АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1568/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0005441 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, який не працює, не одружений, з середньою спеціальною освітою, не військовозобов`язаний, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.04.2006 року за вироком Київського районного суду міста Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі; 04.09.2013 року за вироком Комінтернівського районного суду міста Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 19.08.2015 року за вироком Київського районного суду міста Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі ,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, остаточно призначеноОСОБА_7 покарання з урахуванням вироку Київського районного суду міста Харкова від 19.08.2015 року у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяця.
Визначено обчислювати строк відбування покарання з 29 квітня 2015 року.
Обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою в умовах СІЗО УДПтС України в Харківській області № 27 з 04 березня 2016 року з 09 години 20 хвилин.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово - товарознавчої експертизи № 1816 від 20.05.2015 суму 368,28 гривни, судово - товарознавчої експертизи № 1905 від 13.05.2015 суму 184,14 гривни.

Згідно вироку, 11.10.2014 року о 19 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , проходячи вздовж басейну « Піонер», який розташовано за адресою м. Харків вул. Данилевського 5-а, маючи раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив і корисливу мету наживи та обернення майна на свою користь, помітив біля входу до басейна « піонер» два велосипеда, які належали ОСОБА_8 . Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи повторно, переконавшись, в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу за допомогою раніше заготовлених ножиць для різки металу, перекусив провід, якими були закріплені велосипеди, після чого, сховав ножиці в свою сумку та взявши велосипед фірми « DRAG», вартістю 2501 гривни, велосипед фірми « SPECIALIZED" , вартістю 6233 гривни,згідно з висновком судово- товарознавчої експертизи № 1816 від 20.05.2015 року швидким кроком з місяця вчиненого злочину зник, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 8734 гривни.
Крім того 04.03.2015 року близько 12.00 голини ОСОБА_7 , маючи раніше виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив і корисливу мету наживи на обернення чужого викраденого майна на свою користь, прийшов до учбового корпусу НЮА ім.. Ярослава Мудрого, який розташований за адресою м. Харків вул. Динамівська, 4, де знаходячись в приміщенні роздягальні на 3 поверсі, реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу взяв з полиці шафи інтернет - планшет « SAMSUNG GAIEXY TAB 2 ", який належав ОСОБА_9 , вартість, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1905 від 13.05.2015- 4886 гривен. Після чого сховав викрадене майно під свою куртку та з місця вчиненого кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 4886 гривен.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене йому покарання. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, має бабусю похилого віку, яка потребує його допомоги, а також має постійне місце реєстрації та мешкання, частково почав відшкодовувати завдану матеріальну шкоду, у зв`язку з чим вважає строк та вид призначеного покарання є занадто суворими. Також заявив клопотання щодо зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст. 72 КК України.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, не заперечуючи щодо зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Апеляційні доводи обвинуваченого, про зайву суворість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, за вчинення умисного корисливого злочину середньої тяжкості, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом застосування норм ст. 75 або ч. 1 ст. 69 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а твердження ОСОБА_7 , щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання ( арк. 90-91) .
На думку колегії суддів, апеляційні доводи обвинуваченого, що він має бабусю похилого віку, яка потребує його допомоги, та часткове відшкодування завдану матеріальну шкоду не можуть вважатися обставинами що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ним злочину та належними підставами для звільнення від відбування покарання з випробуванням, а так само і сукупність задовільних даних про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, які були досліджені, встановлені та об`єктивно враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, що підтверджується змістом висновків суду зазначених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку. Зокрема судом належно враховані правові та фактичні обставини, що пов`язані з попередніми вироками, згідно яких суд звільняв ОСОБА_7 , на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням.
Отже, апеляційні вимоги ОСОБА_7 про застосування судом апеляційної інстанції норм ст.ст. 69, 75 КК України, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за вчинений ним злочин.
При цьому належить взяти до уваги те, що апеляційні доводи ОСОБА_7 про щире каяття, пов`язане з визнанням вини, об`єктивним усвідомленням неприпустимості злочинної поведінки в майбутньому, тобто наявності обставин, що пом`якшують покарання, - належно враховані судом першої інстанції, про що свідчить зміст відповідних висновків у мотивувальній частині вироку, які стосуються об`єктивно встановлених обставин події злочину, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України, тяжкості вчиненого злочину та об`єктивно досліджених даних про його особу, щодо наявності непогашених судимостей, які суд брав до уваги при призначені покарання у виді позбавлення волі.
Отже, твердження у апеляційній скарзі обвинуваченого ( арк. 104), що призначене, на підставі ч.4 ст.70 КК України, судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70 ч. 4 КК України, призначивши покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши данні про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України має непогашені судимості, на будь-яких обліках лікарів не перебуває, неодружений, має постійне місце мешкання та реєстрації, при цьому було враховано наявність обставин, що пом`якшують а також обтяжують покарання.
За таких обставин, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.
Разом з цим, як вбачається із матеріалів судового провадження та наданої довідки за підписом в.о. начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Харківської УВП №27 ОСОБА_10 :
- ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року (арк. 15-16) обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

- вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року (арк..38) набрав чинності 21 вересня 2015 року;
- ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2016 року постановлено етапувати ОСОБА_7 із Темнівської ВК до Харківської установи відбування покарань № 27 для його участі судовому розгляді кримінального провадження № 0005441;

- відповідно до довідки за підписом начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Харківської УВП №27 ОСОБА_11 , ОСОБА_7 прибув до Харківської установи виконання покарань № 27 із Темнівської ВК УДПтСУ в Харківській області (№100).

З огляду на викладене, на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах СІЗО з 29 квітня 2015 року по 21 вересня 2015 року включно та з 09 лютого 2016 року по 08 серпня 2016 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Відповідно до абз.5 ч.5 ст.72 КК України, суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті. Оскільки фактичні та правові підстави строку попереднього ув`язнення, відбутого засудженим у межах кримінального провадження, встановлені під час апеляційного розгляду його клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ст.72 ч.5 КК України, зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 29 квітня 2015 року по 21 вересня 2015 року включно та з 09 лютого 2016 року по 08 серпня 2016 року включно із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.

Відповідно до абз.5 ч.5 ст.72 КК України, у зв`язку з фактичним відбуттям покарання - звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування призначеного покарання.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії повного тексту судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4