Справа № 301/2091/16-к

У Х В А Л А

"27" жовтня 2016 р. м. Іршава
в с т а н о в и л а :
Дослідивши матеріали клопотання, вважаю, що таке слід повернути для усунення недоліків, виходячи з наступного.
Частина 2 ст. 171 КПК України містить вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна.
Дане клопотання старшого слідчого вказаним вимогам не відповідає, оскільки не містить вказівку про підстави і конкретну мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу накладення арешту, а також відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
У клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.
До матеріалів клопотання не додано документів та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Зокрема, указуючи про належність бензопили марки «Stihl» помаранчевого кольору, у клопотанні не зазначено і місцезнаходження майна та його власника. Також до клопотання не додано доказів про володіння, користування чи розпорядження підозрюваною особою вказаним майном.
Не додано до клопотання і документів, що підтверджують право власності на майно.
Згідно ст. 132 ч.2 КПК України, застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про яке йдеться в клопотанні та може бути виконане завдання, для виконання якого подано клопотання.
Згідно ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
До клопотання про арешт додано витяг з ЄРДР, копія протоколу огляду місця події, заяву про доручення до справи бензопили та постанову про визнання речовим доказом. Інших доказів, які б підтверджували обґрунтованість поданого клопотання, у тому числі, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину, передбаченого ст. 246 КК України, до клопотання не приєднано.
Згідно ч.5 ст.171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
З протоколу огляду місця події від 24.10.2016 року вбачається, що бензопила марки «Stihl» помаранчевого кольору була вилучена 24 жовтня 2016 року під час огляду дворогогосподарства в АДРЕСА_1 .
З клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слідчий СВ ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Іршавського районного суду тільки 26.10.2016 року, тобто по закінченні строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України.
Згідно ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин, вважаю, що клопотання слідчого СВ ОСОБА_2 слід повернути прокурору ОСОБА_3 для усунення недоліків.
Керуючись ст. 160, 170-172 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя : ОСОБА_1