Справа № 708/1292
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.07.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження №11-кп/777/389/16 (справа №708/1292/2012) за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Зарічево Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, інваліда третьої групи,

про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2013 року відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю засудженого ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 26.05.2016 року в справі №708/1292/2012 та прийняти законне і обґрунтоване рішення за його апеляційною скаргою.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 вказує, що в своїй заяві про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2013 року він зазначив про те, що з листа Зарічівського сільського голови за вих. №82/02-36 від 14.04.2016 року слідує, що громадянин ОСОБА_7 майном комунальної власності Зарічівської сільської ради не користувався, договір оренди та акт прийому-передачі майна в оренду відсутній, відповідно орендна плата за користуванням майном не сплачувалась, відомості про повернення майна, або припинення користування ним також відсутні. Злочину у вчиненні якого його визнано винним вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2013 року він не вчиняв. Просить допомоги у проведенні незалежного і безстороннього розслідування справи, вважає, що справа сфальсифікована і спровокована правоохоронними органами з метою його відсторонення від займаної ним посади, оскільки нібито потерпілий по справі ніколи не мав наміру орендувати майно, про оренду якого строком на шість місяців звертався до сільської ради, про що свідчить те, що після укладення договору оренди потерпілий жодного разу не з`явився для використання орендованих приміщень, жодних грошових коштів за орендоване майно не сплатив, прийнявши по акту приймання-передачі орендоване майно не здав його по завершенню договору оренди, так як і не використовував і не мав наміру використовувати таке майно, а діючи у згоді із працівниками правоохоронних органів мав тільки один єдиний намір використати цю надуману ситуацію щодо оренди майна для того, щоб неправомірно притягнути його, ОСОБА_5 , до відповідальності з метою його відсторонення від посади. Посилається на те, що ці обставини свідчать, що злочин в якому його було обвинувачено та в подальшому засуджено, був спровокований працівниками правоохоронних органів за використання і безпосередньої участі так званого потерпілого, який не мав наміру у подальшому орендувати комунальне майно.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2013 року.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обставина відсутності договору оренди майна комунальної власності, укладеного між потерпілим ОСОБА_7 та Зарічівською сільською радою, на яку посилається ОСОБА_5 , не є в даному кримінальному провадженні нововиявленою, оскільки фактично є висловленням його особистої незгоди з вироком суду, така не спростовує встановлені в судовому засіданні факти та її врахування судом не мало б наслідком ухвалення іншого рішення, ніж те, яке було прийняте, а отже ні сама по собі, ні разом з будь-якими іншими раніше виявленими обставинами неправильності вироку Перечинського районного суду від 17 квітня 2013 року не доводить. З вироку, яким засуджено ОСОБА_5 , вбачається, що останній повністю визнає вину в інкримінованому йому злочині, щиро розкаюється і зазначає про недопущення в подальшому подібних порушень закону. Крім цього, твердження про фальсифікацію доказів, а так само інші посилання ОСОБА_5 на зловживання з боку працівників правоохоронних органів, не є нововиявленими обставинами.

Після доповіді суддею-доповідачем змісту оскаржуваної ухвали, доводів, викладених в апеляційній скарзі, були заслухані:

- засуджений ОСОБА_5 , який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувати вирок суду за ново виявленими обставинами, зазначеними ним у заяві;

- прокурор ОСОБА_6 , який посилаючись на відсутність нововиявлених обставин, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження №11-кп/777/389/16 (справа №708/1292/2012) та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 368, 75 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням функцій представника місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок суду в апеляційному порядку не був оскаржений та набрав законної сили.

Цим вироком встановлено, що 28 червня 2012 року ОСОБА_5 , працюючи на посаді Зарічівського сільського голови Перечинського району, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав від громадянина ОСОБА_7 хабар у розмірі 300 Євро, що по курсу НБУ станом на 28 червня 2012 року складало 2991 гривен 18 копійок.
25 квітня 2016 року до Перечинського районного суду від засудженого ОСОБА_5 надійшла заява про перегляд вироку Перечинського районного суду від 17 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви ОСОБА_5 зазначає, що його засуджено незаконно, злочин в якому його було обвинувачено та в подальшому визнано винним, був спровокований працівниками правоохоронних органів за використання і безпосередньої участі потерпілого, який не мав наміру у подальшому орендувати комунальне майно, про що свідчить отримана від Зарічівського сільського голови відповідь за вих. №82/02-36 від 14.04.2016 року, з якої слідує, що громадянин ОСОБА_7 майном комунальної власності Зарічівської сільської ради не користувався, договір оренди та акт прийому-передачі майна в оренду відсутній, відповідно орендна плата за користуванням майном не сплачувалась, відомості про повернення майна, або припинення користування ним, також відсутні.

Як вбачається з заяви ОСОБА_5 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, в ній наведені доводи в основному аналогічні доводам апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив, що наведені у заяві підстави перегляду вироку не є у кримінальному провадженні нововиявленими обставинами, оскільки є фактично висловлюванням його особистої незгоди з вироком, не спростовує встановлені в судовому засідання факти та її врахування судом не мало б наслідком ухвалення іншого рішення, ніж те, яке було прийнято та неправильності вироку Перечинського районного суду від 17 квітня 2013 року, не доводить.

Також, судом першої інстанції враховано, що з вироку вбачається, що засуджений ОСОБА_5 повністю визнав вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся і зазначив про недопущення в подальшому подібних порушень закону.

Висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 26 травня 2016 року, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а тому апеляційний суд погоджується з такими висновками.

Так, підстави для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами встановлені статтею 459 КПК України.

Частиною 1 цієї статті встановлено, що за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Відповідно до частини 2 статті 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Посилання ОСОБА_5 на відповідь Зарічівського сільського голови за вих. №82/02-36 від 14.04.2016 року, згідно якої відсутні договір оренди, який укладено між потерпілим ОСОБА_7 та Зарічівською сільською радою та акт прийому-передачі майна в оренду, не є нововиявленими обставинами, що правильно встановлено в ухвалу суду першої інстанції, оскільки такі зберігаються в матеріалах кримінального провадження, досліджувались судом при його розгляді та зазначені у вироку, а посилання на те, що громадянин ОСОБА_7 майном комунальної власності Зарічівської сільської ради не користувався та відсутні відомості про повернення майна або припинення користування ним майна, не спростовують встановлені при розгляді кримінального провадження фактичні обставини справи та винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 оспорюючи в заяві вирок, фактично посилається на неповноту судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто на підстави перегляду судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку.

Апеляційний суд не встановив підстав, які відповідно до частини 2 статті 459 КПК України визнаються нововиявленими обставинами, а тому дійшов висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами.
З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 є необґрунтованими.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування ухвали суду першої інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 459, 467 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2013 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанцій набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3