Справа№1-кс/760/16/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника
скаржника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб прокуратури Солом`янського району м. Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-
ВСТАНОВИВ:
До Солом`янського суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 в якій останній просив поновити строк на оскарження, визнати незаконною бездіяльність службових осіб прокуратури Солом`янського району м. Києва та забов`язати службових осіб прокуратури Солом`янського району м. Києва повернути майно ОСОБА_4 , що було вилучено в ході проведення 11.05.2005 року обшуку в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .
Скарга мотивована тим, що 24.05.2014 року порушена кримінальна справа №09-4457 за фактом привласнення майна службовими особами ТОВ «Інтергіпс» та ТОВ «Інтергіпс Україна», за ознаками злочинів, передбачених за ч.1.ст.191 КК України. 05.05.2005 року порушена кримінальна справа №09-4457, за ознаками злочинів, передбачених за ч.5 ст.191, ч.4.ст.191, ч.3 ст.191, ч.2 ст.366 КК України відносно ОСОБА_4 .
10.01.2007 року ОСОБА_4 була визнана винною та засуджена до 5 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна, з позбавленням права займати посади, пов`язанні із організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими функціями строком на 3 роки.
27.03.2007 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 10.01.2007 року, в частині призначеного ОСОБА_4 покарання залишено без змін.
29.11.2007 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 10.01.2007 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27.03.2007 року скасовано, а кримінальну справу направлено для проведення додаткового слідства прокурору м. Києва.
27.06.2008 року кримінальна справа з обвинувальним висновком надійшла до Солом`янського районного суду м. Києва, в порядку ст.232 КПК України.
06.04.2010 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4 визнана винною та засуджена за ч.5 ст.191, ч.4.ст.191, ч.3 ст.191, ч.2 ст.366 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язанні із організаційно розпорядчими та адміністративно господарськими функціями строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві власності.
07.10.2010 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України, вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06.04.2010 року скасовано, з поверненням справи прокурору м. Києва для організації додаткового розслідування.
27.12.2013 року прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав зазначених у п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
Також вказали, що ними було подано заяву на повернення тимчасово вилученого майна, однак вилучені речі і документи ОСОБА_4 не повернуті, а тому є всі підстави стверджувати, що в діях посадових осіб прокуратури Солом`янського району м. Києва вбачаються порушення норм КПК України.
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 скаргу підтримав з викладених в ній підстав, та просив її задовольнити. Крім того, уточнив вимоги скарги та просив забовязати уповноважених осіб Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва повернути вилучене майно ОСОБА_4 .
Слідчий в судове засідання не з`явився, його неявка в силу ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як встановлено, протягом всього часу з моменту отримання відповідного клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, уповноваженими особами Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва так і не було виконано ч.1 ст.220 КПК України, а саме не повернуто незаконно вилучене майно власнику ОСОБА_4 , на підставі п.3 ч.1 ст.169 КПК України.

Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав(ч.1 ст.220 КПК України).

Таким чином, у даному кримінальному провадженні, після того, як орган досудового розслідування не знайшов підстав вважати, що вилучені речі та документи мають ознаки, визначені ч. 2 ст.167 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний був повернути вказане майно законному володільцю ОСОБА_4 .
Згідно ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою ст.171, частиною шостою ст.173 цього Кодексу.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною другою ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Отже, при вирішенні подальшої долі вказаного майна, прокурором та слідчим мали застосовуватись положення ч. 5 ст.171 КПК України про обов`язок звернутись до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Згідно із ч. 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Однак, всупереч вимогам КПК України, слідчий та прокурор тимчасово вилучене майно не повернули його власнику чи володільцю, до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не звернулися.

Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст.41 Крнституції України.

Тобто, у даному кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно було вжити всіх передбачених законом заходів щодо повернення тимчасово вилученого майна законному власнику/володільцю, або вирішити долю вилученого у відповідності до положень глави 10 КПК України, однак, зазначені вимоги закону не виконані.

Згідно ст.303 КПК України володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, скарга представника володільця тимчасово вилученого майна - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, підлягає задоволенню з наведених підстав.

Крім того, скаржник в своїй скарзі просив поновити строк для подання скарги на бездіяльність уповноважених осіб Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва, у зв`язку поважністю пропуску строку на оскарження. Вважаю, що за вказаних обставин строк для подачі скарги підлягає поновленню.
Частина перша ст.304 КПК України встановлює, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Керуючись ст.ст. 167-169, 303-307, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб прокуратури Солом`янського району м. Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна задовольнити.
Зобов`язати уповноважених осіб Київської місцевої прокуратури №9 м. Києва повернути ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно згідно протоколу обшуку від 11.05.2005 року, яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1