Справа № 442/421/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/787/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянувши кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263 КК України, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
за апеляційними скаргами прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 травня 2016 року
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень:

- передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки;

- передбаченого ч .2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 4 ( чотири ) місяці.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі .

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 21.11.2014 року, тобто з часу його затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 у відбування призначеного судом покарання час знаходження обвинуваченого під вартою під час досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження з 21.11.2014 року по день набрання вироком законної сили.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень:

- передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 21.11.2014 року, тобто з часу його затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у відбування призначеного судом покарання час знаходження обвинуваченого під вартою під час досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження з 21.11.2014 року по день набрання вироком законної сили.

Також цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень:

- передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років;

- передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді 5( п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком приєднано невідбуте покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.03.2016 року, і за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_8 призначено 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, - виправдано за недоведеністю його вини.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 28.11.2014 року, тобто з часу його затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 294,84 гривень.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у відбування призначеного судом покарання час знаходження обвинуваченого під вартою під час досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження з 28.11.2014 року по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_14 завдану матеріальну шкоду в розмірі 1155,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь ОСОБА_14 завдану моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 05 липня 2014 року, близько 22:00 години в групі осіб з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , знаходячись в с. Дережичі, Дрогобицького району, Львівської області, неподалік від ресторану «Фата Моргана», грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно пристали до ОСОБА_17 , образливо чіплялись до нього та виражались в його адресу нецензурними словами. На зауваження ОСОБА_17 припинити протиправні дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не реагували та продовжуючи свої умисні хуліганській дії, нанесли йому один удар в ділянку голови, внаслідок чого потерпілий впав на землю та втратив свідомість, після чого вище вказані особи продовжили наносити йому тілесні ушкодження руками та ногами по верхній частині тіла. Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , спільго з ОСОБА_15 та ОСОБА_18 заподіяли тілесні ушкодження ОСОБА_17 у вигляді закритого перелому суглобового паростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням, синця в тім`яній ділянці волосяної частини голови справа, в лівій скронево - виличній ділянці, синця та садна на його фоні на спинці носа, синців в ділянці обох очниць, на лівій передньо - боковій поверхні шиї, в підключичній ділянці зліва, в ділянці лівого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта № 421 від 18 липня 2014 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Крім цього, 13 жовтня 2014 року близько 18 години 30 хвилин обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знаходячись неподалік від ЗОШ № 17, що по вул. Самбірській в м. Дрогобич Львівської області зустрівшись із потерпілими ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , застосували до останніх фізичне насильство. Зокрема обвинувачений ОСОБА_7 маючи умисел відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_14 марки « Samsung GALAXY star Plus» поміщеним в нього стартовим пакетом оператора стільникового зв`язку «Київстар» без коштів на рахунку та трьома мобільними телефонами потерпілої ОСОБА_19 марки «Sony Ericson K -700» з поміщеними в нього стартовим пакетом оператора стільникового зв`язку « Київстар» без коштів на рахунку та двома мобільними телефонами марки «Nokia» в неробочому стані, чим заподіяв останнім матеріальну шкоду: ОСОБА_14 на загальну суму 800 грн., а ОСОБА_20 на загальну суму 295 грн. В той час ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепномозкової травми струс головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерту № 664 від 21.10.2014 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачуються в тому, що 09.11.2014 приблизно о 22.20 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуваючи на пероні залізничного вокзалу м. Дрогобич ДТГО «Львівська залізниця», маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою підійшли до ОСОБА_21 та реалізовуючи свій злочинний умисел. застосували до останнього насильство, яке проявилось у нанесенні ударів руками по голові та по тілу потерпілого. Під час нанесення ударів та подолання фізичного опору ОСОБА_21 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відкрито заволоділи майном останнього на загальну суму 2350 гривень. З місця вчинення злочину втекли, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

В ніч з 30 червня на 01 липня 2014 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, прийшов до автомобіля марки «ВАЗ 21057 державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_22 , та який знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 , шляхом підбору ключів відчинив його, звідки таємно викрав акумуляторну батарею вартістю 200 гривень та автомобільну шину з диском вартістю 250 гривень, чим спричинив збитки останньому на загальну суму 450 гривень.

По епізодах щодо обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України виправдано за недоведеністю його вини.

Також, приблизно о 09.00 год. поблизу ресторану «Суші», що знаходиться на Площі Ринок в м. Дрогобичі, Львівської області працівниками міліції було зупинено ОСОБА_8 , при поверхневому огляду у якого було виявлено та вилучено ніж, який згідно висновку експерта №15/11-258 від 10.10.2014 року є ножем виконаним саморобним способом, по типу мисливських ножів і являється холодною зброєю колюче-ріжучої дії.

На вирок суду прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_13 просить дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які стосуються засудження ОСОБА_8 , оскільки такі досліджені судом першої інстанції неповністю, вирок від 05.05.2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.03.2016 року, призначити остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.11.2014 року до моменту набрання вироком законної сили, в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з часу фактичного затримання, а саме 28.11.2014 року. У решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування покликається на те, що зазначене судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання останньому. Вказує на те, що ОСОБА_8 було засуджено раніше вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.03.2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. Таким чином, злочини передбачені ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 186 КК України, за які засуджено вироком від 05.05.2016 року він вчинив до постановлення попереднього вироку від 17.03.2016 року. Апелянт вважає, що у порушення цих вимог закону, суд при постановленні вироку не призначив покарання з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить переглянути вирок від 05.05.2016 року та виправдати у даному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України і закрити кримінальне провадження.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції були порушені норми ст.ст. 410, 411, 412 КПК України, а саме неповнота судового розгляду та невідповідність висновку суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Вказує на те, що суд першої інстанції взяв до уваги одні докази, але відкинув інші, а саме не були допитані свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 покази яких істотно змінюють обвинувачення та висновок суду. Звертає увагу на те, що покази свідка ОСОБА_25 суперечать показанням свідка ОСОБА_26 в тій частині, що потерпілий вказує на нього як на особу, яка вчинила даний злочин, а ОСОБА_8 взагалі бачить вперше в залі суду, а за показами свідка ОСОБА_26 він його взагалі вперше бачить в залі суду. Також стверджує, що його та ОСОБА_8 в залі судового засідання недопитували.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить виправдати його у даному кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України і закрити кримінальне провадження відносно нього.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції були порушені норми ст.ст. 410, 411, 412 КПК України, а саме неповнота судового розгляду та невідповідність висновку суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Вказує на те, що суд першої інстанції взяв до уваги одні докази, але відкинув інші, а саме не були допитані свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 покази яких істотно змінюють обвинувачення та висновок суду. Звертає увагу на те, що покази свідка ОСОБА_25 суперечать показанням свідка ОСОБА_26 в тій частині, що потерпілий вказує на нього як на особу, яка вчинила даний злочин, а ОСОБА_8 взагалі бачить вперше в залі суду, а за показами свідка ОСОБА_26 він його взагалі вперше бачить в залі суду. Також стверджує, що його та ОСОБА_8 в залі судового засідання недопитували. Також вказує на те що у день вчинення злочину його було затримано працівниками міліції на залізничному вокзалі м. Дрогобич, але оскільки потерпілий ОСОБА_25 пояснив працівникам міліції що це не та особа, яка вчинила злочин відносно нього його було звільнено. 10.11.2014 року його знайомий ОСОБА_27 ( ОСОБА_23 ) похвалився йому що ОСОБА_26 знайшов ручний годинник і він вирішив підійти до нього та сказати йому що його годинник, що він його загубив для того, щоб забрати годинник і в подальшому обміняти його на випивку, оскільки в нього не було коштів. Тому, на його думку свідок ОСОБА_26 вказує на нього як на особу, яка забрала годинник.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить переглянути вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 травня 2016 року та пом`якшити покарання.
В обґрунтування покликається на те, що під час судового розгляду даної кримінальної справи суд не взяв до уваги ті обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини у скоєнному правопорушені та щиросердечне розкаяння, тим самим призначивши максимальне покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання поданої ним апеляційної скарги та заперечення проти апеляційної скарги захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та підтримали подані обвинуваченими апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга державного обвинувача підлягає до часткового задоволення, а апеляційні скарги обвинувачених не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Винуватість обвинувачених у скоєнні інкримінованих злочинів, при обставинах, наведених у вироку суду, відповідає фактичним даним кримінального провадження і повністю підтверджується сукупністю перевірених судом першої інстанції доказів.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно, всупереч доводам обвинувачених розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

При цьому, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Заперечення ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні згаданого кримінального правопорушення та покликання в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, які відтворюють реальні картини подій, які мали місце 09 листопада 2014 року, підтверджені показами потерпілого ОСОБА_25 даними ним в судовому засіданні 15 липня 2015 року та дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, а саме висновком експерта № 422 від 10 листопада 2014 року, з якого вбачається, що на тілі громадянина ОСОБА_25 було виявлено множинні садна лобної ділянки голови, садно з синцем спинки носа, синці ззовні та забійні рани зі сторони слизової оболонки лівого кута верхньої та нижньої губи, рана подушечки 1-го пальця лівої кисті та внутрішньої поверхні 4-го пальця правої кисті проксимальній фаланзі, садно правого ліктьового суглобу. Дані ушкодження могли утворитись від дії тупих, твердих предметів, відповідають даті 09 листопада 2014 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження; протоколом проведення слідчого експерименту від 13 листопада 2014 року за участю свідка ОСОБА_26 та протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26 листопада 2014 року з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_25 впізнав особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення ОСОБА_7 , а також свідками, які були допитані під час судового засідання. Це все в сукупності підтверджує винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому правопорушенні.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , яка по своїй суті є аналогічною апеляційній скарзі ОСОБА_7 , то такі колегією суддів до уваги теж не приймаються, так як покликання апелянта на те, що свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не допитані під час судового засідання, спростовуються матеріалами справи, а саме журналами судового засідання від 21 січня 2015 року, 27 квітня 2015 року, 15 травня 2016 року, 26 серпня 2016 року та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 листопада 2014 року.

Стосовно апеляційної скарги ОСОБА_6 про пом`якшення покарання, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були враховані всі пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, які мають враховуватись при обранні покарання, а саме судом першої інстанції враховано, що кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 296 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 125 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває та посередньо характеризується за місцем проживання.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_13 в апеляційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Матеріалами кримінального провадження передбачено, що ОСОБА_8 було засуджено раніше вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 березня 2016 року за ч.2 ст. 186 КК України до покарання на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. Кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст. 263, ч.2 ст. 186 КК України, за які його засуджено вироком від 05 травня 2016 року, він вчинив до постановлення вироку від 17 березня 2016 року.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами передбаченими в ч.1-3 ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Однак, у порушення цих вимог закону, суд при постановленні вироку не призначив покарання з урахуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України.

У відповідності до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Посилання у вироку суду по епізоду 05 липня 2014 року за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , вчиненого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є неправильним, так як згідно з постановою Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області від 11 грудня 2014 року про виділення матеріалів досудового розслідування, матеріали досудового розслідування за №001515 від 06 липня 2014 року за вказаним фактом виділені в окреме провадження.

Тому на переконання колегії суддів вирок слід змінити лише в частині призначеного покарання, а в решті вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 травня 2016 року є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_13 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 травня 2016 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим:
- за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч.2 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.03.2016 призначити остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4