Справа № 303/6903/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.03.2016 м. Ужгород
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , несудимого, громадянина України,
за ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України повернуто прокурору, як такий , що не відповідає вимогам КПК України,
Згідно обвинувального акта ОСОБА_6 29.10.2015 року, близько 7-ої години, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання його тітки - ОСОБА_7 , умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, викрав нетбук марки «ACER ASPIRE ONE», серійний номер NNSGDEU0022371D7997614, який знаходився у вітальній кімнаті даної квартири, вартістю 1100 гривень, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
30.10.2015 року, приблизно о 23-ій годині, ОСОБА_6 умисно, повторно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, за допомогою ключа, який напередодні забрав із квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_7 , проник до гаражного приміщення, звідки таємно викрав два спортивні велосипеди типу «монтенбайк» іноземного виробництва, вартістю 960 гривень, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Дані дії ОСОБА_6 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України, суд в ухвалі зазначив, що орган досудового слідства замість викладу у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, два рази послідовно виклав фактичні обставини кримінального правопорушення, зазначивши кваліфікацію двох тотожних злочинів за ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, без належного формулювання обвинувачення.
Прокурор в апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_6 до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи доводи апеляції, прокурор зазначив, що обвинувальний акт, складений та затверджений 30.10.2015 року відповідає вимогам ст.291 КПК України, а твердження суду про його невідповідність вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України не відповідає дійсності, оскільки в обвинувальному акті чітко зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.185 КК України і викладено формулювання обвинувачення і фактичні обставини справи, які прокурор вважає встановленими, а оцінка судом правильності/неправильності правової кваліфікації дій обвинуваченого виходить за межі повноважень суду.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне
Відповідно до вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, а тому зміст та процедура його складання, перелік додатків до нього повинні відповідати вимогам кримінального процесуального закону, згідно яких формулювання обвинувачення в обвинувальному акті обов`язково викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та його правової кваліфікації, з посиланням на положення матеріального закону.
В обвинувальному акті необхідно викласти як фактичні обставини кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення, оскільки згідно ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.
З обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , затвердженого прокурором 30 жовтня 2015 року, убачається, що викладені у ньому формулювання обвинувачення і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення по двох епізодах ідентичні, що не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України(а.п.а.п.3-6).
З реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до вище вказаного обвинувального акта (а.п.7-8) видно, що такий не відповідає вимогам ст.109 КПК України, оскільки він, будучи невід`ємною частиною обвинувального акта, всупереч вимог ст.ст.109, 110 КПК України, не містить даних про внесення відомостей до ЄРДР, які в контексті даних статей є процесуальними діями.
Відсутність відомостей про процесуальні дії внесення відомостей про злочини в ЄРДР, на думку колегії суддів, позбавило суд першої інстанції можливості перевірити законність обвинувального акта, оскільки такий є процесуальним рішенням, яким завершується досудове розслідування. В свою чергу, досудове розслідування розпочинається тільки після внесення відомостей в ЄРДР, в порядку ст.214 КПК України, а відсутність відомостей про ці процесуальні дії в реєстрі матеріалів досудового розслідування позбавляє суд можливості дати цим обставинам належну оцінку.
Враховуючи, що в обвинувальному акті зазначено дві правові норми, якими, на думку органу досудового слідства, передбачено кримінальну відповідальність за дії ОСОБА_6 , при цьому правова кваліфікація викладена тільки одна, в контексті ст.337 КПК України про розгляд кримінального провадження тільки в межах висунутого обвинувачення, все вище викладене позбавляло суд першої інстанції можливості призначити справу до судового розгляду.
Тому висновок суду про невідповідність обвинувального акта п.5 ч.2 ст.291 КПК України грунтується на вимогах закону, про що докладно зазначено в ухвалі суду першої інстанції з посиланням на практику Європейського суду з прав людини.
Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції вийшов за межі наданих йому ст.314 КПК України повноважень, повертаючи обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України, а також з підстав порушення норм ст.42 КПК України, в зв`язку з неконкретністю пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення і, як наслідок, в зв`язку з порушенням його права на захист, колегія суддів відкидає, як необґрунтовані з вище наведених підстав.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України , апеляційний суд , -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: