АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/425/16-к Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження 11-кп/790/1171/16 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.162 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 11-кп/790/1171/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Брянськ Російської Федерації, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 03.04.2000 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140 ч.3 ст.193 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 08.07.2004 року вироком Київського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.357, ч.3 ст. 185, ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 06.11.2009 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 24.01.2011 року вироком Дзержинського районного суду м Харкова за ч.3 ст. 185, з застосуванням ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.07.2014 року умовно-достроково на підставі постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 18.07.2014 року на не відбутий строк 1 рік 8 місяців і 14 днів, -

засуджений за ч.1 ст.162 КК України та призначене узгоджене покарання на підставі угоди від 27 січня 2016 року про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 - 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. ст. 81, 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невід буту частину покарання за попереднім вироком та враховуючи вимоги ч.1 ст.72 КК України остаточно призначено 1 рік 11 місяців позбавлення волі.

Як встановив суд, ОСОБА_7 , 11 січня 2016 року приблизно о 00 год. 20 хв. проходячи повз домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , раптово виник намір на незаконне проникнення до зазначеного домоволодіння з метою здійснення крадіжки, реалізуючи який, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно та скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 незаконно проник на територію домоволодіння, підійшов до вікна будинку, яке веде до приміщення кухні, та проник до приміщення будинку. Коли ОСОБА_7 перебував у будинку за вищевказаною адресою, його дії були виявлені ОСОБА_9 . Зрозумівши, що його дії викриті, ОСОБА_7 вистрибнув через вікно на подвір`я та намагався втекти, але був затриманий власником будинку ОСОБА_8 на території домоволодіння за вищевказаною адресою. Відповідно до ст. 30 Конституції України, недоторканність житла є конституційно закріпленим правом людини та згідно вимог ст. 21 Конституції України, є непорушним. Проникнення до житла особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду не допускається. Всупереч вимогам чинного законодавства, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 порушив конституційне право на недоторканість житла ОСОБА_8 .

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла особи.

Під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Харкова, українцем, громадянином України, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , і підозрюваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладена угода про примирення.

Згідно з угодою ОСОБА_7 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. На час укладання угоди претензій матеріального і морального характеру потерпілий ОСОБА_8 до ОСОБА_7 не має.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України буде призначено покарання у виді 1 ріку обмеження волі, а за сукупністю вироків 1 рік 11 місяців позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок в частині призначеного покарання змінити, призначити більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі. В апеляції засуджений вказує, що слідчий змусив його дати показання, які не відповідають фактичним обставинам справи, переконавши, що суд призначить покарання не пов`язане з позбавленням волі. Також обвинувачений посилається на не зазначення в обвинувальному акті інвалідності 2 групи, що вплинуло б на визначення покарання в подальшому.

Заслухавши доповідача, вислухавши обвинуваченого, який підтримав апеляцію, а також вислухавши прокурора про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

В силу ч. 1 і ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, то б то ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 посилається на неправильне застосування кримінального закону при призначенні йому покарання, оскільки не враховано наявність у нього інвалідності 2 групи.

Як вбачається з змісту довідки, виданої начальником відділу соціальних допомог ОСОБА_10 за № 2334 від 16.06.2015 р. /а. с. 31/ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно перебуває, як інвалід 2 групи з 07.04.2015 р. по 07.04.2016 р., на обліку у відділі соціальних допомог управління праці на соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради.

Згідно вироку ОСОБА_7 за ч.1 ст. 162 КК України призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, в той час як відповідно до вимог ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до інвалідів першої і другої групи.

З огляду на наведене, суд першої інстанції належно не перевірив дані про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 інвалідності другої групи на момент ухвалення вироку та, як наслідок цього, в силу п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

В силу ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, вирок суду постановлено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне судове рішення та які відповідно до угоди від 27 січня 2016 року про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вимоги ст. 415 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок слідує скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, в ході котрого необхідно вжити всі передбачені законом заходи для об`єктивного дослідження обставин справи та усунути вказані вище в цій ухвалі недоліки.

Враховуючи, що запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою було застосовано вироком, якій підлягає скасуванню, та обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання і за місцем проживання характеризується задовільно, колегія суддів змінює йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, яким зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду та не відлучатися без дозволу суду з постійного місця проживання: АДРЕСА_1 .

З під варти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - звільнити негайно у залі суду.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню н підлягає.

Головуючий суддя

Судді