Справа № 171/841/16-к

В И Р О К
іменем України
встановив:
07.04.2016 року близько 12 год. ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел на таємне викрадення майна свого сусіда ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через паркан переліз на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металеву бочку, об`ємом 200 л, вартістю 1000 гр., після чого з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив крадіжку металевої бочки у потерпілого, оскільки йому потрібні були кошти. Викрадену бочку він здав на пункт приймання металобрухту. У вчиненому розкаюється, викрадену бочку він повернув потерпілому.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України та за згодою сторін суд визнав недоцільним дослідження доказів по справі в повному обсязі, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності їх позиції, та вирішив обмежитись під час дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого.
З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у сховище.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує його вік, сімейний та матеріальний стан, посередню характеристику за місцем проживання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, суд також враховує конкретні обставини скоєного ним злочину та його відношення до цього, щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди, наявність на утриманні малолітньої доньки, також враховує, що вчинений обвинуваченим злочин згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, і вважає, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання у виді позбавлення волі, але не на максимальний строк, із застосуванням ст.75 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого на підставі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди. Обставин, які обтяжують покарання суд не встановив.
Питання про речові докази по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ КВІ.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
Речовий доказ по справі металеву бочку, передану на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити власнику.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати потерпілому.
Суддя: