ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/1713/13-к
№ 1-кп/636/107/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2016 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_12 ,

представника потерпілої ОСОБА_13 -адвоката ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області обвинувальний акт кримінального провадження № 0000351 від 29 листопада 2012 року відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого завідуючим кафедрою Національного фармацевтичного університету м. Харкова, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2012 року о 18 годині 50 хвилин ОСОБА_11 керував технічно справним автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і, оскільки основна смуга автодороги в напрямку с.Довжанський була закрита з технічних умов, рухався по зустрічній смузі автодороги «Київ-Харків-Довжанський» на території Чугуївського району Харківської області зі сторони м. Харкова в напрямку с. Довжанський зі швидкістю близько 40 км/год.

В ході руху по вказаній автодорозі, в районі 524 км, ОСОБА_11 вирішив заїхати на АЗС, яка розташована на правому узбіччі дороги. Для цього ОСОБА_11 змінив напрямок руху автомобілю вправо та пересік ґрунтовий розподільний газон, виїхав на основну смугу руху в цьому ж напрямку, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 «б»; 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.1.5 - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, заподіювати матеріальний збиток»,

п.2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення і кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням їм у дорозі»;

п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

та після здійснення небезпечного маневру, перебуваючи на основній смузі руху в напрямку с.Довжанського допустив зіткнення з автобусом «Богдан А 09202», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 , який в цей час рухався у попутному напрямку, позаду та справа автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA» по основній смузі для руху в напрямку с. Довжанського.

Після зіткнення автобус «Богдан А-09202», перебуваючи в некерованому стані, унаслідок зіткнення з автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», виїхав за межі проїжджої частини вправо, де напроти АЗС здійснив зіткнення з опорою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію автобусу «Богдан А-09202» ОСОБА_15 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 279-А/13 від 27.02.2013 року були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я: садни нижніх кінцівок; забійна рана в області верхньої губи; закритий осколковий перелом дистального мета епіфізу правої великостегневої кістки зі зміщенням.

Крім того, пасажирам вказаного автобусу:

- ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 402- А/13 від 25.03.2013 року були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді закритого перелому поперечних відростків 3 та 4 поперечних хребців зліва зі зміщенням;

- ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 412-А/12 від 26.09.2012 року були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді забійно-рваної рани та синці; перелом 7 ребра, який супроводжувався розвитком правостороннього пневмотораксу;

- ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2023- А/12 від 05.11.2012 року були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я: синці на обличчі, нижніх кінцівках; забійно-рвані рани (4) в області кута рота зліва, слизуватій лівої щоки нижньої губи; перелому альвеолярного відростка нижньої щелепи в фронтальному відділу з травматичною екстракцією 1,2,3 зубів справа;

- ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 487-Ч/12 від 20.11.2012 року були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я: синці на нижніх кінцівках (2); садни на обличчі (5), на поперековій області (1); черепно-мозкова травма, струс головного мозку; переломи поперечних відростків L -2,3,4 зліва, переломо - вивіх куприка;

- ОСОБА_16 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 486 - Ч/12 від 20.11.2012 року були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді синців: на правій нижній кінцівці (2), на лівій нижній кінцівці (5), черепно-мозкова травма, струс мозку; компресійний перелом тіла 5-го грудного хребця;

- ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 488-Ч/12 від 20.11.2012 року були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді синців: на нижніх кінцівках (2); садни на лобі (5), в поперековій області; черепно-мозкова травма, струс головного мозку; закритий перелом лівої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням;

- ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 83- ОКБ/13 від 28.03.2013 року були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді закритого осколкового гвинтоподібного перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів; закритого осколкового перелому нижньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням фрагментів.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_11 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразились в тому, що він, керуючись технічно справним автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив необачність, не переконавшись в безпеці, змінив напрямок свого руху вправо та допустив зіткнення с автобусом «Богдан А- 09202, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_15 , який в цей час рухався позаду нього справа в попутному напрямку, та став рухатися зліва направо по ходу руху автобусу, під кутом до проїзної частини, чим поставив водія ОСОБА_15 в стан аварійної обстановки, у зв`язку з чим останній намагався уникнути пригоди шляхом гальмування з маневром вправо. Після зіткнення з автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», автобус «Богдан А-09202», унаслідок контактування транспортних засобів, продовжив рух у некерованому стані з виїздом автобусу за межі проїжджої частини та наїздом на перешкоду у вигляді опори. Внаслідок зіткнення вказаних транспортних засобів та контактування автобуса з опорою потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочину не визнав і пояснив, що 14.09.2012 року о 18 годині 50 хвилин керував технічно справним автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності. В автомобілі знаходились ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Їхали на дачу. Проїзна частина в напрямку руху м. Чугуїв в районі 524 км була закрита в зв`язку з ремонтом дороги, дорожній рух був організований по зустрічній смузі. В районі 524 км + 900 метрів справа по напрямку руху Чугуєва знаходиться АЗС, на якій він вирішив заправити автомобіль. Ввімкнув показник правого повороту, впевнився в тому, що ніяких транспортних засобів справа немає, почав перетинати смугу (газон), яка розташована по середині проїзної частини (ґрунтова), та розділяла зустрічні полоси та проїзну частину, де рух транспорту був заборонений у зв`язку з ремонтом дороги. Проїхавши більшу частину дороги, відчув удар в праву частину автомобіля. Автомобіль при ударі автобусом відкинуло ліворуч на газон, де він знаходився до приїзду слідчої групи. Рух автобусу після зіткнення з автомобілем ОСОБА_11 не бачив. Автобус знаходився за межами проїзної частини, наїхавши на стелу АЗС, при якому пасажири автобуса отримали тілесні ушкодження. Вказав, що його необачність мала місце, але невірними були й дії водія автобуса, який не вжив ніяких заходів для попередження ДТП. Також обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Клопотання ОСОБА_11 про звільнення від кримінальної відповідальності було підтримано його захисником, прокурор, представник потерпілої ОСОБА_6 , а також потерпілий ОСОБА_8 не заперечували проти клопотання обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 2 та п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного злочину. При вирішенні такого питання суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Для закриття провадження за підставами, передбаченими ст. 49 КК України, необхідно: 1)встановити конкретну особу, яка вчинила цей злочин; 2) кваліфікувати вчинений злочин даною особою з урахуванням обставин справи; 3) обчислити строк давності на підставі цього; 4) встановити, чи не був перерваний цей строк вчиненням нового злочину тощо.

Отже, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності необхідно переконатися, що діяння, яке постановлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину, і особа винна в його вчиненні, а також перевірити умови та підставі звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Лише після перевірці вказаних вище обставин, суд постановляє відповідне судове рішення у визначеному КПК України порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно положень п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, за наявності підстав для закриття кримінального провадження та згоди на це обвинуваченого, суд зобов`язаний винести відповідну ухвалу. Відповідно до п.2 ч.1 ст.372 КПК України, ухвала суду, що викладається окремим документом, в мотивувальній частині має, зокрема містити встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Зважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину, роз`яснивши йому, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, а також виходячи з вищевикладених положень матеріального та процесуального права, судом досліджені докази, надані сторонами кримінального провадження.

При цьому суд прийшов до висновку, що незважаючи на невизнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні злочину підтверджується:

-показами потерпілої ОСОБА_9 , згідно яких вона 14 вересня 2012 року їхала з м.Харкова до м.Чугуєва автобусом «Богдан», зайнявши при посадці крайнє місце напроти другого по ходу руху виходу з автобуса. В момент зіткнення з автомобілем, її виштовхнуло з сидіння вправо і вона впала на сходини біля цього виходу з автобуса, отримавши тілесні ушкодження безпосередньо при падінні. Внаслідок зіткнення з автомобілем автобус маневрував праворуч і ліворуч, після чого зіткнувся зі стелою АЗС. Чи були нею отримані будь-які тілесні ушкодження в результаті зіткнення зі стелою АЗС ОСОБА_9 не пам`ятає;

-показами потерпілої ОСОБА_7 , згідно яких 14 вересня 2012 року вона їхала з м.Харкова до м.Чугуєва автобусом «Богдан», зайнявши по ходу руху місце безпосередньо за кабіною водія та посадивши свою дитину до вікна. Бачила, що відбулося зіткнення лівої частини автобуса та автомобіля, після якого автобус продовжив рух праворуч, а потім ліворуч та зіткнувся зі стелою АЗС, внаслідок чого посипалося скло, вона і її дитина при наїзді автобуса на клумбу та стелу АЗС отримали пошкодження обличчя від удару об трубу, що огороджувала кабіну водія;

-показами потерпілого ОСОБА_8 , згідно яких він 14 вересня 2012 року їхав до м.Чугуєва автобусом «Богдан», стяв на сходах задньої платформи, відчув перший удар передньої частини автобуса в перешкоду, після якого автобус змінив напрямок руху вправо, одразу стався другий удар і він втратив свідомість. Опритомнівши ОСОБА_8 був доставлений до Чугуївської ЦРЛ, де отримав медичну допомогу;

-показами потерпілого ОСОБА_5 , згідно яких він 14 вересня 2012 року їхав автобусом «Богдан», стоячи на передній платформі. Через лобове скло автобуса побачив силует автомобілю і одразу сталося зіткнення, автобус почав рухатися вправо, наїхавши на стелу АЗС, внаслідок чого на нього впали пасажири автобуса і він отримав переломи ребер і ноги;

-показами потерпілого ОСОБА_6 , згідно яких вона 14 вересня 2014 року їхала з роботи в м.Чугуїв. Зайняла місце на першому чи другому сидінні з протилежної від водія сторони. Несподівано для неї побачила як зліва виїхав «джип», який врізався в автобус внаслідок чого вона втратила свідомість. Їй здалося, що перед зіткненням водій автобуса гальмував, коли саме (після першого чи другого зіткнення) отримала травми ОСОБА_6 не пам`ятає;

-показами потерпілої ОСОБА_16 , згідно яких вона 14 вересня 2012 року їхала з роботи в м.Чугуїв автобусом «Богдан», який рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год. ОСОБА_16 розташувалась поряд з водієм спиною до салону. В районі с.Рогань автобус переїхав на закриту частину дороги і рухався по ній в напрямку Чугуєва. При наближенні до АЗС побачила як автомобіль рухається в напрямку автобуса під кутом до нього на відстані близько 100м, після чого відбулося зіткнення. Від удару автобус відкинуло вправо, він змінив траєкторію і почав рухатися в напрямку стели АЗС, зіткнення з якою водій намагався уникнути, застосовуючи гальмування та намагаючись повернути автобус на дорогу. Коли саме нею були отримані травми пояснити не може, вважаючи і зіткнення автомобіля з автобусом і автобуса зі стелою АЗС єдиною подією;

-показами потерпілого ОСОБА_10 , згідно яких він 14 вересня 2012 року їхав в м.Чугуїв автобусом «Богдан», стоячи в передній частині автобусу. Після зіткнення автобус понесло вправо, а після другого удару ОСОБА_10 впав на місце, де розташовано двигун автобуса, а зверху на нього впало декілька осіб. До зіткнення «джип» пересікав проїжджу частину під кутом до напрямку руху автобуса, водій автобуса пригальмовував і рухався вправо для запобігання зіткненню, після якого рухався по інерції в напрямку стели АЗС;

-даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 14.09.12 зі схемою та фото таблицею до нього, згідно якого було виявлено та зафіксовано відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, зокрема характер руху автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA» та автобуса «Богдан» після зіткнення, сліди гальмування автобуса та юзу автомобіля, видимі пошкодження на вказаних транспортних засобах, що знайшло своє підтвердження під час демонстрації в судовому засіданні відео -фіксації даної слідчої дії (т.1 кр.пров. а.10-24);

-даними протоколу слідчого експерименту від 15 лютого 2013 року, в ході якого обвинувачений добровільно, в присутності захисника вказав механізм ДТП, зокрема як він пересік розподільний ґрунтовий газон і, виїхавши під кутом до проїжджої частини, почав рухатись в сторону АЗС, перед зіткненням не гальмував, оскільки автобуса взагалі не бачив (т.1 кр.пров. а.156-158);

-даними протоколу слідчого експерименту від 23 лютого 2013 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_15 вказав механізм ДТП, зокрема вказав, що від с.Рогань він рухався на полосі руху в напрямку м.Чугуїв, і, побачивши автомобіль «джип», ОСОБА_15 застосував маневр вправо та гальмування; експериментально була встановлена швидкість руху автобуса 70 км/год, швидкість автомобіля 40 км/год (т.1 кр.пров. а.162-164);

-даними повідомлення Служби автомобільних доріг у Харківській області від 19.12.12, згідно якого 14.09.12 року під час проведення поточного ремонту автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський на ділянці км 520 км 534 +700 були закриті для руху праві смуги дороги з Харкова на Чугуїв шляхом встановлення з обох боків ділянки дорожніх знаків. Рух транспорту з Харкова на Чугуїв здійснювався по двом лівим смугам дороги, на правій смузі були встановлені відповідні дорожні знаки (т.1 кр.пров.а.166);

-даними висновків судово-медичної експертизи №488-Ч/12 від 20.11.12 потерпілого ОСОБА_8 , (т.1 кр.пров.а.175-176), № 486-Ч/12 від 20.11.12 потерпілої ОСОБА_16 (т.1.кр.пров.а.178-179), №402-А/13 від 25.03.13 потерпілого ОСОБА_10 (т.1. а.кр.пров.189), №412-ОКБ/12 від 26.09.12 потерпілої ОСОБА_6 (т.1 кр.пров.а.183-184), №487-Ч/12 від 20.11.12 потерпілої ОСОБА_9 (т.1 кр.пров.а.186-188), №2023-А/12 від 05.11.12 потерпілої ОСОБА_7 (т.1 кр.пров.а.190-191), №279-А/13 від 27.02.13 потерпілого ОСОБА_15 (т.1 кр.пров. а.198), №83-ОКБ/13 від 28.03.13 потерпілого ОСОБА_5 (т.1 кр.пров.а.203-204), згідно яких ними були отримані вищенаведені ушкодження, які відносяться до ушкоджень середнього ступнею тяжкості;

-даними висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №74/13 від 26.02.13 з фототаблицею, згідно якого в момент первинного контакту кут між поздовжніми осями автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автобуса «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2 складав близько 25 град. Місце зіткнення транспортних засобів розташоване на проїжджій частині автошляху Київ-Харків-Довжанський, призначеної для руху в напрямку м.Чугуєва, між слідами гальмування лівих коліс автобуса «Богдан». В момент зіткнення праві колеса автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA» розташовувалися в районі початку слідів їх бокового юзу (т.1 кр.пров. а.217-246);

-даними висновків судової автотехнічної експертизи від 28.02.13 №130/13, комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №10821/5901/5902/388-КЕ/2013, згідно яких дії водія автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA» ОСОБА_20 не відповідали вимогам п.10.1.Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням ДТП (т.1 кр.пров.а.252-258, т.3 суд.пров.а.2-21).

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності і приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України, докази повинні бути отримані у передбаченому порядку. Це означає, що доказами можуть бути лише фактичні дані, отримані в результаті проведення слідчих (розшукових), негласних (розшукових) дій, які передбачені КПК, і в тому порядку, як це передбачено відповідною процесуальною дією.

Згідно з положень ст. 89 КПК України, питання допустимості доказів суд має вирішувати під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Частинами 11, 12 ст.290 КПК України встановлені вимоги щодо відкриття сторонами кримінального провадження додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. В іншому випадку суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. Оскільки матеріали кримінального провадження не містять підтвердження виконання положень статті 290 КПК України щодо відкриття доказів, суд не допускає як докази відомості, що містяться у наданому стороною захисту висновку судової автотехнічної і дорожньо-технічної експертизи №6426 від 19.07.13 (т.1 суд.пров. а.124-136), а також стороною обвинувачення висновку судової автотехнічної експертизи від 12.01.15 №9/15 (т.2 суд.пров. а.202-204). При цьому суд виходить з того, що згідно журналів судового засідання (т.1 суд.пров.а.144-149, т.2 суд.пров.а.205-207) питання про залучення та дослідження таких висновків вирішувалось безпосередньо в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження, яке не містить об`єктивних даних щодо відкриття таких матеріалів одна одній його сторонами.

Даючи оцінку твердженням сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки необхідно окремо розглядати подію ДТП за участю автомобіля «SUZUKI GRAND VITARA» та автобуса «Богдан» і окремо, як самостійну ДТП, зіткнення автобуса «Богдан» зі стелою АЗС, суд приходить до наступного.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.09.12, висновку комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи від 17.06.14 (п.16), перед зіткненням водій автобуса «Богдан» ОСОБА_15 приймав міри до гальмування та перед початком гальмування водій цього автобусу застосував маневр вправо. Покази допитаних в судовому засіданні потерпілих свідчать, що після зіткнення автобус маневрував вправо, а потерпіла ОСОБА_16 вказала, що після зіткнення ОСОБА_15 намагався повернути автобус на дорогу та уникнути зіткнення з стелою АЗС, що також підтверджується даними схеми огляду місця ДТП, на якій наявні сліди гальмівного шляху автобуса як до так і після визначеного експертним шляхом місця зіткнення автомобіля та автобуса (п.5 висновку комплексної експертизи від 17.06.14). Отже, досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що водій автобуса намагався уникнути зіткнення з автомобілем, а після зіткнення транспортних засобів в даній дорожній ситуації прийняв міри для запобігання зіткненню автобуса зі стелою АЗС. Викладені в пунктах 20, 21 висновку комплексної експертизи від 17.06.14 твердження експерта щодо наявності у водія автобуса «Богдан» ОСОБА_15 технічної можливості зупинити автобус до місця зіткнення зі стелою АЗС суд не приймає, оскільки, як вбачається з мотивувальної частини даного висновку, експертом при проведенні розрахунків прийняті за основу дані про уповільнення технічно справного автобусу «Богдан», однак об`єктивних даних про перебування автобусу після зіткнення з автомобілем в технічно справному стані, а також про належність реакції водія автобуса і його спроможність сприймати обставини після зіткнення транспортних засобів, матеріали кримінального провадження не містять, зокрема такі дані відсутні й у висновку комплексної експертизи. Отже, суд зазначає, що експерт виходив із звичайних умов руху автобуса «Богдан» і не враховував дійсні умови, що мали місце після зіткнення транспортних засобів, а тому вважає безпідставними категоричні результати експертного дослідження в цій частині. Таким чином, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_11 поставив водія автобуса ОСОБА_15 в стан аварійної обстановки, внаслідок чого останній був змушений змінити швидкість, напрямок руху, застосувати гальмування, а після зіткнення, незважаючи на прийняті водієм ОСОБА_15 міри, автобус, рухаючись за інерцією, зіштовхнувся зі стелою АЗС. Тому, оцінюючи доводи обвинуваченого, який вказує, що тілесні ушкодження потерпілі отримали саме в результаті зіткнення зі стелою АЗС, а не внаслідок контактування керованого ним автомобілю та автобуса, посилаючись, в тому числі, на пункти 6,7 висновку комплексної експертизи, де міститься імовірнісний висновок отримання потерпілими ушкоджень в результаті наїзду автобуса на стаціонарний об`єкт стелу АЗС, що, на думку обвинуваченого виключає його відповідальність за ч.1 ст.286 КК України, суд приходить до протилежного висновку і вважає вказану подію, тобто зіткнення транспортних засобів після якого відбувся наїзд автобусу на стелу АЗС єдиною дорожньо-транспортною подією з наслідками у виді, у тому числі, отриманих потерпілими середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

При вищевказаних обставинах, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_11 доведеною і погоджується з кваліфікацією його дій, яка дана органом досудового розслідування - ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину за ч.1 ст.286 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості. З дня вчинення злочину, тобто з 14.09.2012 р., минуло 3 роки.

За правилами ст.49 ч.1, п.2 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Оскільки кримінальне провадження не містить даних, які б передбачали зупинення перебігу давності або його переривання, то воно підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, зі звільненням ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

В ході судового розгляду справи потерпілими заявлені цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи відсутність підстав передбачених ст. 129 КПК України для розгляду заявлених цивільних позовів та з урахуванням роз`яснення вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду Укаїни суд зазначає, що цивільні позови потерпілих про відшкодування шкоди спричиненої злочином судом не розглядаються, у зв`язку із закриттям кримінального провадження, що не позбавляє вказаних осіб права звернутися із відповідними позовами у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284, 286, 369, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_12 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000351 від 29.11.12 за обвинуваченням ОСОБА_11 за ст.286 ч.1 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський Харківської області в семиденний строк з дня її проголошення, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя