Справа №295/682/16-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000522 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Савченки, Народицького району, Житомирської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

10 липня 2015 року прапорщик ОСОБА_4 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мобілізації, на особливий період, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2015 №194 прапорщик ОСОБА_4 , зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду командира гармати гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2015 року №195 прапорщика ОСОБА_4 відряджено до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 навчальний центр ВДВ), яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби прапорщик ОСОБА_4 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Згідно вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, №454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Однак, прапорщик ОСОБА_4 , в ході проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 .

Так, 25 вересня 2015 року о 08 і од. 00 хв. прапорщик ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, перебуваючи за місцем тимчасової дислокації свого підрозділу: АДРЕСА_3 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 .

За час відсутності в частині прапорщик ОСОБА_4 , обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 30 жовтня 2015 року.

30 жовтня 2015 року прапорщик ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_4 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 ч.4 КК України.

Однак, 08 листопада 2015 року близько 8 год. 00 хв., прапорщик ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. І, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повторно, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби в умовах особливого фіоду особливий період, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка озташована по АДРЕСА_4 .

За час відсутності в частині прапорщик ОСОБА_4 , обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до ійськової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини і його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 13 січня 2016 року.

13 січня 2016 року прапорщик ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_1 та згідно із наказом командира вказаної військової частини № НОМЕР_4 вважається таким, що прибув та приступив до виконання своїх обов`язків.

Скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ст.407 ч.4 КК України, як умисні дії, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість свою визнав повністю та вказав, що в вересні 2015 року був призваний, мав намір служити, однак 25 жовтня 2015 року покинув військову службу і з`явився тільки 30 жовтня 2015 року. Потім 08 листопада 2015 року покинув службу і з`явився 13.01.2016 року до розташування військової частини. Свої дії обґрунтував тим, що бажав виконувати обов`язки на передовій і не бажав виконувати наряди по кухні, підмітати плац і тому подібне. У скоєному розкаявся.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечують всі учасники судового провадження.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що обставинами, які пом`якшують його покарання по справі є щире каяття. Обставин, які обтяжують його покарання по справі не встановлено. Суд також враховує, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 не судимий, не працює, характеризується за місцем служби посередньо, як такий, що не відповідає займаній посаді, а тому суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого, вважає, що йому слід призначити покарання в виді трьох років позбавлення волі.

При цьому, враховуючи тяжкість злочину, обставини вчинення злочину, характер дій, обвинуваченого, його особу поведінку винного до вчинення злочину, його ставлення до вчиненого ним діяння, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому застосовує ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього додаткові зобов`язання відповідно до ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не застосовувався, цивільний позов не пред`являвся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370 374 КПК України суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ст. 407 ч.4 КК України та призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 3, 4 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1