Справа № 495/6173/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2016 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за 0001932 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, українця, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працював, раніше судимого:

-02.08.1984 року Петровським районним судом м. Донецька за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі,

-06.09.1985 року Кіровським районним судом м. Донецька за ст. 184 ч.1, 17, ст. 85 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі,

-24.03.1989 року Кіровським районним судом м. Донецька за ст. 141 ч.2, 206 ч.2, 229 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі,

-20.01.2004 року Кіровським районним судом м. Донецька за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі,

-28.03.2006 року Кіровським районним судом м. Донецька за ст. 187 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі,

-09.07.2009 року Куйбишевським районним судом м. Донецька за ст. 187 ч.2 КК України до 7 років та 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією ? майна, звільнився з місць позбавлення волі 17.07.2014 року умовно-достроково на 1 рік, 7 місяців, 8 днів,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого за ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2016 року приблизно о 15.00 годині, більш точний час встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_4 зайшов до приміщення магазину «Продукти», розташованого по АДРЕСА_3 , де побачив на прилавку мобільний телефон марки Nokia 105 синього кольору, внаслідок чого у обвинуваченого ОСОБА_4 раптово виник умисел на заволодіння зазначеним мобільним телефоном, який належав потерпілій ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, обвинувачений ОСОБА_4 намагався відволікти увагу потерпілої ОСОБА_7 , розпитуючи її про продукти харчування, під час чого схопив мобільний телефон Nokia 105 синього кольору, усвідомлюючи явний відкритий характер своїх дій, відкрито заволодівши ним, після чого намагався з місця скоєння кримінального правопорушення втекти, але не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_9 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину за ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України визнав частково, а саме, вважав у його діях є факт таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 та пояснив наступне. 13.07.2016 року він вийшов із протитуберкульозного диспансеру та попрямував на АДРЕСА_2 так як він тимчасово проживав у друга. По дорозі він вирішив зайти до магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Незалежності, 33, м. Білгород-Дністровський. Зайшовши до приміщення магазину він почав розпитувати у продавця про ціну продуктів. Він підійшов ближче до прилавка та побачив мобільний телефон, який знаходився праворуч від продавця. Він пальцем показував на продукти та коли продавець відвернулась, він схопив із прилавка мобільний телефон та хотів вийти. Однак продавець (потерпіла) замітила пропажу мобільного телефону та стала боком в дверях не випускаючи його, звала на поміч. Мобільний телефон він викинув під прилавок. В цей момент по вулиці йшов перехожий, заглянув до приміщення магазину та схопив його. В подальшому на місце події прибули співробітники поліції. Він вважає, що продавець (потерпіла), коли говорила про продукти харчування, то вона була повернута спиною до нього та не бачила, що він викрав мобільний телефон. Просив його дії перекваліфікувати зі ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України на ст. 15 ч.2 ст. 185 ч.2 КК України, оскільки його умисел був направлений на тайне заволодіння чужим майном. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати, оскільки він дуже хворіє, йому треба лікуватись, на території м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району житла не має.

Крім часткового визнання провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України, винуватість ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_7 , яка у судовому засіданні пояснила, що вона працює продавцем в магазині «Продукти», розташованого по вулиці Незалежності, 33, м. Білгород-Дністровський, Одеської області. 13.07.2016 року біля 15.00 години до магазину зайшов обвинувачений, який перебував у нетверезому стані, та ще одна людина. Обвинувачений обперся на прилавок та питав про вартість булочних виробів. Вона показала та поклала булку хліба на прилавок, на що вони відмовились. Потім забрала хліб положила на місце на полку, а чоловіки вийшли із магазину. Через кілька хвилин до приміщення магазину знову зайшов обвинувачений, який обперся на прилавок. Вона повторно зробила йому зауваження. У її присутності він схопив її мобільний телефон та намагався вибігти, однак вона відразу відреагувала та почала кричала, перегородила йому вихід на вулицю. Все це відбувалось на протязі 10 хвилин. Потім на її крик до магазину заглянув якийсь чоловік та поміг затримати обвинуваченого. Просила призначити обвинуваченому суворе покарання;

-показами свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні пояснив, що 13.07.2016 року після 14.00 години він проходив по вулиці Незалежності, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області на перехресті вулиць Незалежності та Кірова, повз магазин «Продукти». В цей момент із магазину він почув жіночий крик про допомогу. Він заглянув до магазину та побачив, що в залі потерпіла утримує обвинуваченого. Потім він узнав, що обвинувачений при неї відкрито забрав її мобільний телефон. Він його затримав та в цей момент проходили студенти, яких він попросив викликати поліцію. Обвинувачений виражав своє невдоволення та пояснив, що він нічого не брав та бажав вийти із приміщення.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню другими доказами, а саме:

-витягом з кримінального провадження № 0001932 від 13.07.2016 року відповідно до якого до ЄРДР були внесені відомості за ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України (а.с. 58);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 13.07.2016 року від потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до якої 13.07.2016 року приблизно о 15.00 годині невстановлена особа, знаходячись в приміщенні магазину «Продукти», розташованого по вулиці Калініна (Незалежності), 33, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, відкрито заволоділа мобільним телефоном марки «Нокіа» синього кольору вартістю 400 грн. (а.с. 59);

-протоколом огляду місця події від 13.07.2016 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого місцем огляду є приміщення магазину та територія, що примикає до магазину «Продукти», розташованого за адресою: вул. Незалежності, 33, м. Білгород-Дністровський, Одеської області. Територія, що примикає має асфальтове покриття. Праворуч від входу до приміщення магазину розташовується морозильна камера з мороженим. Під морозильною камерою на підлозі виявлений мобільний телефон марки Nokia-105 синього кольору. Навпроти морозильної камери розташована вітрина та стінка з продуктами (а.с. 60-63);

-протоколом огляду предмету від 13.07.2016 року з фототаблицями до нього, відповідно до якого мобільний телефон марки Nokia 105 синього кольору, моноблок, чорна клавіатура та чорний обід екрану, на задній панелі телефону синя пластикова кришка та пластиковий корпус. На задній панелі чорна емблема з надписом Nokia. Також до мобільного телефону прикріплений брелок прозорий пластиковий у виді дельфіна. На момент огляду мобільний телефон в працездатному стані, механічні пошкодження відсутні (а.с. 64-67).

Розглянувши кримінальне провадження,дослідивши докази, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_7 , свідка, суд дійшов до висновку про винність обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України.

Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не мав наміру на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 , оскільки його покази повністю спростовуються доказами, що були досліджені під час судового розгляду, а саме, показами потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що у її присутності обвинувачений схопив її мобільний телефон та намагався вибігти, однак вона кричала та перегородила йому вихід. Крім того, перехожий свідок ОСОБА_9 , який у судовому засіданні пояснив, що він, проходячи по АДРЕСА_3 , із магазину почув жіночий крик про допомогу. Він заглянув у магазин та побачив, що в залі потерпіла утримує обвинуваченого, оскільки той забрав у неї телефон.

У суду не має підстав не довіряти в цій частині показам як потерпілої ОСОБА_7 так і свідка ОСОБА_9 , оскільки раніше вони не були знайомі з обвинуваченим.

Версія обвинуваченого ОСОБА_10 щодо відсутності умислу на відкрите викрадення майна потерпілої є неспроможною та спростовується показами самого обвинуваченого відповідно до яких він пояснював, що він підійшов до прилавка та дійсно побачив мобільний телефон праворуч від продавця. Він намагався відволікти продавця. Коли вона відвернулась, він схопив мобільний телефон та хотів вийти.

Доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні про те, що дії обвинуваченого за ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України необхідно суду перекваліфікувати на ст. 15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України (таємне викрадення чужого майна), суд сприймає критично і розцінює як спробу уникнути його від кримінальної відповідальності за більш сурове покарання з огляду на те, що версія обвинуваченого про те, що він вчинив таємне викрадення чужого майна відносно потерпілої ОСОБА_7 нічим не підтверджується та спростовується показами потерпілої, свідка та дослідженими доказами. При цьому обвинуваченим не було надано суду жодних доказів в обґрунтування своєї позиції, у зв`язку з чим суд не може погодитись з таким твердженням та приходить до висновку, що ці твердження є голослівні, за таких обставин суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працював, не має постійного місця проживання та реєстрації на території м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровського району, його стан здоров`я, він має захворювання: туберкульоз легень та віл-інфекцію ІІІ ступеня та знаходився на амбулаторному лікуванні в Донецькому протитуберкульозному диспансері, 17.03.2016 року він був направлений на консультацію до лікаря та більше за лікування не звертався, з власної ініціативи ним було зупинене лікування, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та непогашену у встановлені законом строки судимість, вчинив кримінальне правопорушення проти власності, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, потерпіла ОСОБА_7 цивільний позов не заявляла, а також враховується її думка щодо призначення суворого покарання (а.с. 71-79.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за аналогічні злочини. Останній раз звільнився із місць позбавлення волі 17.07.2014 року умовно-достроково, але 13.07.2016 року знову вчинив новий злочин проти власності. Суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений не має бажання ставати на шлях виправлення та його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Цивільний позов, речової докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 186 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін (а.с. 80-82).

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 13.07.2016 року.

Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення тримання його під вартою як запобіжний захід з 13.07.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов, речової докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя