АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/601/16 Справа № 704/346/16-к Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Тальнівського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженець та житель с.Поташ Тальнівського району

Черкаської області, неодноразово судимий

визнаний винним та засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3, 289 ч.2 КК України і йому призначено покарання:

- за ст.185 ч.2 КК України 3 років і 6 місяців позбавлення волі;

- за ст.289 ч.2 КК України 5 років і 1 місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 5 років і 2 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 480 грн.80 коп. на користь держави за залучення експертів.

Зараховано попереднє ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Вирішена доля речових доказів, колегія суддів

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 01.01.2016 року близько 10 год.10 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння АДРЕСА_1 проник в гараж через не зачиненні двері, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав чуже майно загальною вартістю 1958 грн.40 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вказану суму.

Він же, 14.01.2016 року близько 21 год.30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння неподалік будинку АДРЕСА_2 , умисно, незаконно, повторно заволодів автомобілем ВАЗ-2107, д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 40000 грн.

Не погоджуючись із вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд вирок місцевого суду скасувати та змінити йому міру запобіжного заходу на більш м`яку, посилаючись на те, що він не проникав у приміщення, а взяв бензопилу, яка лежала біля порога, він був п`яний і взяв пилку ненавмисно. Крім цього, призначаючи покарання суд не звернув уваги на його стан здоров`я, оскільки він тяжко хворів і потребує лікування.

Прокурор в своїй апеляції просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості.

Прокурор просить постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ст.185 ч.3, ст.289 ч.2 КК України до остаточної міри покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого в підтримку своєї апеляції, думку прокурора, який не підтримав апеляцію процесуального прокурора і просив вирок суду залишити без змін, перевіривши та обговоривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Перевірені матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд не дотримався вказаної норми закону.

Так, з вироку вбачається, що дослідження доказів проведено відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Разом з тим, при визначенні обсягу доказів і порядку їх дослідження суд не з`ясував в учасників процесу чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також не роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зміст технічного запису свідчить про те, що обвинувачений відмовлявся давати покази по епізоду викрадення бензопили в порядку ст.63 Конституції України. Його стали умовляти, суть порядку дослідження доказів не роз`яснили.

Крім цього незалежно від об`єму дослідження доказів, в тому числі і при спрощеному порядку їх дослідження (ч.3 ст.349) обвинувачений допитується обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився давати показання.

Його показання обов`язково викладаються у вироку, що свідчитиме про його добровільність визнання тих обставин, що не оспорюють ся.

Якщо його показання не співпадають із висунутим йому обвинуваченням, то справа слухається в повному об`ємі. Також в повному об`ємі в загальному порядку слухається справа, якщо обвинувачений частково визнає себе винним чи не визнає цивільний позов або відмовився давати показання.

Матеріали справи свідчать, що суд належним чином не допитав обвинуваченого, не роз`яснив йому суть спрощеного порядку дослідження доказів і їх наслідки, у вироку показання обвинуваченого не викладені, що дало можливість обвинуваченому оспорювати фактичні обставини події, зокрема по крадіжці бензопили.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом допущені такі порушення вимог КПК України, які перешкодили суду постановити законне та обґрунтоване рішення, тому таке рішення суду підлягає безумовному скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд в суд І інстанції.

При новому розгляді справи суду слід перевірити показання обвинуваченого і з дотриманням норм КПК прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Що стосується апеляційної скарги прокурора, то її слід залишити без задоволення, оскільки вона подана на м`якість призначеного покарання та безпідставно зазначено, що нібито суд неправильно застосував до обвинуваченого вимоги ст.69 КК України, однак такого у вироку взагалі немає.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому слід залишити під вартою, продовживши йому строк тримання під вартою до 21 липня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Тальнівського районного суду Черкаської області від 14.04.2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді І інстанції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. 185 ч.3, ст. 289 ч.2 КК України.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжити до 21 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :