Дата документу Справа № 321/21/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №321/21/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/948/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000451 від 21 вересня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
захисник-адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року, яким останнього засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 2 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином - 22 473 грн; в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40 000 грн; в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу - 4 000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз №587/15 від 02 грудня 2015 року, №588/15 від 25 листопада 2015 року, №659/15 від 02 грудня 2015 року - по 736,56 грн за кожну.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що в матеріалах провадження відсутні об`єктивні докази порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, які б знаходились в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Судом першої інстанції не вивчалось питання щодо наявності у потерпілого тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та їх ступінь тяжкості. Також вказує на необ`єктивність проведеної авто-технічної експертизи №659/15 від 02 грудня 2015 року, оскільки у розпорядження експерта не були надані висновки судової транспортно-трасологічної експертизи №587/15 від 02 грудня 2015 року. Крім того зазначає, що заявлений потерпілим цивільний позов не доведений об`єктивними доказами, а висновки суду про необхідність стягнення з обвинуваченого витрат за проведення судових експертиз є необґрунтованими. На думку апелянта, призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 , посилаючись на необґрунтованість доводів, в ній викладених, просить залишити оскаржуваний вирок суду без змін, як законний та обґрунтований, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує на те, що оскільки обвинувачений в ході судового розгляду визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, він не може оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за наступних обставин.

20 вересня 2015 року приблизно о 12-00 годині, в світлу пору доби, в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «DAEWOO LANOS», р/н « НОМЕР_1 », здійснював рух по вул.Запорізька, від центру селища у напрямку м.Василівка, обравши швидкість руху приблизно 55-60 км/год. У той самий час попереду в попутному напрямку рухався технічно справний скутер марки «YAMAHA» під керуванням ОСОБА_10 , швидкість руху якого складала приблизно 10-30 км/год.

В районі перехрестя вул.Запорізька, що є головною дорогою, з вул.Маяковського, що є другорядною дорогою, при маневрі ОСОБА_10 ліворуч з увімкненим лівим сигналом повороту на керованому ним скутері, водій ОСОБА_6 , об`єктивно спроможний був виявити небезпеку для руху, створену потерпілим ОСОБА_10 , який перед зміною напрямку руху скутера ліворуч, не переконався в безпечності руху, та виконав вказаний маневр. Проте, ОСОБА_6 , маючи технічну можливість запобігти зіткненню, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, та здійснив зіткнення зі скутером під керуванням водія ОСОБА_10 .

Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпілому ОСОБА_10 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу; представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим; прокурора, яка вважала, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуваний вирок суду - скасуванню, у зв`язку з істотними порушеннями судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, а саме: порушеннями вимог ст.349 КПК України та ст.374 КПК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, розглядаючи кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , вказаним вимогам закону не відповідає.

Згідно з матеріалами провадження, обвинувачений ОСОБА_6 при судовому розгляді фактично оспорював обставини, вказані у обвинувальному акті, та зазначав, що водій ОСОБА_10 , який рухався попереду у попутному напрямку на скутері, перед перехрестям, не пропустивши його, несподівано почав виконувати маневр повороту вліво, унаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Увімкненого сигналу повороту на скутері він не бачив. Обвинувачений зазначив, що правил дорожнього руху він не порушував.

Доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, суд першої інстанції належним чином не перевірив та не спростував, та помилково зазначив у вироку про визнання ОСОБА_6 своєї вини.

У вироку суд лише перелічив докази, але не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, і не вмотивував, чому прийняв одні докази та відкинув інші. Аналіз доказів у вироку відсутній. Надані стороною захисту письмові докази долучені до матеріалів провадження, але у вироку суд не дав їм будь-якої оцінки, на що обґрунтовано вказано в апеляційній скарзі захисником.

Також є слушними доводи апелянта про те, що суд не вмотивував належним чином з посиланням на відповідні докази, свої висновки у частині кваліфікації дій обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки потягли порушення права обвинуваченого на захист та перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на вищевказане, відповідно до вимог ст.409 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути визнаний законним та обґрунтованим та підлягає скасуванню.

У межах апеляційного перегляду, встановлених ст.404 КПК України, колегія суддів не має можливості виправити зазначені вище недоліки, а тому, керуючись загальними засадами кримінального провадження, закріпленими у ст.ст.7,8,9 КПК України, скасовуючи оскаржуваний вирок суду, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані порушення, ретельно перевірити всі доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.286 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4