Провадження №1-кп/639/128/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000736 від 16.04.2015 року, у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, який на утриманні має малолітню дитину, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 03.12.1997 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст.102, ч.2 ст.140 КК України 1960 року до 1 року позбавлення волі; 17.03.2000 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140, ст.42 КК України 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 14.03.2002 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 22.11.2005 року Київським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 07.12.2011 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 10.12.2012 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту, 12.06.2013 року звільнений з Диканівської виправної колонії Харківської області №12 за відбуттям строку покарання; 06.05.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
15.04.2015 року приблизно 09 год. 40 хв. ОСОБА_7 знаходився у приміщенні Національного інституту терапії імені Л.Т. Малої НАМН України за адресою: м. Харків, просп. Постишева, 2-А, де, проходячи повз палату №13 на п`ятому поверсі, помітив на столі, розташованому в зазначеній палаті, ноутбук «Asus» моделі Х80L, належний раніше йому незнайомому ОСОБА_4 . Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення зазначеного ноутбука.
Реалізуючи свій злочинний намір до кінця ОСОБА_7 , використовуючи ті обставини, що ОСОБА_4 не було в палаті, а за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, підійшов до столу і шляхом вільного доступу таємно заволодів вищевказаним ноутбуком «Asus» моделі Х80L. Після цього ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 1700 гривень, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №4642 від 03.07.2015 року.
Крім того, 18.09.2015 року приблизно об 11 год. 40 хв. ОСОБА_7 перебував у Харківській міській клінічній лікарні №31 за адресою: м. Харків, просп. Постишева, 4, де, проходячи повз палати на четвертому поверсі, помітив сумку раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , яка лежала біля ліжка останнього в палаті лікарні. Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення зазначеної сумки.
Реалізуючи свій злочинний намір до кінця ОСОБА_7 , використовуючи ті обставини, що ОСОБА_5 не було в палаті, а за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, підійшов до ліжка і шляхом вільного доступу, таємно заволодів вищевказаною сумкою, вартість якої в ході досудового розслідування не встановлено, в якій знаходились: мобільний телефон моделі «Samsung SGH-i200» вартістю 411 гривень, грошові кошти в сумі 400 гривень, паспорт та медична карта на ім`я ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 811 гривень, з яких грошові кошти 400 гривень та 411 гривень вартість викраденого мобільного телефону, що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №4626 від 05.11.2015 року.
Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих злочинах за ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень не оспорює.

Під час допиту у судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 пояснив, що ним було вчинено дві крадіжки майна потерпілих в закладах охорони здоров`я, а саме: перший раз він викрав ноутбук із Інституту терапії імені Л.Т.Малої; другий раз із палати в лікарні №31 ним вчинено крадіжку сумки, в якій знаходились грошові кошти у сумі 400 грн., мобільний телефон, медичні та інші документи потерпілого.

З показань підсудного ОСОБА_7 під час проведення за його участю слідчих експериментів він детально розповідав про обставини вчинення вказаних крадіжок, у вчиненому щиро розкаюється.

Крім визнання підсудним своєї вини у вчинених злочинах, винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується показаннями допитаних під час судового розгляду потерпілих, свідків та сукупністю досліджених письмових доказів по кримінальному провадженню.

Допитаний під час судового засідання потерпілий ОСОБА_4 надав показання, що навесні 2015 року він проходив лікування в Інституті терапії імені Л.Т.Малої, палата розташовувалась на 5-ому поверсі, в палаті він знаходився один. В той час, коли він пішов у столову поснідати, належний йому ноутбук «Asus» чорного кольору залишався на столі в палаті. Коли він повернувся до палати, то виявив крадіжку зазначеного ноутбука, на столі залишився лише зарядний пристрій та чохол від ноутбука. Медична сестра пояснила, що бачила невідомого чоловіка, який йшов по коридору та розмовляв по телефону. Після цього потерпілий розмовляв із медичними працівниками та іншими пацієнтами щодо вчинення крадіжки, однак причетних осіб до викрадення його майна не встановлено. Потім він звернувся із заявою до органів внутрішніх справ за фактом викрадення майна. Через деякий час співробітники міліції йому повідомили, що встановили особу, якою вчинено крадіжку, викрадений ноутбук йому не повернули, оскільки зі слів співробітників міліції ноутбук був проданий на «Центральному ринку».
Допитаний під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 надав показання, що 18.09.2015 року він знаходився на лікуванні в Харківській міській клінічній лікарні №31. Палата розташовується на 4 поверсі, в самому кінці коридору. Зранку цього ж дня на нетривалий час він вийшов до сусідньої палати для проходження процедур, а коли повернувся до своєї палати, то виявив крадіжку належної йому сумки. В сумці знаходились мобільний телефон, грошові кошти у сумі 400 грн., ключі від квартири, паспорт та медична книжка. Інші два пацієнта (чоловіки віком 70-75 років), які також проходили лікування та залишились в палаті, пояснили, що до палати заходив невідомий чоловік, який сів на ліжко потерпілого та потім вийшов із палати. Після цього потерпілий звернувся із заявою за фактом крадіжки до органів внутрішніх справ. В кінці жовтня 2015 року йому зателефонували співробітники міліції та повернули йому викрадену сумку (у непридатному стані), в якій були ключі, паспорт та медична документація. В кінці листопада 2015 року йому також повернули мобільний телефон. Всі його контактні дані із мобільного телефону були видалені, потім в телефоні він виявив нові фотографії невідомих осіб.

З показань потерпілого ОСОБА_5 , у зв`язку із вчиненням крадіжки його документів у нього виникли складності із проходженням лікування, після цього йому також зробили операцію, крім цього він був вимушений замінити замки у квартирі, оскільки у викраденій сумці були ключі від квартири.
Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працювала медичною сестрою в Харківській міській клінічній лікарні №31. Восени 2015 року на лікуванні в закладі знаходився ОСОБА_5 , в палаті №9 із ним також проходили лікування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В один із днів у ОСОБА_5 була викрадена сумка, в якій, зі слів потерпілого, знаходились мобільний телефон, паспорт, медичні документи, ключі та грошові кошти. Хто заходив до палати та ким саме було вчинено зазначену крадіжку їй не відомо. Крім того свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона була присутньою під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_11 , який в палаті №9 показував та розповідав, яким чином ним було вчинено зазначену крадіжку.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав показання, що у вересні 2015 року він прийшов в гості до свого кума - ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_14 запропонував йому придбати мобільний телефон чорного кольору «Samsung», який він купив за 200 гривень. З пояснень ОСОБА_11 , цей телефон він знайшов поблизу входу до станції метро «Холодна Гора». Потім телефон свідок подарував своїй дружині. Приблизно через півтора місяці до них додому прибули співробітники міліції, які пояснили, що вказаний телефон був викрадений, після цього цей телефон був вилучений.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 пояснила, що у вересні 2015 року чоловік подарував їй мобільний телефон чорного кольору «Samsung», звідки він взяв цей телефон їй не відомо. Сім карти чи карти пам`яті в телефоні не було, в телефонній книжці жодних даних також не було. Приблизно через один місяць до них прибули співробітники міліції, які пояснили, що вказаний телефон є викраденим, після чого вона видала їм зазначений телефон.
В порядку вимог ст.ст.23, 92, 327, 349 КПК України, за клопотанням прокурора та за погодженням із учасниками кримінального провадження, судом не проводився допит свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , оскільки учасниками не оспорювались фактичні обставини, які можуть бути підтверджені показаннями вказаних свідків.

Крім повного визнання вини ОСОБА_7 та показань потерпілих та свідків по кримінальному провадженню, вина підсудного у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.04.2015 року за адресою: м. Харків, просп. Постишева, 2-А, під час огляду місця події зафіксована обстановка в палаті №13, після вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_4 (к/п а.с.14-17).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 25.11.2015 року, свідок ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_11 як особу, яка продала йому ноутбук «Asus» 15.04.2015 року (к/п а.с.40-43).

Висновком судово-товарознавчої експертизи №4642 від 03.07.2015 року підтверджується, що вартість викраденого ноутбука «Asus» моделі Х80L станом на 15.04.2015 року складає 1700 грн. (к/п а.с.27-29).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 18.09.2015 року, в палаті №9 за адресою: м. Харків, просп. Постишева, 4, під час огляду місця події за участі ОСОБА_5 зафіксована обстановка після вчинення крадіжки майна потерпілого (к/п а.с.56-57).
11.11.2015 року ОСОБА_11 на адресу начальника Жовтневого ВП Ленінського ВП ГУ НП в Харківській області надано письмову заяву, в якій він надав зізнання за фактом вчинення злочину 18.09.2015 року в 31 міській лікарні м. Харкова, а саме: щодо викрадення чорної шкіряної сумки, в якій знаходились документи, ключі, мобільний телефон та грошові кошти у сумі 400 грн. (к/п а.с.97).

Письмовою заявою ОСОБА_15 від 11.11.2015 року про видачу слідчому ОСОБА_20 мобільного телефону «Samsung SGH-i200» підтверджується, що ІМЕІ виданого телефону відповідає номеру ІМЕІ телефону, який був викрадений у потерпілого ОСОБА_19 та який отримано ним під розписку (к/п а.с.60, 62, 76).

Висновком судово-товарознавчої експертизи №4626 від 05.11.2015 року підтверджується, що вартість викраденого мобільного телефону моделі «Samsung SGH-i200» станом на 18.09.2015 року складає 411,00 грн. (к/п а.с.66-67).
Відповідно до протоколів слідчих експериментів від 30.11.2015 року та фототаблиць до них, під час проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_11 на місці події розповів про обставини вчинення ним 15.04.2015 року крадіжки ноутбука «Asus» із палати в Інституті терапії імені Л.Т. Малої, а також про обставини вчинення ним 18.09.2015 року крадіжки сумки із палати в Харківській міській лікарні №31 (к/п а.с.109-112).
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій підсудного та визнання його винуватості.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_7 вчинив злочини за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, має захворювання «вірусний гепатит С», має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.01.2015 року, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_21 », підсудний на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (к/п а.с.98-108).
Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є щире каяття або активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_7 суд виходить із вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до вимог ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу підсудного, факт наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, думку потерпілого ОСОБА_5 , який відмовився від підтримання цивільного позову до підсудного, у зв`язку з чим суд вважає необхідним та достатнім призначити покарання в межах мінімальної санкції за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно абз.2 п.20 Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Суд враховує, що епізоди злочинної діяльності від 15.04.2015 та від 18.09.2015 року ОСОБА_7 вчиняв як до постановлення, так і після постановлення попереднього вироку, однак вони охоплюються єдиною кваліфікацією за ч.2 ст.185 КК України, тому за вказаний злочин підсудному може бути призначено лише одне покарання.

При цьому, оскільки ОСОБА_7 був раніше засуджений 06.05.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, а інкримінований злочин за ч.2 ст.185 КК України скоїв у період звільнення від відбування покарання з випробуванням, тому суд остаточно призначає йому покарання відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, застосовуючи принцип часткового складання призначених покарань.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), підсудному ОСОБА_7 необхідно зарахувати в строк відбування покарання за вказаним вироком строк попереднього ув`язнення за період з 30.11.2015 року (дата фактичного затримання) по 16.06.2016 року.

До набрання вироком законної сили обраний у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно змінити на особисте зобов`язання, у зв`язку із зарахуванням у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України, та відбуттям ним призначеного за цим вироком покарання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_4 не заявлено.

У зв`язку із відмовою потерпілого ОСОБА_5 від підтримання позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, про що 15.06.2016 року ним до суду подано письмову заяву, зазначений цивільний позов необхідно залишити без розгляду.

При цьому, потерпілі в подальшому не позбавлені можливості заявити в порядку цивільного судочинства позовні вимог про відшкодування шкоди, спричиненої злочином.
На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з підсудного ОСОБА_7 .

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.05.2015 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 30.11.2015 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_7 у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30.11.2015 року по 16.06.2016 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на особисте зобов`язання, у зв`язку із відбуттям ним призначеного строку покарання, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати за першою вимогою до суду; 2) не відлучатись із м. Харкова без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведені експертизи на суму 614,40 грн. (шістсот чотирнадцять гривень 40 коп.), шляхом перерахування їх на користь держави (к/п а.с.26, 65).

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: мобільний телефон Samsung SGH-i200 - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 як законному власнику (к/п а.с.62, 81).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1