Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________30.05.2016
Справа № 490/3030/16-к
н/п 1-кп/490/407/2016
У Х В А Л А
30 травня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,

їх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8

під час судового розгляду на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 000196, за обвинуваченням ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання недопустимими доказів, що містяться у протоколах слічих (розшукових) дій, складених старшим оперуповноваженим 3-го відділу 2-го управління ГУ БКОЗ СБ України ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И В :
У судовому засіданні з судового розгляду на підставі вказаного вище обвинувального акту прокурором ОСОБА_3 , крім інших, надано суду для долучення до матеріалів судового провадження і дослідження докази, що місяться:

- у протоколі від 26.06.2015 огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр;

- у протоколі від 01.07.2015 добровільної видачі ОСОБА_10 грошових коштів у сумі 15000 грн. та 134 999 грн.;

- у протоколі від 01.07.2015, складеному за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням № 0001196, щодо здійснення 30 червня 2015 року аудіо- та відеоконтролю ОСОБА_5 ;

- у протоколі від 01.07.2015, складеному за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням № 0001196, щодо здійснення 30 червня 2015 року аудіо- та відеоконтролю ОСОБА_6 ;

- у протоколі від 20.07.2015, складеному за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням № 0001196, про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж щодо мобільного телефонного номеру оператора мобільного зв`язку, який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 .

Перед початком дослідження зазначених вище доказів захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про визнання доказів, що містять вказані протоколи, недопустимими, оскільки оперуповноважений ОСОБА_9 , який склав ці протоколи, 22 червня 2015 року допитувався у кримінальному провадженні № 0001196 в якості свідка, а тому, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 79 КПК України, не мав права 26 червня 2015 року, 01 липня 2015 року та 20 липня 2015 року за дорученням прокурора проводити вказані слідчі дії, тобто виконувати повноваження слідчого.

Вислухавши думки інших учасників процесу, суд вважає вказане клопотання захисника таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Відповідно до ч. 2 цієї статті, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Частина 1 ст. 86 КПК України визначає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 41 КПК України, під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 77 КПК України слідчий, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він брав участь у цьому ж провадженні як свідок.

Отже, оскільки оперуповноважений ОСОБА_9 22 червня 2015 року брав участь в якості свідка у кримінальному провадженні № 0001196, він не мав права брати участь у проведенні за дорученням прокурора слідчих дій, тобто користуватися повноваженнями слідчого, оскільки, згідно п. 1 ч. 1 ст. 77 КПК України, підлягав відводу.

Таким чином, зазначені вище слідчі дії проведено особою, яка за законом не мала на це повноважень, а отже докази, отримані в результаті їх проведення, здобуті з істотним порушенням норм КПК України і, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 87 КПК України, є недопустимими.

При цьому, недопустимість вказаних доказів є очевидною, а тому клопотання захисника відповідно до положень ч. 2 ст. 89 КПК України підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 89 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Визнати недопустимими докази, що містяться у складених старшим оперуповноваженим 3-го відділу 2-го управління ГУ БКОЗ СБ України ОСОБА_9 :

- протоколі від 26.06.2015 огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр;

- протоколі від 01.07.2015 добровільної видачі ОСОБА_10 грошових коштів у сумі 15000 грн. та 134 999 грн.;

- протоколі від 01.07.2015, складеному за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням № 0001196, щодо здійснення 30 червня 2015 року аудіо- та відеоконтролю ОСОБА_5 ;

- протоколі від 01.07.2015, складеному за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням № 0001196, щодо здійснення 30 червня 2015 року аудіо- та відеоконтролю ОСОБА_6 ;

- протоколі від 20.07.2015, складеному за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії за кримінальним провадженням № 0001196, про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж щодо мобільного телефонного номеру оператора мобільного зв`язку, який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: