АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/1374/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/429/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 31 травня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

представник КВК №80 ОСОБА_8

представник адміністрації КВК№80 ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить переглянути рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2014 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч.1 ст.121, ч.4 ст.296, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 18 серпня 2014 року, засудженому ОСОБА_6 було скорочено наполовину не відбуту частину покарання, на підставі ст..6 ЗУ «Про амністію в 2014 році»
23 лютого 2016 року на адресу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від ОСОБА_6 надійшло клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на відсутність передбачених законом підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, оскільки останній, будучи засудженим за вчинення тяжких злочинів, своїм ставленням до праці та поведінкою не довів своє виправлення, за період відбуття покарання в установі характеризується негативно та посередньо, піддавався стягненню, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає їх необхідності, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотанні про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави. Так, ОСОБА_6 відбув необхідну для умовно-дострокового звільнення частину покарання, при цьому, судом не об`єктивно розглянуто матеріали особової справи засудженого.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді представники КВК №80 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, з огляду на неправомірність викладених в ній доводів.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч. 3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що засуджений ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання. При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним злочинів, поведінку засудженого під час відбування покарання.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно даних особової справи, характеристики та довідки про заохочення і стягнення, інших документів, що містяться в метеріалах судового провадження, засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи покарання в Дніпропетровському СІЗО характеризувався посередньо заохочень та стягнень не мав; за період відбування покарання в КВК №80, характеризувався посередньо, мав 1 стягнення, заохочень не мав, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає їх необхідності.
Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, суд першої інстанції всебічно дослідив матеріали особової справи засудженої, взяв до уваги тяжкість та характер скоєних засудженим злочинів, те, що він відбув 2/3 частини призначеного покарання, характеристику засудженого, згідно якої, ОСОБА_6 характеризується, як особа, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.
З цим висновком погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженої ОСОБА_6 .
Разом з тим, згідно з Постановою № 2 Пленуму Верховного Суду України від 06.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії, по суті внесеного подання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, адміністрацією Криворізької установі виконання покарань №80, в особистій характеристиці засудженого зроблено висновок про те, що засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання, лише стає на шлях виправлення, застосування до нього умовно-дострокового звільнення, згідно ст.81 КК України, вважається передчасним.

Так, доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, чого перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про незаконність рішення суду, колегією суддів визнаються безпідставними.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що до ОСОБА_6 , засудженого за вчинення тяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296, ст.70 КК України, ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 18 серпня 2014, було застосовано вимоги ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та скорочено на половину не відбуту частину призначеного вироком суду покараня.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4