16.09.2016
Справа № 642/5641/15
Провадження № 1-кп/642/484/15
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, з середньою базовою освітою, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, працює водієм Територіального центру соціального обслуговування Люботинської міської ради, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 за ознаками злочину, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, з середньою базовою освітою, не працює, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 КК України, -

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні прокурор просив продовжити строки застосування запобіжного заходу обвинувачених ОСОБА_6 , що тримається під вартою та ОСОБА_7 , що перебуває під цілодобовим домашнім арештом, строк дії якого продовжувався судом по 19.09.2016 року.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Зазначаючи в судовому засіданні стороною обвинувачення про наявність підстав для продовження строку запобіжного заходу, прокурор вказує наявність ризиків, визначених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою та доцільності саме такого запобіжного заходу. На думку прокурора, запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Під час розгляду клопотання, судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків і суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вказане свідчить про те, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень і, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що він обвинувачуються у скоєнні низки умисних тяжких злочинів, з врахуванням тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, може сховатися від суду, і, таким чином, перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, виявляє підвищену соціальну небезпеку, і вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому вважає необхідним строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити до двох місяців. Крім того, стороною захисту будь-яких нових доводів та обставин, які не були б відомі і враховані при продовженні щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, і які свідчили про необхідність її зміни, суду надано не було.

В той же час, суд здійснює належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.

За таких обставин, дослідивши всі надані доводи та заперечення, суд приходить до висновку, що доводи сторони захисту ОСОБА_4 щодо недоведеності продовження існування ризиків не є безпідставними.

Ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України мають бути реальними та їх існування має бути оцінено з урахуванням конкретних обставин.

За таких обставин, суд вважає за необхідне у зв`язку з відсутністю належного обґрунтування продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, змінити час його застосуваня в період часу з 20.00 год. до 08.00 год.

Однак, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених прокурором в суді; вказаних вище даних про особу обвинуваченого, наявністю місця реєстрації та проживання, міцних соціальних зв`язків, наявністю малолітніх дітей 2004 року та 2009 року народження, тобто утриманців, в тому числі батька ОСОБА_9 , суд приходить до висновку про можливість встановлення періоду застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з метою роботи у дений час, який характеризується за її місцем виключно з позитивної сторони.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи обставини справи, суд вважає на необхідне заборонити обвинуваченому залишати житло - АДРЕСА_2 без дозволу суду в період часу з 20.00 год. до 08.00 год., на строк 60 (шістдесят) діб, тобто - по 14 листопада 2016 року, включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 331,350, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27), обраний ОСОБА_6 продовжити на 60-днів, по 14 листопада 2016 року, включно.

Задовольнити клопотання сторони захисту стосовно ОСОБА_7 .

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 а саме: заборонити обвинуваченому залишати житло - за цією адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, а саме домашній арешт в період часу з 20.00 год. до 08.00 год., на строк 60 (шістдесят) діб, тобто - по 14 листопада 2016 року.

Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки: домашній арешт в період часу з 20.00 год. до 08.00 год.

1) Прибувати до суду за першою вимогою;

2) Не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 без дозволу суду домашній арешт в період часу з 20.00 год. до 08.00 год.

3) Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалу направити для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого. Ухвала не підлягає окремому оскарженню.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя