АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/403/16 Справа № 199/3106/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000475, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 березня 2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року, ухвалений щодо
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дніпропетровську, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Дніпропетровську, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_10
ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації дій, просить вирок змінити через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок суворості, призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
В обґрунтування скарги захисник зазначає, що суд при призначенні обвинуваченому покарання, у повній мірі не оцінив та не врахував встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: визнання ОСОБА_7 винуватості та щире каяття у скоєному, про що ним було подано заяву на першому судовому засіданні, активне сприяння у розкритті злочину. Окрім того, судом не було належним чином встановлено особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має постійну реєстрацію за місцем проживання, позитивно характеризується, намагався офіційно працевлаштуватися, матеріально допомагав родині, а також те, що він визнав цивільний позов та бажає відшкодувати спричинену потерпілому матеріальну і моральну шкоду.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці; ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_11 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18438,37 грн. та моральної шкоди 4000,00 грн., а також стягнуто на користь держави в рахунок відшкодування витрат на залучення експерта 429,66 грн.
Також вироком вирішено питання про речові докази.

Вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не оскаржується.

За обставин викладених в вироку, 10 березня 2015 року, приблизно о 02-30 годин ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , побачив текстове повідомлення на телеканалі «Мега», в якому невідомий чоловік бажав знайомитись з чоловіками для інтимних відносин, після чого у ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Того ж дня, приблизно о 03-00 годині ОСОБА_8 подзвонив по вищевказаному повідомленню, - не знайомому йому чоловікові - потерпілому ОСОБА_11 , який у розмові з ним запропонував зустрітись для інтимних відносин, на що ОСОБА_8 , переслідуючи мету на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_11 , та розраховуючи, що потерпілий з приводу свого сорому відносно нетрадиційної сексуальної орієнтації не звернеться до правоохоронних органів, дав свою згоду та запропонував зустрітися за місцем свого мешкання.

Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 подзвонив своєму знайомому та сусіду ОСОБА_7 , якого повідомив про свій план та якому запропонував допомогти йому скоїти грабіж ОСОБА_11 , на що той дав свою згоду та прийшов за вказаним місцем мешкання ОСОБА_8 , де вони попередньо домовились між собою як група осіб на скоєння відкритого викрадення майна потерпілого. При чому також вирішили, що ОСОБА_8 зустрінеться з ОСОБА_11 та запросить його за місцем свого мешкання, де в цей час їх буде чекати ОСОБА_7 , і де вони відкрито викрадуть майно ОСОБА_11 , розраховуючи, що потерпілий з приводу свого сорому відносно нетрадиційної сексуальної орієнтації не звернеться до правоохоронних органів.

У цей же день, 10 березня 2015 року, ОСОБА_8 , приблизно о 03-30 годині, зустрівся з ОСОБА_11 біля свого будинку та запросив потерпілого до своєї квартири, де їх чекав ОСОБА_7 .

Коли вони зайшли в квартиру, ОСОБА_8 направився до кухні, а з кімнати в коридор квартири вийшов ОСОБА_7 , який відповідно попередньої змови з ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групи осіб, підійшов до останнього, та з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс останньому один удар правим кулаком в область правої скули ОСОБА_11 .

В цей момент до них підійшов ОСОБА_8 , який у категоричному зверненні до ОСОБА_11 змусив його пройти до кухні. Знаходячись на кухні, реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_8 застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого наніс ОСОБА_11 один удар в область підборіддя з лівої сторони, та таким чином пригнітивши волю останнього, і умисно спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді синця на нижній щелепі ліворуч, що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи реалізувати злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав у ОСОБА_11 : мобільний телефон «Айфон-6», вартістю 18263,37 грн., ремінь марки «Дизель», вартістю 65,55 грн. і гроші в сумі 175, 00 грн., а всього на загальну суму 18503,92 грн., після чого відпустив потерпілого, наказавши йому залишити квартиру.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_7 продав телефон «Айфон-6», який належить потерпілому ОСОБА_11 , своєму знайому ОСОБА_12 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_10 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Прокурор вважала, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, посилаючись на її необґрунтованість, при цьому просила застосувати до обвинувачених положення ч. 5 ст. 72 КК України.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку та матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення та винуватість ОСОБА_8 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, знайшли своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в судовому засіданні належним чином досліджено, перевірено, оцінено в тому числі з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і яким судом була надана оцінка з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, відповідно до вимог ст. ст. 94, 374 КПК України.

Даних які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку вбачається, що суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 урахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до вимог ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, конкретні обставини злочину та особу обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

Колегія суддів, погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, та вважає що покарання ОСОБА_7 у виді чотирьох років позбавлення волі, призначене з дотриманням вимог кримінального і кримінального процесуального закону, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, оскільки судом не встановлені обставини, які б вказували на можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони були повною мірою враховані судом першої інстанції та стали підставами для призначення обвинуваченому мінімального розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, яка встановлює відповідальність за вчинений ним злочин.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невідповідності призначеного йому покарання внаслідок суворості є безпідставними та не підлягають задоволенню, а вирок суду є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і відповідає меті покарання.

Разом з цим, відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , кожному окремо, в строк відбування покарання строк їх попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 20 березня 2015 року по 09 березня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - залишити без змін.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , кожному окремо, в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 20 березня 2015 року по 09 березня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4