СЛОВ`ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 243/6278/16-к 1-кп/243/583/2016 Справа № 243/1961/15-к 1-кп/243/200/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року місто Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Слов`янську кримінальне провадження № 0001804 на підставі обвинувального акту з угодою про примирення відносно

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Барвінково Харківської області,

громадянина України, який має середню освіту, не

одруженого, має сина 2003 року народження, офіційно

не працюючого, інваліда 3 групи, який зареєстрований та

мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

не судимого на підставі положень ст.89 КК України,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Під час досудового розслідування між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 було 30 липня 2016 року укладено угоду про примирення.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

23 травня 2016 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 і у цей час до нього у гості прийшов його знайомий ОСОБА_5 , а саме приїхав на власному велосипеді синього кольору марки « Салют», який ОСОБА_5 завів до коридору квартири ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_5 пройшов у приміщення цієї квартири, де разом з ОСОБА_4 вони вживали спиртні напої. Приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відправився пішки до себе до дому, а велосипед залишив за місцем мешкання ОСОБА_4 .

29 травня 2016 року ОСОБА_5 прийшов до ОСОБА_4 за місцем проживання останнього та попросив повернути йому велосипед «Салют», який йому належить, на що ОСОБА_4 відповів, що ОСОБА_5 не залишав у нього велосипед, після чого ОСОБА_5 пішов. Після цієї розмови у ОСОБА_4 виник протиправний корисний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи цей умисел, 29 травня 2016 року в денний час доби, в неустановлений органом досудового розслідування та судом час, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_5 : велосипед марки « Салют» синього кольору вартістю 916 грн. 67 коп., чим спричинив своїми протиправними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна ( крадіжку).

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 у скоєнні цього кримінального правопорушення визнав себе винним у повному обсязі та просив затвердити угоду про примирення від 30 липня 2016 року, яку було ним укладено з потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 це клопотання підтримав та зазначив, що матеріальна шкода добровільно була у повному обсязі відшкодована під час досудового розслідування і ініціатива укладення угоди походила саме від ОСОБА_4 , з якою ним досягнуто примирення.

Із долучених до обвинувального акту матеріалів убачається, що 30 липня 2016 року між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, завдана матеріальна шкода ОСОБА_4 була добровільно відшкодована ним у повному обсязі, тому матеріальні та моральні претензії від потерпілого відсутні. Ними було узгоджене покарання для підозрюваного ОСОБА_4 за частиною 1 статті 185 КК України у вигляді громадських робіт строком 180 годин. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному. Угода була підписана ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Положеннями статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладання угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про те, що при укладанні даної угоди від 30 липня 2016 року були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_4 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду про примирення, беззастережно підтвердив визнання ним винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, його ініціативу про укладання, добровільність її укладання та можливість виконання.

Відповідно до положень статті 12 КК України злочин, передбачений частиною 1 статті 185 КК України, є середньої тяжкості.

Судом встановлено, що дана угода про примирення від 30 липня 2016 року за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468, 469, 471 КПК України, положенням частини 1 статті 185 КК України, щодо правової кваліфікації злочину та щодо узгодженої міри покарання у вигляді громадських робіт, строк яких передбачено санкцією частини 1 статті 185 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опиту ОСОБА_4 та потерпілого, суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім того, обвинуваченому роз`яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості», які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, а саме право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження судом угоди про примирення.

Прокурор та потерпілий також просили затвердити зазначену угоду.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність примирення потерпілого ОСОБА_5 з ОСОБА_4 , який скоїв кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання у вигляді громадських робіт, і ухвалення обвинувального вироку.

Речові докази по справі - велосипед марки «Салют», який під час досудового розслідування було передано на зберігання потерпілому, необхідно залишити за належністю у нього, як власника майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.1 частини 3 ст.314, частиною 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України,суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 30 липня 2016 року, укладену між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 про примирення між ними у рамках кримінального провадження № 00018043 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді громадських робіт строком на 180 ( сто вісімдесят) годин.

Речовий доказ по справі - велосипед марки « Салют», залишити за належністю у ОСОБА_5 як власника майна.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладання угоди; потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 КПК України; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою стаття 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1