АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
07 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 31.05.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців; звільнений в залі суду 31.05.2012 року по відбуттю строку покарання;
- 12.11.2012 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення волі (Микитівська ВК № 87 Донецької області) 23.08.2013 року по відбуттю строку покарання;
- 10.01.2014 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;
24.03.2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.09.2014 року, на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію від 08.04.2014 року» невідбутий строк покарання скорочено на 1/2; звільнений з місць позбавлення волі (Олексіївська BK № 25 Харківської області) 06.06.2015 року по відбуттю строку покарання;
Справа № 11-кп/796/1487/2016
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_6
- 19.11.2015 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 17.12.2015 року, Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2016 року покарання пом`якшено до 6 місяців арешту,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 30.10.2015 року (день затримання) по 13.06.2016 року, включно.
Не погодившись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року відносно нього змінити, пом`якшити йому покарання призначене судом першої інстанції та зарахувати строк попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст. 72 КК України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 посилається на несправедливість покарання через його суворість, вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, хворіє на тяжку хворобу, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він у повному обсязі визнає вину, щиро кається у вчиненому.
Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 усно доповнив апеляційну скаргу проханням врахувати, при призначенні йому остаточного покарання за правилами ч.4.ст.70 КК України, також і вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, так як він вчинив цей злочин до його ухвалення.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, апеляційні скарги подані не були.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з урахуванням усних доповнень в апеляційному суді та просили її задовольнити, доводи прокурора, котрий заперечував проти поданої апеляційної скарги в частині пом`якшення покарання та не заперечував проти інших прохань обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 , 14.08.2015 року, о 17:00, перебуваючи в торговельному приміщенні магазину «МегаМаркет» ТОВ «Лабр» за адресою: м. Київ, вул. Горького, 50, підійшов до полиць з товаром та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв з метою викрадення 22 шоколадки марки «Кіндер» вартістю 22 грн. 80 коп. за шт., на загальну суму 501.60 грн., які поклав до сумки, після чого вийшов за межі касової зони не розрахувавшись за викрадений товар та направився до виходу, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки, при виході з магазину «МегаМаркет» ТОВ «Лабр», його затримали працівники охорони вказаного магазину.
Крім того, 30.10.2015 року, приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 зайшов до торгівельного приміщення магазину «Велика Кишеня» ТОВ «Фудмаркет», який розташований за адресою: м. Київ проспект Глушкова 36, де підійшов до полиць з товаром та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно взяв з метою викрадення 4 шоколадки марки «Рошен» вартістю 21 грн. 16 коп. за шт. на суму 84 грн. 64 коп., 16 шоколадок марки «Рошен» вартістю 24 грн. 82 коп. за шт. на суму 397 грн. 12 коп., а всього на суму 481,76 грн. В подальшому ОСОБА_5 12 шоколадок поклав в чорну сумку, яку мав при собі, та 8 шоколадок помістив до внутрішніх кишень куртки, після чого вийшов за межі касової зони не розрахувавшись за викрадений товар та направився до виходу, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки, при виході з магазину «Велика Кишеня» ТОВ «Фудмаркет», його затримали працівники охорони вказаного магазину.
Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , за згодою сторін визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
У зв`язку з цим суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини та правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст. 404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Призначаючи обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини його вчинення та відсутність тяжких наслідків, причини з яких злочинний умисел не був доведений до кінця, котрі не залежали від волі обвинуваченого, відомості про його особу, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , судом визнано щире каяття та наявність на утриманні неповнолітньої дитини 2012 року народження. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до висновків про необхідність обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, вважаючи що саме такий вид та розмір покарання сприятиме досягненню його мети. При цьому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо надмірної суворості покарання в даному випадку є безпідставними, навіть з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого та наявності на його утриманні не однієї, а двох неповнолітніх дітей, як про це зазначає ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, оскільки дані про попередні судимості обвинуваченого свідчать про неможливість його виправлення при застосуванні більш м`якого покарання.
Виходячи з викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого в частині пом`якшення йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України задоволенню не підлягає.
Прохання ОСОБА_5 про зарахування йому строкупопереднього ув`язнення з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі ґрунтується на вимогах ч. 5 ст. 72 КК України і підлягає задоволенню.
Що стосується правильності призначення судом першої інстанції ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст. 70 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне в цій частині змінити вирок, керуючись при цьому повноваженнями, передбаченими ч.2 ст. 404 КПК України, оскільки дані про попередні вирокиСолом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2015 року, яким ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням ухвали Апеляційного суду м. Києва від 28.03.2016 року, до 6 місяців арешту, були встановлені судом при ухваленні цього вироку та зазначені у вступній його частині.
В той же час, суд, врахувавши, що ОСОБА_5 вчинив даний злочин до ухвалення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2015 року, не врахував, що цей злочин було вчинено і до ухвалення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 року. За таких обставин, діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає за необхідне усунути зазначений недолік, змінивши вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404,405, 407 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
В порядку ч.2 ст. 404 КПК України вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року, щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначення остаточного покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України.
Вважати, що на підставі ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з урахуванням вироків Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2015 року та Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2015 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 14.06.2016 року по 07.09.2016 року.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з часу отримання копії ухвали.
Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3