В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/4/16 (справа № 308/117/16-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 13 квітня 2014 року про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, а саме:
-11.06.2013 за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, ст. 103 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
12.04.2014 року близько 19 години 00 хвилин гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на станції Струмківка ДГТО «Львівська залізниця» діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, пошкодив вхідні двері та проник у складське приміщення № 1 ВП «Ужгородська дистанція колії», звідки таємно викрав рейкошліфувалку, чим спричинив збитки ВП «Ужгородська дистанція колії» на загальну суму 2 123 гривні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив даний злочин, а тому просить суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Як зазначено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування збитків.
Обтяжуючі покарання обставини щодо підсудного ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, циган, без освіти, не одружений, не працюючий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.
Раніше судимий, а саме:
- за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2013 у справі № 712/18542/12 за ст. 185 ч. 3 КК України - до позбавлення волі у вигляді 3 років, на підставі ст. 104, ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на 2 (два) роки. Запобіжний захід з тримання під вартою до вступу вироку в законну силу був змінений на підписку про невиїзд, звільнено його під варти в залі суду негайно. Вирок вступив в законну силу 26.06.2013 року.
А також судимий після вчинення злочину у вчиненні якого він обвинувачується у цій справі, а саме:
- вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2014 року у справі № 308/6726/14-к за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 11.06.2013 року судом було приєднано два місяці позбавлення волі - остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та два місяці позбавлення волі. Запобіжний захід залишено попередній, тримання під вартою, до набрання законної сили вироком суду, зарахувавши в строк відбування покарання термін тримання його під вартою. Строк відбування покарання засудженому визначено рахувати з моменту його фактичного затримання з 08.05.2014 року., вирок набув законної сили;

- за ухвалою від 22.09.2014 року у справі № 308/8308/14-к Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області судом було етаповано обвинуваченого з ВК 98 ДПтС України в Хмельницькій області до Закарпатської УВП № 9 на час розгляду кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 00000050 про його обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України.;

- вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2015 року у справі № 308/8039/14-к по кримінальному провадженню ОСОБА_4 було визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді двох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, за я. 2 ст. 304 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим остаточно призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком чотири роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного заданим вироком, невідбутної частини за вироком Ужгородського міськрайонного суду 12.06.2014 року судом було приєднано шість місяців позбавлення волі остаточно до відбуття призначено ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 був залишений тримання під вартою. Строк відбування покарання визначено рахувати з моменту його фактичного затримання з 08.05.2014 року. За ухвалою від 13.05.2015 року Апеляційного суду Закарпатської області від 13.05.2015 року зазначений вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25.02.2015 року щодо ОСОБА_4 був скасований, а матеріали кримінального провадження передані на новий судовий розгляд. Запобіжний захід обвинуваченому був залишений тримання під вартою. Тобто зазначений вирок не набув законної сили.;

- вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2015 року у справі № 308/8039/14-к по кримінальному провадженню № 0001973 від 12.12.2013 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні злочинів та призначене покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді двох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком три роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом зарахування покарання за вироком 12.06.2014 року Ужгородського міськрайонного суду остаточно до відбуття було призначено чотири роки позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 був залишений попередній тримання під вартою. Відбуття покарання визначено рахувати з дня його фактичного затримання з 08.05.2014 року. За ухвалою від 21.12.2015 року Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було виправлено описку у вироку суду від 11.12.2015 року, а саме зазначено, що в резулятивній частині вироку допущено описку в терміні остаточного призначення покарання ОСОБА_4 , а саме замість вірного «чотири роки і три місяці позбавлення волі» помилково зазначено «чотири роки позбавлення волі».

- вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 30.03.2016 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської від 21.12.2015 року про виправлення описки у вироку Ужгородського міськрайонного суду від 11.12.2015 року щодо ОСОБА_4 було змінено, виключивши з резолютивної частини вказівку про призначення ОСОБА_4 остаточного покарання, в решті вказану ухвалу залишено без змін. Зазначений вирок Ужгородського міськрайонного суду від 11.12.2015 року щодо ОСОБА_4 в частині призначення йому покарання був скасований, призначене йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на два роки, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на три роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком три роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання яке призначене цим вироком, більш суворим, призначеним попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.06.2014 року остаточно до відбуття було призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки і два місяці. У строк покарання ОСОБА_4 було зараховано покарання, відбуте частково за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 12.06.2014 року з дня його затримання, тобто з 08.05.2014 року. В решті вирок залишений без змін. Вирок набув законної сили з дня винесення.;

- відповідно до витягу з рішення комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Закарпатській області від 07.04.2016 року № 8 ОСОБА_4 було визначено ВК середнього рівня безпеки для чоловіків вперше засуджених до позбавлення волі.

- за ухвалою від 12.04.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було етаповано обвинуваченого ОСОБА_4 з ВК-98 ДПтС України у Хмельницькій області на час розгляду кримінального провадження № 1-кп/308/4/16 (справа № 308/117/16-к), внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000050 від 13 квітня 2014 року про обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Суд звернув увагу, що за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2015 року у справі № 308/8039/14-к по кримінальному провадженню ОСОБА_4 було визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді двох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, за я. 2 ст. 304 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі, серед яких був і епізод, який зараз розглядається судом, проте за ухвалою від 13.05.2015 року Апеляційного суду Закарпатської області від 13.05.2015 року зазначений вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25.02.2015 року щодо ОСОБА_4 був скасований, а матеріали кримінального провадження передані на новий судовий розгляд і при новому судовому розгляді, який закінчився вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2015 року у справі № 308/8039/14-к по кримінальному провадженню № 0001973 від 12.12.2013 року з урахуванням вироку Апеляційного суду Закарпатської області від 30.03.2016 року у цій справі зазначений епізод судом не розглядався, вирок за ним судом не виносився, тобто відсутні перешкоди у розгляді судом цього кримінального провадження.

Судом, з огляду на викладене, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений за злочини, вчинені до вчинення злочину у цьому кримінальному провадженні, а саме: вчинені 01.09.2012 року та 09.09.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України та вчинений 01.09.2012 року за ч. 1 ст. 304 КК України за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.06.2013 у справі № 712/18542/12, який вступив в законну силу 26.06.2013 року, тобто з урахуванням призначеного покарання за цим вироком вчинив новий злочин 12.04.2014 року під час іспитового строку.
Частиною 4 ст. 70 КК України передбачено призначення покарання за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, та вказано, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Як зазначено у абз. 6 п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.
Обираючи до обвинуваченого ОСОБА_4 вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином і був вчинений обвинуваченим повторно, конкретні обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування збитків, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який за місце проживання характеризується негативно, не має сім`ї, не працює, раніше судимий, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання яке призначене цим вироком, із невідбутою частиною покарання, призначеного за попереднім вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 30.03.2016 року у справі № 308/8039/14-к, остаточно до відбуття призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки і вісім місяців.

У строк покарання ОСОБА_4 зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 30.03.2016 року у справі № 308/8039/14-к з дня його затримання, тобто з 08.05.2014 року.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення починаючи з 08.05.2014 року по день набрання вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 30.03.2016 року у справі № 308/8039/14-к законної сили, а саме по 30.03.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що складає 1 рік 10 місяців 22 дні у одинарному розмірі, та, відповідно, 3 роки 9 місяців 14 днів у подвійному розмірі, а також зарахувати у строк попереднього ув`язнення строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження за період з 31.03.2016 року по 07.04.2016 року (дати коли ОСОБА_4 було етаповано до ВК для відбування покарання), що складає 8 днів у одинарному розмірі, та, відповідно, 16 днів у подвійному розмірі, та за період з 12.04.2016 року (дня етапування обвинуваченого з ВК 8 ДПтС України у Хмельницькій області до Закарпатської УВП № 9 ВДПтС України в Закарпатській області) на час розгляду цього кримінального провадження) до 21.09.2016 року (дня винесення вироку у цьому кримінальному провадженні), що складає 5 місяців 10 днів у одинарному розмірі, та, відповідно, 10 міс. 20 днів у подвійному розмірі, а разом складає 2 роки 4 місяці 10 днів у одинарному розмірі, та, відповідно, 4 роки 8 місяців 20 днів у подвійному розмірі,
З урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки судом встановлено, що строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання, слід звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за цим вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України оскільки обвинувачений тримається під вартою, а суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за цим вироком, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженні на залучення експерта відсутні.
Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-376, 377 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання яке призначене цим вироком, із невідбутою частиною покарання, призначеного за попереднім вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 30.03.2016 року у справі № 308/8039/14-к, остаточно до відбуття призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки і вісім місяців.

У строк покарання ОСОБА_4 зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 30.03.2016 року у справі № 308/8039/14-к з дня його затримання, тобто з 08.05.2014 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення починаючи з 08.05.2014 року по день набрання вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 30.03.2016 року у справі № 308/8039/14-к законної сили, а саме по 30.03.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що складає 1 рік 10 місяців 22 дні у одинарному розмірі, та, відповідно, 3 роки 9 місяців 14 днів у подвійному розмірі, а також зарахувати у строк попереднього ув`язнення строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження за період з 31.03.2016 року по 07.04.2016 року (дати коли ОСОБА_4 було етаповано до ВК для відбування покарання), що складає 8 днів у одинарному розмірі, та, відповідно, 16 днів у подвійному розмірі, та за період з 12.04.2016 року (дня етапування обвинуваченого з ВК 8 ДПтС України у Хмельницькій області до Закарпатської УВП № 9 ВДПтС України в Закарпатській області) на час розгляду цього кримінального провадження) до 21.09.2016 року (дня винесення вироку у цьому кримінальному провадженні), що складає 5 місяців 10 днів у одинарному розмірі, та, відповідно, 10 міс. 20 днів у подвійному розмірі, а разом складає 2 роки 4 місяці 10 днів у одинарному розмірі, та, відповідно, 4 роки 8 місяців 20 днів у подвійному розмірі,
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, оскільки судом встановлено, що строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання, слід звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за цим вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України оскільки обвинувачений тримається під вартою, а суд дійшов висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за цим вироком, звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000050, а саме: вилучену під час проведення огляду місця події 12.04.2014 року рейкошліфувалку, яка була передана на зберігання шляховому майстру другої дільниці Ужгородської дистанції колії ПЧ 16 ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_7 вважати повернутою її законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1