Дата документу Справа № 311/176/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/1761/16-к Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 11сс/778/400/16 ОСОБА_1
Категорія ст.193 Доповідач у 2 інстанції
КПК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово до 16 серпня 2016 року, з покладанням обов`язків, передбаченого п.п. 1, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, з застосуванням електронних засобів контролю, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодніпровка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, пенсіонера, який має середню освіту, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за наступних обставин.

Як зазначає слідчий у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, 17 червня 2016 року близько 22.00 години, ОСОБА_7 , перебуваючи на території гаражного кооперативу розташованого по вулиці Радянська в смт Степногірськ Василівського району Запорізької області, зустрів ОСОБА_10 з яким виник конфлікт на ґрунті неприязних відносин. В ході конфлікту, ОСОБА_7 діючи умисно, з метою отримання інформації про строк виконання боргових зобов`язань перед ним, наніс потерпілому один удар рукою зжатою в кулак в область обличчя, від якого останній впав на землю. Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 відвів останнього до гаражу № НОМЕР_1 розташованого на території гаражного кооперативу по вулиці Радянська в смт Степногірськ Василівського району Запорізької області, де перебуваючи на відкритій місцевості та діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння наніс потерпілому ще два удари в область грудної клітини від яких останні впав на землю та не зупиняючись на скоєному, маючи намір на подальше спричинення тілесних ушкоджень та реалізуючи задумане взяв дерев`яну дошку та утримуючи її в руках наніс ОСОБА_10 біля двадцяти травматичних дій (ударів) по різних частинах тулубу потерпілого, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді множинних синців та саден верхніх та нижніх кінцівок, перелом обох кінцівок, саден спини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого.

18 червня 2016 року відомості про злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001355.

19 червня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

20 червня 2016 року слідчий СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним вказаного в клопотанні правопорушення, та враховуючи вимоги ст. 194 КПК України, застосував інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною не залишати житло цілодобово до 16 серпня 2016 року, з покладанням обов`язків, передбаченого п.п. 1, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати до слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 із встановленою періодичністю; утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; носити електронний засіб контролю.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що в ухвалі слідчого судді відсутнє обґрунтування, у зв`язку з чим суд вважає, що неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не є доведеними з боку прокурора. Вважає, що судом безпідставно враховано обставину щодо наявності у підозрюваного утриманців, оскільки жодних утриманців у ОСОБА_7 немає. Також, на думку прокурора, судом не враховані всі обставини, які були встановлені слідством, а саме що ОСОБА_7 мав намір виїхати до Росії; ставлення особи до вчинюваних дій; що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимим, однак притягувався до кримінальної відповідальності.

На підставі чого, просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність викладених вище ризиків, перелік яких встановлений п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя встановив, що прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та з додержанням вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 178 КПК України суд врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України; дані про особу підозрюваного, та приймаючи до уваги вік, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, репутацію, яка відповідно до характеристики Степногорського селищного голови є виключно позитивною, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано застосував до ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України з застосуванням засобів електронного контролю з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та задля запобігання спробам незаконно впливати на свідків.

Доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора, які за своїм змістом аналогічні доводам клопотання, та спростував їх, із зазначенням відповідних мотивів.

Як вбачається з матеріалів справи, в клопотанні слідчий просив застосувати запобіжний захід щодо ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме на те, що особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Проте, викладені в клопотанні доводи слідчого, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для запобігання ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені відповідними матеріалами провадження, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, де мешкає разом з дружиною, допомагає виховувати 4-х онуків, отже має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони (а.с. 27), є пенсіонером, отже отримує постійний дохід у вигляді пенсійного забезпечення.

Проте, фактично задля запобігання спробам незаконно впливати на свідків суд поклав на підозрюваного обов`язок утримуватися від спілкування з свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Зазначений у клопотанні ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, не може ґрунтуватися лише на тяжкості злочину, в скоєнні якого підозрюються особа.

Ризик продовження злочинної діяльності не може ґрунтуватися лише на тому факті, що ОСОБА_7 раніше притягувався за скоєння злочину проти життя та здоров`я, оскільки судимість за його вчинення погашена у відповідності до ст. 89 КК України.

Обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житло цілодобово та поклавши на підозрюваного зобов`язання носити електронний засіб контролю і утримуватися від спілкуванням зі свідками, слідчий суддя нівелював ризик незаконного впливу на свідків.

Зазначена в клопотанні слідчого перевірка підозрюваного на причетність до інших тяжких злочинів не є підставою, визначеною КПК України, яка може вказувати на неможливість обрання запобіжного заходу, більш м`якого, ніж тримання під вартою. Докази, що підозрюваний порушує покладені на нього судом першої інстанції обов`язки до суду апеляційної інстанції не надано.

Істотних порушень вимог КПК України, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді, при розгляді клопотання не допущено.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 20 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово, з покладанням певних обов`язків, у тому разі і носити електронний засіб контролю, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу, оскарженню в касаційному порядку не підлягають.

Судді: 1 2 3