Ухвала іменем україни 16 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретаріОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 000314 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від

5 жовтня 2015 року щодо

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

м. Балаклея Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 272 КК України,
за участю прокурораОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
У касаційній скарзі прокурор посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав докази обвинувачення неналежними та недопустимими, оскільки при оцінці одних і тих самих доказів надав ним протилежну оцінку. Так, у вироку зазначено, що у зв`язку з відсутністю на механізмі крану протиугінних захоплювачів, якими ОСОБА_5 повинен був прикріпити кран до рейок певним способом та виконати певні обов`язки по його закріпленню, останній не зміг це здійснити з причин, які не залежали від його волі. Разом з тим, суд у супереч своєму висновку встановив, що причиною падіння крану стали невиконання укріплення ручними протиугінними упорами після закінчення роботи крана, відсутність механічних протиугінних захватів у кількості чотирьох штук та двох гальм механізму переміщення крану. Також, безпідставно було визнано судом недопустимим доказом висновок інженерно-технічної експертизи

№ 7895, з огляду на те, що прокурором заявлялось клопотання про допит експерта з приводу обґрунтування даного висновку. Не надано оцінку протоколу огляду місця події, відповідно до якого зафіксовано відсутність слідів на рельсових шляхах від пристроїв гальмування та ручних протиугінних упорів і захватів. А, відповідно до висновку результатів дослідження технічних причин аварії крану, падіння сталося внаслідок того, що кран не був укріплений ручними протиугінними опорами та відсутністю на ходових візках додаткових механічних протиугінних захватів, чому суд також оцінку не надав. Про зазначені порушення місцевого суду прокурором зазначалось в апеляційній скарзі, однак всупереч ст. 419 КПК України залишаючи скаргу без задоволення в ухвалі суду не зазначені підстави, з яких її визнано необґрунтованою.
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від

25 червня 2015 року ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 272 КК України виправдано.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що він працюючи машиністом баштового крану, не виконав положення своєї посадової інструкції та неналежно виконав свої функціональні обов`язки, недбало віднісся до виконання п. 5.1.6 інструкції №16 по охороні праці для машиніста баштового крану, затвердженої наказом Генерального директора ПАТ «Куряжський домобудівельний комбінат» №131 від 19 липня 2011 року, та технічних заходів безпеки в частині встановлення противідкатних башмаків, а саме: не закріпив колеса крану протиугінними ручними захватами в кількості чотирьох штук, неякісно затягнув гальма ходу крана на візку крана, не розгальмував повністю механізм повороту в результаті чого стався нещасний випадок та з технічної точки зору, дані дії знаходяться в причинному зв`язку з настанням групового нещасного випадку внаслідок падіння 17 травня 2015 року баштового крану КБ-405-2-А на торгівельний павільйон, який знаходиться на території Олексіївського ринку у м. Харкові, що підтверджується висновком судової комісійної інженерно-технічної експертизи з охорони праці №7895 від 29 серпня 2014 року.

Внаслідок падіння крану на місці події загинули: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 спричинено тілесні ушкодженні різного ступеня тяжкості.

Виправдовуючи ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що він не міг закріпити колеса крану протиугінними ручними захватами у кількості чотирьох штук, оскільки вони були відсутні внаслідок реконструкції крану без узгодження із заводом виробником, що стало причиною падіння крану. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що падіння крану та спричиненні цим наслідки були результатом порушення ОСОБА_5 правил безпеки під час виконання робіт із підвищеною небезпекою на виробництві.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від

5 жовтня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено, визначено вважати ОСОБА_5 виправданим за ч. 2 ст. 272 КК України за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу подану прокурором та просив її задовольнити; думку захисника ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні касаційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний зазначити мотиви, з яких він виходив при постановленні ухвали, положення закону, яким він керувався і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, через які її визнано необґрунтованою.
Усі доводи, що містяться в апеляціях, мають бути проаналізовані з урахуванням наявних у справі доказів з тим, щоб жоден з них не залишився нерозглянутим.
Ці вимоги закону суд апеляційної інстанції належним чином не виконав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження в апеляційній скарзі прокурор ставив питання про скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_5 та ухвалення нового вироку. При цьому, як на підстави для скасування вироку, прокурор посилався на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказував, що суд безпідставно не прийняв до уваги висновок судової комісійної інженерно-технічної експертизи №7895, оскільки органом досудового розслідування для її проведення надавалися всі наявні матеріали. Однак, у вироку зазначено, що висновок вказаної експертизи не відповідає вимогам ст. ст. 101, 102 КПК України та протирічить висновкам, здійсненим двома незалежними експертними комісіями.

Також, як на доказ невинуватості ОСОБА_5 , у вироку суд послався на висновок спеціального розслідування нещасного випадку та висновок результатів дослідження причин аварії падіння баштового крану. Разом з тим, прокурор зазначав, що висновок комісійної інженерно-технічної експертизи №7895 в цілому не протирічить вищевказаним двом висновкам, оскільки основною причиною падіння крану у всіх висновках є не закріплення ручними протиугінними упорами після закінчення роботи крану, що входить до безпосередніх обов`язків машиніста крану.

Крім того, у зазначених висновках надавався перелік осіб, внаслідок дій яких стався вказаний нещасний випадок, серед яких був ОСОБА_5 , на що суд також увагу не звернув.

Прокурор посилався на те, що суд першої інстанції всупереч вимог ст. ст. 85, 86, 94, КПК України не оцінив докази сторони обвинувачення, а лише вибірково надав оцінку деякім доказам. При цьому, не оцінивши всі докази у їх сукупності, постановив рішення, яке не можна вважати законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Стверджував, що суд у рішенні зазначив лише мотиви, з яких відкидає доказ обвинувачення висновок комісійної інженерно-технічної експертизи, проте, як відповідно до ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом не доведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. З огляду на викладене, місцевий суд незаконно дійшов до висновку про недоведеність в діянні ОСОБА_5 складу інкримінованого йому злочину.

Тобто, на обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор навів конкретні доводи, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом.
Разом з тим суд в ухвалі взагалі не навів всі доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, щодо незаконності, на його думку, вироку суду та не зазначив докладних мотивів на їх спростування і не навів підстав, з яких апеляційну скаргу було визнано необґрунтованою, обмежившись, при цьому, викладенням в ухвалі фактичних обставин кримінального провадження та своїх міркувань щодо законності вироку суду першої інстанції і правильності виправдання ОСОБА_5 .

Крім того, колегія апеляційного суду не звернула увагу на те, що місцевий суд при розгляді кримінального провадження визнаючи недопустимим доказом висновок судової комісійної інженерно-технічної експертизи з охорони праці № 7895 не взяв до уваги те, що :
- під час обстеження стану підкранової рейкової колії комісією не виявлені сліди на рейках «силового контакту» ручного протиугінного упору від тиску ходових коліс, руйнування упорів, сліди на ходових колесах від дій упору, що може свідчити про не встановлення ручних протиугінних упорів після закінчення роботи крану;

- було виявлено лише два ручних протиугінних упори, а не чотири, що може свідчити про те, що кран після закінчення роботи та встановлення на стояночну площадку не був належним чином закріплений;

- з пояснень ОСОБА_5 вбачається, що він неякісно затягнув гальма ходу крана на візку, не повністю розгальмував механізм повороту крана та фіксації гальм в цьому положенні при встановленні крану на стояночну площадку;

- зі слів деяких свідків при стоянці крана під колесами крана були відсутні ручні протиугінні упори, які повинні бути виставлені під кожну пару колес.

Наведене свідчить про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового апеляційного перегляду слід врахувати зазначене, повно та всебічно перевірити доводи поданої на вирок апеляції, інші доводи касаційної скарги прокурора, співставити їх з наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість та достатність, після чого прийняти законне і обґрунтоване рішення.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 438

КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від

5 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3