справа № 642/2572/2015к
провадження № 1 кп/642/315/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, с вищою освітою, офіційно не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
17.03.2014 року приблизно о 09 годині 55 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись на території автомобільної стоянки ринку «Казка», розташованої за адресою: м. Харків, вул. Єлізарова, 2А, в ході раптово виниклих особистих неприязних відносин, навмисно наніс, раніше не знайомому ОСОБА_4 , один удар кулаком своєї руки в праву частину обличчя. В результаті чого, згідно висновку судово-медичної експертизи №284 А/14 від 07.05.2014 року, громадянину ОСОБА_4 були спричинені наступні ушкодження: синець правої половини обличчя, перелом верхньої щелепи, перелом тіла правої акулової кістки з порушенням цілісності нижнього краю правої орбіти, перелом скуло альвеолярного відростка зі зсувом, які відносяться до пошкоджень середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалості розладу здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України не визнав та пояснив, що він, згідно з трудовим договором, з 1992 року працює експедитором на ООО «ХМК», офіс якого знаходиться на проспекті Гагаріна, 100 у м. Харкові. Робочий час починається з 05:00-06:00 години. До його обов`язку входить доставка м`ясо продукції, збір та видача коштів, відповідно до договору, який складається з торговими точками, та накладній, в якій зазначена його фамілія «Соломаха». В нього є довірена особа ОСОБА_7 , який, в причину різних обставин, іноді підміняє його на роботі та виконує його обов`язки. З ним не укладався трудовий договір з ХМК. М`ясо продукцію ОСОБА_6 доставляє на автомобілі «ІЖ», який був куплений по генеральній довіреності. 17.03.2014 року, він, разом з ОСОБА_7 приїхали до ринку «Казка». Зі сторони ОСОБА_8 находилась автостоянка, про яку він раніше нічого не чув, вони зайшли через ворота. Зауважив, що ніяких конфліктів у нього в цей день не було, потерпілий йому не знайом. Він не скоював кримінальний злочин, в якому його звинувачують. Крім того, заявлені цивільні позови потерпілого та прокурора не визнає у повному обсязі, посилаючись на вищезазначені підстави.
Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторін кримінального провадження свідки обвинувачення пояснили:
свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що потерпілому вона приходиться матір`ю. В березні 2014 року, у понеділок був санітарний день до 11:00 години. Вона приїхала на ринок біля 09:15 години та зайшла до свого сина ОСОБА_4 , який сидів на пункті пропуску автомобілів. ОСОБА_4 виходив до автомобілів та видавав чеки по оплаті за виїзд. Під`їхав автомобіль, вона почула розмову на підвищених нотах, вийшла на крильце. Водій сидів в автомобілі. ОСОБА_10 сказав водію, що більше його не пустить. Потерпілий повернувся та пішов назад, водій вибіг з автомобіля та с заду наніс удар ОСОБА_10 , пішла кров. Після чого водій сів в автомобіль та поїхав. Стверджувати, чи знаходився в автомобілі хтось, крім водія, вона не може;
свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона працює реалізатором на ринку «Казка» вже 23 роки. В березні 2014 року, у понеділок вона прийшла на роботу, тоді був санітарний день до 11:00 години. Вхід був через стоянку, проходячи через неї, вона побачила охоронця ОСОБА_4 та водія автомобіля червоно-бордового кольору, які знаходились друг навпроти друга. Також побачила матір потерпілого, яка стояла на сходах біля сторожки. ОСОБА_4 прохав сплатити проїзд. Потім вона почула звук удару. Як наносився удар, вона сказати не може. Побачила, як у потерпілого пішла кров та якась дівчина вибігла із автомобіля та викликала карету швидкої допомоги. Водій, який стояв з ОСОБА_4 сів до авто та поїхав. З водієм нікого не було. Також пояснила, що водій був спортивної статури та одягнутий в темну куртку. Зауважила, що при слідчий дії впізнанні, на якій були присутні 2 поняті, вона впізнала водія по фотографії. Він був схожий на чоловіка, якого вона бачила в день подій;
свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що вона з 1999 року працює адміністратором на ринку «Казка». В березні 2014 року, в понеділок по графіку був санітарний з 07:00 по 11:00 годину. Проїзд та прохід до ринку був тільки через ворота на автостоянці. До неї підійшли робітники ринку та розповіли, що стався конфлікт, в результаті якого охоронець, ОСОБА_4 отримав травму. Вона підійшла до місця конфлікту, там знаходились ОСОБА_4 , який був у крові, його мати, дівчина та лікар. Зауважила, що свідком конфлікту вона не була;
свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вона працює оператором на ООО «ХМК», до її посадових обов`язків входить заповнення накладної. ОСОБА_6 працює експедитором, укладає трудовий договір з підприємствами на поставку товару. У ОСОБА_6 є пропуск на його ім`я. Він приїжджає на ООО «ХМК», отримує ковбасну продукцію та вона виписує накладну. Замість ОСОБА_6 , інколи, отримував товар чоловік, на ім`я ОСОБА_14 , йому ОСОБА_6 віддавав свій пропуск. Товарні накладні вона не виписувала на « ОСОБА_14 ». Всі накладні йшли на матеріально відповідальну особу - ОСОБА_6 . Зауважила, що 17.03.2014 року твар міг забрати ОСОБА_7 , але ім`я в накладній має бути вказано лише ОСОБА_6 ;
свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що 17.03.2014 року вона прийшла на автостоянку та сіла до свого автомобіля, щоб його прогріти та поїхати до роботи. Побачила, що зі стоянки виїжджав автомобіль «пиріжок», зупинився, до нього підійшов ОСОБА_4 та почав розмовляти з водієм, вони стояли друг напроти друга. Водій був одягнутий у темний одяг та кепку. Про що йшла мова, вона сказати не може. Почула удар та побачила, як ОСОБА_4 впав та вдарився головою об іншу машину. Вказати, якою рукою був здійснений удар, вона не може. Водій поїхав та вона записала номер автомобіля. Було багато крові і вона викликала «швидку допомогу». Також пояснила, що при проведенні впізнання по фотографіям, на котрих було два схожих між собою чоловіка, вона впізнала ОСОБА_6 та у судовому засіданні стверджувала, що удар наніс саме обвинувачений;
свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що він працює дільничним міліції. 17.03.2014 року, він під`їхав до автостоянки по АДРЕСА_2 . До нього підійшла ОСОБА_14 та розповіла про те, що сталося з охоронцем на ім`я ОСОБА_17 . Він вийшов з автомобіля та побачив потерпілого та людей, які знаходились біля нього. Він від`їхав на пару хвилин по справам та повернувся і записав всі данні свідків. Зафіксував державний номер автомобіля, який записала ОСОБА_14 . Потім почав шукати автомобіль, вияснив, що він належав ОСОБА_18 , який на той момент знаходився у розшуку. Надіслав запит до відділу юстиції про причетність цього автомобіля до ДТП. Надійшли дані, що цей автомобіль приймав участь у ДТП під керуванням ОСОБА_19 . Останній пояснив, що є довіреність на автомобіль на ім`я ОСОБА_6 та що по понеділках на автомобілі їздить ОСОБА_6 . Потім він приїхав до ООО «ХМК», зустрівся з ОСОБА_6 та домовився про зустріч. Вони в силу різних обставин не могли тривалий час зустрітися. Зустрівшись, вони почали розмову про подію, яка сталась 17.03.2014 року. ОСОБА_6 висловлював різні версії про цей день. Також пояснив, що фотографію ОСОБА_6 він знайшов в соціальній мережі «Однокласники» оскільки ОСОБА_6 тривалий час переховувався від органів досудового слідства;
свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що коли він був на ринку «Сказка» до нього підійшов дільничний та запросив у підрайон, пояснивши при цьому, що його підозрюють у нанесенні ушкоджень громадянину ОСОБА_4 . В підрайоні, у присутності інспектора, громадянин ОСОБА_4 зазначив, що це саме ОСОБА_7 наніс йому удар, але через деякий час, він вже не був в цьому впевнений. Він зазначив, що ОСОБА_7 схожий на того, хто наніс йому удар. Також пояснив, що ОСОБА_6 працює на ООО «ХМК» на підставі договору, та коли ОСОБА_6 необхідна допомога, він просить про допомогу. ОСОБА_6 отримує, а ОСОБА_7 вранці розвозить товар замовникам. Накладну та товар виписують на ОСОБА_6 , і він її отримує, але інколи може бути й те, що і ОСОБА_7 може отримати накладну та товар. Зазначив, що 17.03.2014 року він міг розвозити товар, але точно він сказати не може, у зв`язку з тривалим спливом часу. Транспортування товару здійснюється на автомобілі ІЖ-27 фіолетового кольору вже 5-6 років. Також пояснив, що заїзд на ринок «Сказка» постійно здійснюється зі сторони вулиці Єлізарова. Зауважив, що 17.03.2014 року він не наносив нікому тілесні ушкодження та при ньому у ОСОБА_6 ніколи ні с ким не було конфліктів.
Відповідно до вимог ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Згідно до положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування провини обвинуваченого покладається на слідчого та прокурора. На обґрунтування обвинувачення прокурором було суду надано кримінальне провадження і заявлено клопотання про огляд в судовому засіданні в якості доказів провини обвинуваченого протоколів слідчих дій, інших процесуальних документів, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування та висновків експертів, після дослідження яких, суд дійшов висновку, що незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_20 в інкримінованому злочині, його винуватість у скоєнні вищезазначеного діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що він офіційно, більше 10-ти років працює охоронцем на ринку «Казка». 17.03.2014 року він знаходився в сторожці на автостоянці. У понеділок був санітарний день, про що всі були попереджені. На ринок в`їзд платний, який коштує 2 гривні. Заїхав автомобіль баклажанного кольору, номер знак якого він не запам`ятав, розвантажили товар та на виїзді з ринку, він її зупинив, та повідомив, що треба заплатити гроші. На що, водій вийшов з автомобіля, став навпроти нього та висловив відмову від сплати. ОСОБА_4 попередив водія, що більше він не заїде до ринку та повернувся і почав відходити. Після чого, ОСОБА_4 відчув удар в праву частину обличчя. Також пояснив, що в цей день з ним знаходилась його мати, яка була очевидцем події та бачила, що після удару водій сів до автомобіля та поїхав. Також пояснив, що в автомобілі знаходився ще один чоловік. Зауважив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_21 схожі між собою, але при проведенні слідчої дії впізнанні, ОСОБА_4 впізнав саме ОСОБА_21 по очам. Впізнання проходило за фотокартками. В судовому засіданні наполягав що тілесні ушкодження йому наніс саме ОСОБА_20 ;
- вищезазначеними поясненнями в судовому засіданні свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Оцінюючи зазначені свідчення з огляду на вимоги ст.ст.85,86,87 КПК України суд вважає їх належними та допустимими, оскільки зазначені свідки послідовно давали аналогічні свідчення і протягом досудового слідства;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.12.2014 року, згідно з якого у присутності понятих, потерпілий ОСОБА_4 заявив, що на фото №4, зображений чоловік, який 17.03.2014 року на автостанції «Сказка» по вул. Єлізарова, 2А наніс потерпілому один удар в голову, (довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якої на фото під №4 зображений гр. ОСОБА_6 , 1973 р.н.);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.12.2014 року, згідно з якого у присутності понятих, свідок ОСОБА_11 заявила, що на фото №1, зображений чоловік, який 17.03.2014 року на автостанції «Сказка» по вул. Єлізарова, 2А наніс потерпілому ОСОБА_4 , охоронцю автостоянки, один удар в область голови та виражався нецензурною лайкою (довідка до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до якої на фото під №1 зображений гр. ОСОБА_6 , 1973 р.н.);
- протоколом слідчого експерименту та доданого до нього ілюстративного матеріалу від 18.12.2014 року, згідно з якого в приміщенні ХОБАМЄ розташованого на базі 4-ї ХМКЛГИНМД у присутності слідчого, судово-медичного експерта, понятих, потерпілий ОСОБА_4 розповів та показав механізм нанесення удару при подіях, які трапились 17.03.2014 року;
- висновком судово-медичної експертизи №284-А/14 від 07.05.2015 року, згідно з яким у зв`язку з подією 17.03.2014 року у гр. ОСОБА_4 , 47 років, мали місце пошкодження: синець правої половини обличчя, перелом верхньої щелепи по ФОР 1-2, перелом тіла правої акулової кістки з порушенням цілісності нижнього краю правої орбіти, перелом скулоальвеолярного відростка зі зсувом в сукупності відносяться до категорії пошкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я (для загоєння вказаних переломів необхідний термін не менш 3-х тижнів) (п.2.2.2. «Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.). Перераховані пошкодження утворилися від дії тупого твердого предмету, з обмеженою площею травмуючої поверхні, в строк і при обставинах, вказаних ОСОБА_4 при огляді;
- висновком судово-медичної експертизи №1198-А/14 від 25.12.2014 року, згідно з яким у зв`язку з подією 17.03.2014 року у гр. ОСОБА_4 , 47 років, мали місце пошкодження: синець правої половини обличчя, перелом верхньої щелепи по ФОР 1-2, перелом тіла правої акулової кістки з порушенням цілісності нижнього краю правої орбіти, перелом ськулоальвеолярного відростка зі зсувом в сукупності відносяться до категорії пошкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я (для загоєння вказаних переломів необхідний термін не менш 3-х тижнів) (п.2.2.2. «Правил «судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень» Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.). Перераховані пошкодження утворилися від дії тупого твердого предмету, з обмеженою площею травмуючої поверхні, в строк і при обставинах, вказаних ОСОБА_4 при огляді;
- медичною документацією, відповідно до якої 17 березня 2014 року у госпіталізованого ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження;
- копією товарно-транспортної накладної №171253 від 17 березня 2014 року, згідно якої, експедитором значиться ОСОБА_6 .
Судом, згідно до вимог ст. 85 КПК України визнаються неналежними, як такі що не підтверджують існування чи відсутність обставин що підлягають доказуванню, наступні докази надані сторонами:
-протокол тимчасового доступу від 13.01.2015 року та CD -R диск з інформацією про вхідні та вихідні дзвінки з телефону ОСОБА_6 за 17.03.14 року оскільки зазначений доказ беззаперечно не підтверджує та не спростовує причетність ОСОБА_6 до вчиненого злочину;
-- протокол слідчого експерименту та доданого до нього додатку у вигляді витягу з карти від 16.03.2015 року, згідно з якого за участю потерпілого ОСОБА_4 у присутності понятих, було встановлено наступне: загальний час шляху від шлагбауму стоянки автотранспорту, розташованої біля ринку «Казка» за адресою: вул. Єлізарова, 2А до вул. Космічна, 21 у м. Харкові склав 15 хв. 14 сек. з урахуванням працюючих світлофорів оскільки зазначений доказ безпосередньо не підтверджує та не спростовує причетність ОСОБА_6 до вчиненого злочину;
-витяги з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 23.01.2015 року оскільки зазначені докази безпосередньо не підтверджують та не спростовують причетність ОСОБА_6 до вчиненого злочину;
-фотознімки ОСОБА_6 зроблені стороною захисту з метою доведення незаконних дій з боку досудового слідства під час отримання знімку за яким було проведено впізнання обвинуваченого за обставин передбачених п. 6 ст. 228 КПК України.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_6 в частині невизнання вини щодо вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки вони спростовуються зібраними по справі допустимими доказами, що наведені вище, сукупність яких дозволяє зробити висновок про доведеність пред`явленого обвинувачення. У суду не має підстав піддавати сумніву пояснення потерпілого та свідків що були отримані в судовому засіданні. Доводи обвинуваченого суд вважає такими, що мають за мету спосіб захисту, щоб уникнути покарання. Відхиляє суд і зауваження захисту щодо порушень вимог КПК України при пред`явленні фотознімка ОСОБА_6 при впізнанні. При цьому суд враховує що відповідно до положень п.6 ст. 228 КПК України впізнання може провадитись за фотознімками і проведення вищезазначеного виключає можливість у подальшому пред`явлення особи для впізнання. Зазначена стаття не містить імперативних вимог щодо джерел отримання слідчим знімків для впізнання, а отже джерело походження знімку, за яким ОСОБА_6 був впізнаний потерпілим та свідками, доказової сили на думку суду не має. Також не спростовує пояснень свідків фотознімки тонування автомобілю «ІЖ» д/н НОМЕР_1 оскільки за ними не можливо встановити, без спеціальних знань, коли зазначені знімки зроблені, чи це той автомобіль який приїздив 17.03.14 року на ринок «Казка» та чи можливо розгледіти осіб які в ньому знаходяться з різної відстані про що пояснювали свідки.
Таким чином, допитавши потерпілого, обвинуваченого, свідків, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 , умисно наніс середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`ю ОСОБА_4 , а тому ці його дії кваліфікує відповідно за ч.1 ст. 122 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений не був, зі слів одружений не офіційно, має дітей, офіційно не працює, з місця колишньої роботи характеризується позитивно, має вищю освіту, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі.
Разом з тим, враховуючи позитивну характеристику з колишнього місця роботи та відсутність судимостей суд вважає що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства з встановлення іспитового строку.
Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речових доказів по справі не має.
Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Цивільний позов прокурора Ленінського району м. Харкова, в інтересах Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради на суму 2 228,94 грн. матеріальної шкоди, підлягає задоволенню, оскільки вони є законними та обґрунтованими і підтверджуються доказами, вивченими в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України и призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку в 2 роки, забов*язавши в силу вимог ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Начало іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід у вигляді особистого забов*язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. на користь ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_6 2 228,94 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн. 94 коп. на користь місцевого бюджету УДКСУ у м. Харкові Харківської області.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1