Справа № 373/1019/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/445/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 07.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
07 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю:
прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Харківці Переяслав Хмельницького району Київської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Стягнуто на користь ОСОБА_8 відшкодування спричиненої моральної шкоди у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 13.02.2015 близько 14 години, перебуваючи у коридорі гуртожитку АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, умисно наніс палицею декілька ударів по тілу ОСОБА_8 . В той час, коли ОСОБА_9 почала піднімати з підлоги частину палиці, ОСОБА_7 її іншою частиною, яка залишилась у нього в руках, на ґрунті тривалих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_9 по одному удару в область голови, правого передпліччя та лівого плеча.
В результаті таких дій обвинуваченого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
На вказаний вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Обвинувачений указує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає. що судом не були враховані обставини, за яких обвинувачений наносив тілесні ушкодження, оскільки отримане ним поранення голови вплинуло на сприйняття ситуації, у зв`язку з чим виникла необхідність до самозахисту.
На думку обвинуваченого, суд не врахував тих обставин, що останній є пенсіонером, відсутні обтяжуючі обставини покарання, а його дії відбувались з метою самозахисту, у зв`язку із чим відсутній склад кримінального правопорушення, інкримінує мого обвинуваченому.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурор просить відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_7 , та залишити вирок без змін.
Зазначає, що винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю зібраних у встановленому законом порядку доказів.
Будь-які підстави вважати показання потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 недостовірними, під час судового слідства не встановлено. Також, під час проведення досудового та судового слідства були відсутні будь-які обставини, що вказували б на самозахист обвинуваченого.
На думку прокурора, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для скасування вироку відсутні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до положення ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неврахування обставин, за яких обвинувачений наносив тілесні ушкодження, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується доказами, зібраними у даному кримінальному провадженні, зокрема:

показаннями потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до яких 13.02.2015 ОСОБА_7 наніс їй близько 10 ударів палицею, та наніс два удари по голові ОСОБА_9 ;
показаннями потерпілої ОСОБА_9 , відповідно до яких 13.02.2015 під час її розмови із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 вибіг зі своєї кімнати й почав наносити удари ОСОБА_8 та їй;
показаннями свідка ОСОБА_10 (доньки ОСОБА_8 ), відповідно до яких вона бачила, як ОСОБА_7 бив мати по спині, плечу, доки палка не зламалась. Коли ОСОБА_9 нахилилась за відламаною частиною, ОСОБА_7 частиною, що залишилась у нього у руках, наніс кілька ударів по її голові, потім продовжив бити матір;
показаннями свідка ОСОБА_11 , відповідно до яких він разом із ОСОБА_12 13.02.2015 вийшов покурити на сходову клітину між 2 та 3 поверхами гуртожитку, почувши крики, звуки ударів та плач, вони побігли на 3 поверх, де побачили як ОСОБА_7 палицею наносив удари ОСОБА_9 . Тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не було.
висновком судово-медичної експертизи №18 від 16.03.2015, відповідно до якого в ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні грудної клітки праворуч, на правій молочній залозі, на внутрішній поверхні правого передпліччя, у верхній та середній третинах, на внутрішній поверхні правої кисті та по правій бічній поверхні грудної клітки, по задній підпахвинній лінії, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, їх утворення при падінні є малоймовірним.
висновком судово-медичної експертизи №17 від 20.02.2015, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на правому передпліччі, на тілі 5 дугоподібних саден, синця на лівому плечі та саден у потиличній ділянці. Дані тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, їх утворення при падінні є нехарактерним.
протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2015 за участі ОСОБА_8 , відповідно до якого характер та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 співвідноситься із визначеними у висновку судово-медичної експертизи №18 від 16.03.2015 та тілесними ушкодженнями в ОСОБА_8 , а також відповідають механізму та характеру нанесення ушкоджень, вказаним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 при їх допитах у судовому засіданні.
протоколом проведення слідчого експерименту від 23.03.2015 за участі ОСОБА_9 , відповідно до якого характер та механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 співвідноситься із визначеними у висновку судово-медичної експертизи №17 від 20.02.2015 тілесними ушкодженнями у ОСОБА_9 , а також відповідають механізму та характеру нанесення ушкоджень, вказаним ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 при їх допитах у судовому засіданні.
Дослідивши указані докази, проаналізувавши їх, та давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів звертає увагу на те, що указані докази не містять суперечностей та узгоджуються між собою у зв`язку із чим судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про можливість прийняття цих доказів.

Інші докази, на які послався суд у своєму вироку не викликають у колегії суддів сумніві щодо достовірності, належності та допустимості.

Що стосується показань ОСОБА_13 (дружини обвинуваченого), то вони повністю співпадають із показаннями ОСОБА_7 , оскільки вона не була присутня під час події, яка мала місце 13.02.2015, а інформацію отримала від чоловіка.
Оцінюючи показання ОСОБА_7 щодо його самозахисту від потерпілих, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність суперечностей в показаннях обвинуваченого та неузгодженість його показань з іншими, дослідженими у суді доказами.
Так, суд зазначив, що показання обвинуваченого про очікування нападу та розрахунок на самозахист, свідчать про умисний характер його дій щодо провокації конфлікту та його розвитку.
Крім того, колегія суддів бере до уваги кількісний та якісний показники характеру ушкоджень, нанесених потерпілим, а також їх локацію на тілі потерпілих, що дає підстави для висновку про цілеспрямованість їх нанесення обвинуваченим, та відсутність ознак самозахисту з боку ОСОБА_7 .
Із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який має неоднозначні характеристики за місцем проживання, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на пенсії за вислугою років з 2008 року, а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
На думку колегії суддів, призначене покарання ОСОБА_7 у виді громадських робіт відповідає принципу пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання, а також є достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Будь-яких порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону судом першої інстанції, що мало б наслідки зміни чи скасуванню вироку - колегією суддів не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а вирок Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Головуючий
Судді: