Справа № 308/743/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003374 від 22.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003374 від 22.10.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст. 187 КК України.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 01.02.2016 р. обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 2-ох місяців - до 31 березня 2016 року.
За правилами ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до двох місяців у зв`язку із наявними ризиками передбаченими КПК України, зокрема незаконого впливу на потерпілу, яка не допитана в судовому засіданні, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Просив врахувати той факт, що обвинувачений раніше судимий, на шлях виправлення не став.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала думку прокурора.

Захисник в судовому засіданні просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який, оскільки ризики на які посилається прокурор не доведені, а також не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеного ризику. За таких обставин просив змінити запобіжний захід на домашній арешт та покласти обов`язок утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Так, запобіжні заходи загалом, в тому числі тримання під вартою як один з їх видів, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка , іншого підозрюваного, обвинуваченого тощо, знищити , сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, враховуючи тяжкість злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до семі років, те, що ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні тяжких злочинів, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом вважає, доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суду не надано достатньо доказів наявності підстав вважати, що ОСОБА_6 залишаючись на волі, не буде ухилятись від слідства та суду, не буде чинити тиск на потерпілих. Зважаючи на викладене, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам визначених ст. 177 КПК України. З урахуванням вищенаведеного та того, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, отже суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 314, 315, 331, 369-372 КПК України суд
УХВАЛИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи , але не більше ніж на 60 днів - до 27 травня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1