Справа № 521/9927/15-к
Пр-ня по справі № 1кп/521/296/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, азербайджанця, особа без громадянства, маючого неповну середню освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, без місця реєстрації, тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля продуктового магазину, який розташований на вул. Петровського, 9/1 у м. Одесі, переконавшись, що його дії залишаться не поміченими та скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 , який знаходився в алкогольному сп`янінні, таємно з корисливих мотивів викрав золотий ланцюжок, вагою 23 грама, загальною вартістю 11500 гривень, який належить ОСОБА_6 та був одягнутий на шиї останнього. Після вчинення злочину, ОСОБА_4 з місця події втік, заподіявши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 11500 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав повністю та показав, наступне. Дату подій і час не пам`ятає. Повертаючись додому в один із днів у 2015 році зустрів потерпілого ОСОБА_6 з яким почав вживати спиртні напої. Після відвіз потерпілого додому, оскільки останній вже перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. В подальшому на прохання потерпілого вони знову вийшли на вулицю для вживання алкогольних напоїв. Знаходячись недалеко від будинку потерпілого, біля батискафу вони знову випили. Оскільки у потерпілого ОСОБА_6 не було грошових коштів розрахуватись за спиртні напої, він запропонував свій ланцюжок у якості плати за випивку, при цьому самостійно зняв його з шиї. ОСОБА_4 , розуміючи, що ланцюжок в подальшому потрібно повернути взяв його та за свої грошові кошти купив ще спиртного. Після вказаних подій вони розійшлись. Приблизно через тридцять хвилин до нього додому приїхав раніше знайомий ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), який запропонував повернути ланцюжок. ОСОБА_4 одразу ж поїхав з ним та особисто віддав матері потерпілого ланцюжок, при цьому пояснив, всі обставини за якими його отримав. Мети та наміру викрадати ланцюжок у нього не було. Вважає, що потерпілий та його мати невірно оцінили його дії.

Незважаючи на повне не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який будучи допитаний в судовому засіданні показав, що 16.03.2015 року приблизно об 11 годині 00 хвилин, він спільно з ОСОБА_4 вживали спиртні напої по вул. Петровського на вулиці біля Батискафу. У потерпілого ОСОБА_6 рука знаходилась у гіпсі, оскільки він отримав сильну травму руки. Потерпілий випив набагато більше ніж, обвинувачений ОСОБА_4 . В результаті вживання напоїв, потерпілий втратив свідомість. Коли прийшов до тями, виявив відсутність на собі ланцюжка із золота. Його мати, одразу ж повідомила про крадіжку ланцюжка у міліцію. В той же день ОСОБА_4 повернув ланцюжок, завдяки його товаришу ОСОБА_8 .

Потерпілий впевнено показав, що вказаний викрадений ланцюжок, для нього був безцінною річчю, оскільки дістався у спадок від батька, який помер незадовго до вказаних подій та він виключає будь-яку можливість його подарунку чи передачі у власність на будь-яких інших умовах. Самостійно зняти вказаний ланцюжок він в той день був не в змозі, оскільки одна рука була загіпсована. Особисто потерпілому ОСОБА_4 повідомив, що отримав від нього добровільно ланцюжок як подарунок на день народження. В теперішній час потерпілий будь-яких претензій матеріального і морального характеру не має, оскільки ланцюжок йому був повернутий.

Показами свідка ОСОБА_9 , яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_6 та яка будучи допитана в судовому засіданні показала, що її син після смерті батька почав дуже сильно зловживати алкогольними напоями. Приблизно весною 2015 року її син разом з раніше незнайомим чоловіком, як в подальшому вона дізналась ОСОБА_4 вживали спиртні напої. ЇЇ син був в цей період часу з поламаною рукою і рука знаходилась у гіпсі. Розпивання спиртних напоїв відбувалось у батіскафі неподалік від їх будинку. Через деякий час, вона вирішила поцікавитись, в якому стані її син. По дорозі зустріла свого сина, який знаходився дуже в сильному алкогольному сп`янінні, при цьому виявила на ньому відсутність ланцюжка та хрестика із золота. Свідок звернула увагу на шию ОСОБА_6 яка була з певним почервонінням. Вона сприйняла вказане пошкодження шкіри, як певний тиск ланцюжка під час примусового зняття з шиї. Про вказаний факт вона повідомила в міліцію. Одночасно, дружина сина по телефону попросила його товариша ОСОБА_8 , якщо це можливо повернути ланцюжок із золота. Приблизно через півгодини ОСОБА_8 приїхав та привіз ОСОБА_4 який особисто повернув вказаний ланцюжок з хрестиком. Після цього, ОСОБА_9 подала заяву про злочин. В теперішній час будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час аналізу показів обвинуваченого щодо не скоєння вказаного злочину та що потерпілий власний ланцюжок особисто подарував ОСОБА_4 , судом встановлено, що вказані доводи обвинуваченого є виключно способом захисту від пред`явленого обвинувачення, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На думку суду, покази обвинуваченого не є небезсторонніми, а викладені обставини в частині вибуття із володіння потерпілого ланцюжка та обставини які супроводжували злочин є неправдивими та таким, що не заслуговують на довіру. Стислий виклад показів, на думку суду свідчить, що обвинувачений хоча і пам`ятає певні деталі обставин злочину, однак намагається їх викласти виключно як законні та звичайні дії.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора. В судовому засіданні прокурором безсумнівно доведено, що ланцюжок із золота, який належить потерпілому ОСОБА_6 , вибув із володіння останнього незаконно, оскільки потерпілий самостійно його зняти не міг, та не мав наміру його позбавлятись у бідь-який спосіб.

Натомість обвинуваченим поза розумним сумнівом не надано пояснень, яким чином у потерпілого на шиї могли бути сліди почервоніння, які притаманні примусовому зняттю ланцюжка, та які підстави у потерпілого казати неправду про пошкодження руки і наявності гіпсу. Оскільки з показів обвинуваченого вбачається, що він бажав повернути ланцюжок його власнику, в судовому засіданні ОСОБА_4 не зміг прояснити, чому не повернув ланцюжок матері потерпілого одразу після того, як він отримав його.

Даючи оцінку показам потерпілого ОСОБА_6 судом встановлено, що вказані покази надані хоча і в стислому вигляді, але відверто, сумлінно та без перебільшень. Потерпілий докладно та послідовно передав події які відбулись з ним 16.03.2015 року у період часу близько об 11 годині. Описав кількість випитих спиртних напоїв, ОСОБА_4 , який був поряд та вживав напої разом з ним. Без будь-яких викривлень описав, що втратив свідомість від випитого і подальші події не пам`ятає, але з впевненістю може стверджувати, що не міг подарувати безцінну для нього річ ланцюжок.

Суд також оцінює покази потерпілого за їх внутрішнім достоїнством. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені ним зі своїми особливостями та повністю підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду і співвідносяться з показами свідка, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними. Підстав вважати, що потерпілий обмовляє обвинуваченого, або ставити під сумнів покази потерпілого у суду не має.

При оцінці показів свідка ОСОБА_8 судом встановлено наступне. Так, свідок показав, що потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 знає як знайомих. З потерпілим навчався разом у школі. Обвинуваченого знає, як особу, яка мешкає неподалік, в одному з ним мікрорайоні. Підстав обмовляти обвинуваченого або потерпілого у нього не має. З показів свідка вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 неодноразово зловживав спиртними напоями, доводячи себе до стану втрати свідомості та дарував, закладав, а іноді губив свої дорогоцінні речі, в тому числі ланцюжок із золота. Свої дії, які вчиняв у стані алкогольного сп`яніння, як правило ніколи не пам`ятав. Батьки потерпілого неодноразово звертались до нього про допомогу, з метою повернути втрачені дорогоцінні речі, а також повернення до дому самого потерпілого ОСОБА_6 , який як правило був неспроможний добратись додому у стані сильного алкогольного сп`яніння. Окрім того, до смерті батька, ОСОБА_8 неодноразово самостійно повертав втрачені речі його сином ОСОБА_6 .

Щодо подій злочину, свідок показав, що дату подій не пам`ятає. Приблизно в обідній час, йому зателефонувала мати потерпілого, та повідомила, що особа на прізвисько ОСОБА_10 / ОСОБА_4 / вкрав у її сина ОСОБА_6 ланцюжок із золота. Свідок ОСОБА_8 одразу ж поїхав додому до ОСОБА_4 та повідомив про вказані обставини. ОСОБА_4 показав, що ланцюжок йому особисто подарував ОСОБА_6 та вони разом поїхали до потерпілого додому, повернути вказане майно. Прибувши додому, ОСОБА_4 самостійно повернув вказаний ланцюжок, пояснивши обставини, за яких він отримав його від потерпілого. Однак мати потерпілого, незважаючи на пояснення ОСОБА_4 , почала дуже сильно кричати, та погрожувати останньому розправою та притягнення до кримінальної відповідальності. Після вказаних подій всі розійшлись. Від телефонного дзвінка матері до повернення вказаного ланцюжка пройшло приблизно 30 хвилин. За вказаний час, мати потерпілого встигла повідомити про вказані події у відділок поліції. Свідок також повідомив, що потерпілого він в той день бачив і він знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння з втратою свідомості. Травми руки та гіпсу на руці він у потерпілого не бачив.

Судом під час судового розгляду встановлено, що очевидців подій крадіжки не було. Події які передували злочину та які відбувались одразу після злочину також не були у полі зору свідка ОСОБА_8 . Його покази в частині обставин, що характеризують потерпілого, як особу схильну до вживання алкогольних напоїв та який досить часто дарував, закладав, а іноді губив свої дорогоцінні речі на думку суду заслуговують на увагу, але не є доказом невинуватості обвинуваченого. Вчинки і дії потерпілого, навіть які ставлять під сумнів його моральні якості, не можуть надавати право іншій особі на вчинення щодо такої людини неправомірних дій, тим більше вчинення по відношенню до нього злочину.

Що стосується показів свідка в частині відсутності у потерпілого гіпсу на руці у день скоєння злочину, суд вважає за необхідне зазначити, що в основу будь-яких показів кладеться спогад про бачене, почуте і випробуване у формі розповіді, що ґрунтується на зафіксованих спогадах. Головну роль у цьому відіграють пам`ять та увага за навколишнім середовищем. Приймаючи до уваги слабкість людської пам`яті, суд вважає, що свідок не викривляючи змісту подій очевидцем яких він був, даючи покази більше ніж через рік, певні деталі та обставини подій міг забути та будучи сумлінною людиною повідомив лише ті факти, які закарбувались у його пам`яті і не були спотворені згодом.

Таким чином, суд сприймає покази свідка ОСОБА_8 лише як доказ обставин незаконного володіння майном потерпілого, ланцюжка із золота обвинуваченим ОСОБА_4 та сприяння у поверненні викраденого майна.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 є особою яка не має судимості в силу ст. 89 КК України. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. Фактично виховувався матір`ю. Має лише 6 класів загальної середньої освіти. До затримання офіційно ніде не працював. Зі слів, неофіційно працював приймальником металу. Таким чином бідність, відсутність освіти, а також відсутність повноцінної родини і як наслідок належного виховання, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння вказаного злочину. Суд вважає, що особистість обвинуваченого свідчить про певні нахили до скоєння правопорушень.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 є суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи.

Враховуючи відсутність обставин які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, а також враховуючи ту обставину, що потерпілий не має будь-яких вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статей, зв`язане з арештом.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєних злочинів, їх обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

Початок строку відбуття покарання у вигляді арешту обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня оголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати, оскільки обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вчинення іншого особливо тяжкого злочину.

Речові докази по провадженню: ланцюжок із золота залишити у потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна с карга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: