Номер провадження 1-в/556/643/2016
У Х В А Л А
іменем України
Володимирецький районний суд Рівненської області в складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
представника Полицької ВК-76 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, до арешту працювавшого грузчиком в ТОВ «Співсан Сорбес», раніше судимого.
Засудженого Костопільським районним судом Рівненської області 04.10.2012 року за ч.2 ст.121, ч.1 ст.71 КК України до 7 років 5 місяців позбавлення волі, частково приєднано невідбуту чатину покарання за вироком Костопільського районного суду від 07.02.2011 року.
16.02.2016 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області на підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано в строк попереднього з часу фактичного затримання 28.12.2011 року по день набрання вироку суду законної сили по 11.11.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано 10 місяців 14 днів,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування клопотання вказував, що він відбув передбачений законом строк для застосування умовно-дострокового звільнення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, та пояснив, що приймаючи до уваги незначний термін невідбутого покарання, він заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Стягнення, яке застосовувалось відносно нього в Полицькій ВК-76, то воно накладене за незначне порушення режиму.
Представник Полицької ВК-76 заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що в Полицькій ВК-76 ОСОБА_5 відбуває покарання з 04.01.2013 року, 18.09.2015 року комісією колонії було відмовлено у підготовці матеріалів на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, 09.03.2016 року комісією колонії було відмовлено у підготовці матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення. В даний час засуджений характеризується посередньо, має одне стягнення, яке погашено та два заохочення.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, оскільки засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення сумлінною поведінкою.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, в т.ч. особову справу засудженого ОСОБА_5 суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Костопільського районного суду від 04.10.2012 року за ч.2 ст.121, ч.1 ст.71 КК України до 7 років 5 місяців позбавлення волі, частково приєднано невідбуту чатину покарання за вироком Костопільського районного суду від 07.02.2011 року.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 28 грудня 2011 року.
18 вересня 2015 року та 09 березня 2016 року комісією Полицької ВК-76 одноголосно відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_5 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокового звільнення від покарання. На час прийняття вказаного рішення ОСОБА_5 мав два заохочення та одне стягнення, характеризувався посередньо.
Таким чином, рішення комісії Полицької ВК-76 прийнято з дотриманням вимог Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 N 847/5, дане рішення не оскаржувалось, не скасовувалось і залишається чинним.
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання в Полицькій ВК-76 засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, має зняте стягнення за невихід на ранкову зарядку, на виробництві колонії не працевлаштований згідно ст..118 КВК, має два заохочення за сумлінну поведінку та проведення ремонтних робіт.
Як вбачається зі ст..81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:
-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
-участь у суспільно-корисній праці;
-участь у виховних заходах;
-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Разом з тим, судом встановлено, що за весь час перебування у місцях позбавлення волі ОСОБА_5 не проявив сумлінної поведінки, яка б свідчила про його виправлення. Засуджений не бажає підвищувати свій загальноосвітній та професійно технічний рівень, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не сумлінно.
Зокрема, сумлінною поведінкою суд вважається не просте дотримання засудженим вимог адміністрації установи відбування покарання та утримання від порушень режиму, а й активну участь у роботах з благоустрої установи, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, демонсстрування позитивного прикладу іншим засудженим та їх заохочення до правомірної поведінки.
В той же час, ОСОБА_5 один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, має два заохочення. Спокійний, не вимогливий, не конфліктний.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_5 не є сумлінною, внаслідок чого він не довів своє виправлення, і підстав для застосування відносно нього положень ст.81 КК України суд не вбачає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.538, 539 КПК України, суд,-
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання відмовити за безпідставністю.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, що перебуває в місцях позбавлення волі протягом семи діб з часу отримання копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1