Справа № 372/4144/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/317/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 29.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року, яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, розлученого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 100 неоподаткованих мінімумів доходів грмадян в розмірі 1700 грн., цивільний позов про стягнення заподіяної злочином шкоди задоволено частково, стягнуто на користь ОСОБА_7 3000 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 3 липня 2015 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 , в ході сварки та штовханини яка між ними виникла вхопив ОСОБА_7 правою рукою за її середній палець правої руки та почав його викручувати, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та гемартрозу в області 3-го пальця правої кисті. Згідно висновку судово-медичної експертизи №133 від 24.09.2015 у ОСОБА_7 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та гемартрозу в області 3-го пальця правої кисті, утворилися від дії тупим твердим предметом, за часом утворення можуть відповідати терміну вказаному в поясненні і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я. Потерпілій було заподіяно не менше двох прикладань сили.

Таким чином, своїми діями, що виразились в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись з висновком суду захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок суду скасувати та постановити ухвалу, якою закрити дане кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Також зазначив, що суд першої інстанції прийняв хибне і неправомірне рішення так, як в основу обвинувачення ОСОБА_8 покладено неналежні та недопустимі докази, а саме вирок написаний з явним обвинувальним нахилом. Також, апелянт зазначає, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінують ОСОБА_8 характеризується прямим умислом, тобто в діях обвинуваченого досудовим слідством, а само і судом необхідно було встановити-у чому ж полягав умисел ОСОБА_8 на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, однак цього у вт році немає, умисел не встановлений, а тому склад злочину в діях ОСОБА_8 відсутній. Разом з тим апелянт вказує ще й на ту обставину, що суд першої інстанції проявив неповноту судового розгляду, що в сою чергу призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які б могли істотно вплинути на його висновки, оскільки не витребував та не дослідив медичну документацію.

Заслухавши доповідача,

пояснення обвинуваченого, та його захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити,

пояснення потерпілої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ,

думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги вказаної норми закону, на думку колегії суддів, дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних у справі, та належним чином оцінених і наведених у вироку доказах, а саме:

Показаннях свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що вона в той день перебувала на кухні, готувала їсти, вийшов обвинувачений та почав до неї чіплятися, потім до потерпілої, погрожував дочці і вдарив її, а потім схопив за палець та почав викручувати в сторону, після крику відпустив. Вони зателефонували у міліцію та викликали швидку.

Показаннях свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що між його батьками часто виникають конфлікти, він проживає окремо від них зі своєю родиною, та зазначив, що 3.07.2015 року приїхав разом з батьком з роботи о 20-00 год, де вони працюють разом.

Показаннях експерта ОСОБА_12 , який пояснив суду, що підтримує свій висновок № 133 від 24.09.2015 року, крім того, він пояснив, що оглядав потерпілу, досліджував медичну довідку та консультативний висновок рентгенолога, виявлені у потерпілої ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів та гемартрозу в області 3-го пальця правої кисті, могли утворитися шляхом викручування середнього пальця правої руки, та за часом утворення можуть відповідати терміну, вказаному в поясненні потерпілої.

Висновком експерта №133 від 24.09.2015 року, в якому зазначається, що були виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді крововиливів та гемартрозу в області 3-го пальця правої кисті, могли утворитись шляхом викручування середнього пальця правої руки, та за часом утворення можуть відповідати терміну вказаному в поясненні потерпілої.

Отже, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що обвинувачений під час скоєння даного кримінального правопорушення дійсно мав на меті спричинити потерпілій саме умисне легке тілесне ушкодження, що призводять до короткочасного розладу здоров`я, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин які залишились після розірвання шлюбу та які склались між ним та потерпілою.

Доводи захисника обвинуваченого, зазначені в апеляційній скарзі про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження.

Що стосується доводів захисника про необхідність визнання висновку експерта №133 від 24.09.2015 року недопустимим доказом, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки доказів того, що даний доказ відповідно до ч.1 ст.87 КПК України отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також, що він здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, апеляційному суду надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу винуватого та його відношення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, в зв`язку з чим суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_8 покарання визначеного санкцією ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди належним чином мотивований, відповідає характеру й обсягу заподіяних потерпілому душевних страждань, стану його здоров`я, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, ґрунтується на принципах виваженості, розумності і справедливості та роз`ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому, доводи обвинуваченого та потерпілого в цій частині є хибними.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає вирок суду щодо ОСОБА_8 законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим залишає апеляційну скаргу захиснкиа без задоволення, а вирок суду без змін.

Порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильного застосування кримінального закону судом першої інстанції допущено не було.

Істотних порушень вимог кримінального чи кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для скасування вироку, не встановлено.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 376, 392, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І: