Справа № 464/2990/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/557/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого- судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 08 квітня 2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новомарківка Єрментауцького району Целіноградської області Республіки Казахстан,-

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

його адвоката - ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:
вищевказаною ухвалою клопотання адміністрації Львівської виправної колонії УДПтСУ у Львівській області (№48) і спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено. Замінено ОСОБА_7 невідбуту частину покарання більш м`яким обмеження волі на строк 02 роки 06 місяців 14 днів з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку.

Не погоджуючись із даною ухвалою, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність й необгрунтованість оскаржуваного рішення, просить його скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.

На обгрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що суд першої інстанції при розгляді подання про заміну невідбутої частини покарання на обмеження волі зробив висновок, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, прийнявши до уваги наявність виключно заохочень та не надавши належної оцінки усім стягненням, які накладались на засудженого протягом строку відбування покарання.

На його думку, поведінка засудженого ОСОБА_7 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, свідчить про його неспроможність та неготовність до самоскерованої правослухняної поведінки, а чергування 8 заохочень із накладеними 49 разів стягненнями свідчить про нестабільну поведінку засудженого у місцях позбавлення волі, більшість із яких накладені за нетактовну поведінку та самоскалічення.

На апеляційну скаргу прокурора засудженим ОСОБА_9 подано заперечення, в яких останній просить апеляційну скаргу відхилити. Зазначає, що у виправній колонії № 49 він провчився 4 роки, отримав професію, був нагороджений грамотами, мав 9 заохочень, а не 8, як про це вказує прокурор у своїй апеляційній скарзі. Окрім цього, щодо кількості застосованих до нього стягнень, звертає увагу на положення ст.69 КВК України, а саме на те, що якщо протягом шести місяців з дня відбуття стягнення засуджений не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення. Покликається також на те, що неодноразово звертався до начальника виправної колонії з проханням його працевлаштувати, однак виправна колонія № 49 не мала такої можливості. В своїх доповненнях до заперечення на апеляційну скаргу, засуджений покликається також на те, що став на шлях виправлення та працевлаштований.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, думку засудженого та його адвоката, які вважають рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Водночас, у п.17 вказаної Постанови зазаначено, що судам під час судового розгляду справ цієї категорії слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з наданою адміністрацією Львівської виправної колонії УДПтСУ у Львівській області (№48) характеристикою (а.с.п.3) ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, зокрема востаннє 26.01.2011 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.1 ст.263, ч.1 ст.129, ч.4 ст.296, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ст.ст.70, 71 КК України на 9 років 3 місяці позбавлення волі.

Перебуваючи під вартою в слідчому ізоляторі м.Львова з 07.05.2010 року допустив 2 порушення вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.

До Сокальської виправної колонії № 47 прибув 05.03.2011 року, під час перебування у якій допустив вісім порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності.

02 серпня 2012 року прибув до Петрівської виправної колонії № 49, у якій за час перебування допустив 39 порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності.

За активну участь у роботі на відділенні шість разів заохочувався.

У 2013-2014 навчальних роках навчався у Петрівському навчальному центрі № 49, де здобув професію «столяр-будівельний» ІІІ розряду.

До Львівської виправної колонії № 48 прибув 07.10.2015 року, в якій не був працевлаштований у зв`язку зі скороченням обсягів виробництва. В установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за підсумками роботи у IV кварталі 2015 року один раз заохочувався правами начальника установи.

Раніше накладені стягнення погашені та достроково зняті, у тому числі п`ять стягнень згідно з поданням прокуратури Петровського району Кіровоградської області від 25.02.2014 року № 02-650 скасовані.

Бере участь у реалізації програм диференційованого впливу, заходи виховного та профілактичного характеру відвідує регулярно, приймає участь у культурно-масових, просвітницьких та фізкультурно-оздоровчих заходах.

Окрім цього, у Львівській виправній колонії перебуває на профілактичному обліку як особа, що схильна до самоскалічення.

Після всебічного й повного вивчення даних про особу засудженого та ретельного з`ясування його ставлення до вчинених злочинів, відбування покарання, колегія суддів апеляційного суду прийшла до переконання, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про виправлення засудженого та можливість заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Адже відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процеспозитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При цьому висновок про ставання особи-засудженої на шлях виправлення повинен грунтуватися не лише на характеристиці особи за період, що передував розгляду питання застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, але й за весь період відбування покарання.

Ураховуючи тяжкість злочину, за вчинення якого засуджений ОСОБА_7 , дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку за час відбування покарання, зокрема те, що до нього неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного впливу, за що він мав 49 стягнень, які хоч і погашені, однак у порівнянні лише 8 разів заохочувався, наведені обставини не можуть в повній мірі свідчити про виправлення особи та її готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Окрім того, в резолютивній частині своєї ухвали районний суд ще й помилково зазначив про відрахування в дохід держави 20 % заробітку.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими, а отже оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, апеляційна скарга до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 задовольнити, ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 08 квітня 2016 року, якою засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання більш м`яким обмеження волі на строк 02 роки 06 місяців 14 днів з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні спільного подання Львівської виправної колонії УДПтСУ у Львівській області (№48) та спостережної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш мяким ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4