дня після проведення огляду.
З підстав викладеного, враховуючи, що речі, вилучені в ході огляду місця події від 19.10.2016 року мають суттєве значення, оскільки являються речовими доказами по даному кримінальному провадженні та є засобом вчинення злочину, а саме автомобіль "Рено Логан", днз НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 р.в., в якому знаходяться яблука, вагою близько 66,79 кг., згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого 2011 року Полтавським ВРЕР, належить ОСОБА_4 , зареєстрований АДРЕСА_2 , проживаючий АДРЕСА_1 , тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження та встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні необхідно накласти арешт.
Слідчий в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.
Володілець майна в судове засідання заперечував проти задоволення клопотання з огляду на його необгрунтованість та не доведеність.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим не доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий не довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
При вивченні клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим пропущено процесуальний строк встановлений для звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.
Згідно ч.4 ст.171 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Так, з урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання, а саме накласти арешт на яблука, вагою близько 66,79 кг вилучені в ході огляду місця події від 19.10.2016 року на ділянці місцевості поблизу СФГ «Сад», що знаходиться в с. Миколаївка, Полтавського району, та відмовити у накладенні арешту на автомобіль "Рено Логан", днз НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 р.в так як слідчим не доведено співрозмірності шкоди завданої кримінальним правопорушенням майну, на яке просить накласти арешт. Більше того, за попередньою кваліфікацією правопорушення, санкція статті не передбачає конфіскацію майна підозрюваного, та в даному випадку правопорушення кваліфікується як замах, яким взагалі не завдано майнової шкоди.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -
Клопотання слідчого Полтавського районного відділення Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 задовольнити частково.
Накласти арешт на яблука, вагою близько 66,79 кг вилучені в ході огляду місця події від 19.10.2016 року на ділянці місцевості поблизу СФГ «Сад», що знаходиться в с. Миколаївка, Полтавського району.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1