Ухвала іменем україни 24 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора засудженої захисникаОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004237

за касаційною скаргою засудженої на вирок Вінницького міського суду Винницької області від 13 лютого 2015 року та вирок Апеляційного суду Вінницької області від 12 травня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

с. Порпурівців Вінницької області, жительки

АДРЕСА_1 , засуджену за вироком Вінницького міського суду Вінницької області

від 19 червня 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України

до покарання у виді громадських робіт на строк

200 годин.

За вироком районного суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ст. 72 КК України строк покарання, призначеного

за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня

2014 року, перераховано і згідно зі ст. 71 того ж Кодексу шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання

у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вироком апеляційного суду цей вирок районного суду в частині призначеного покарання скасовано. ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами від 07 та 12 червня 2014 року до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю цих злочинів та злочину, за вчинення якого ОСОБА_6 призначено покарання за вироком суду від 19 червня 2014 року, ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
За ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 31 липня 2014 року

ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на

строк 3 роки.
Відповідно до ст. 71 цього Кодексу за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
У решті вирок районного суду залишити без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою в повторному таємному викраденні чужого майна:
- 07 червня 2014 року приблизно о 11.05 год. з прилавка бутіка

АДРЕСА_2 мобільного телефона

Samsung GT-18262, чим заподіяла ОСОБА_9 матеріальної шкоди на

650 грн;
- 12 червня 2014 року приблизно о 21.20 год. у квартирі АДРЕСА_3 мобільного телефону та планшету марки «Samsung Gаlaxy», а також чохла до планшету, чим завдано

ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 5772,92 грн;
- 31 липня 2014 року приблизно з 17.00 до 21.00 год. з прилавка магазину «Pier Lucci», розташованого в ТЦ «Магігранд» (за адресою:

просп. Юності, 43а, м. Вінниця) мобільного телефону марки «Samsung Gаlaxy», чим завдано ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 718,67 грн.
У касаційній скарзі засуджена порушує питання про невідповідність призначеного їй покарання тяжкості вчиненого злочину та її особі унаслідок суворості та просить скасувати оскаржувані нею судові рішення.
Заслухавши доповідь судді, думки прокурора, який вважав оскаржувані судові рішення законними та обґрунтованими та просив залишити їх без зміни, засудженої та її захисника, які підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, а неповнота досудового розслідування чи судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
При цьому засуджена не оспорює доведеності своєї винуватості

у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації своїх дій за ч. 2 ст. 185 КК України.
Доводи ж про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчинених протиправних діянь та її особі унаслідок суворості є необґрунтованими.
Так, мотивуючи своє рішення щодо справедливого виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 , суд урахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженої,

а також наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність таких, що його обтяжують. Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку

у лікарів нарколога чи психіатра, свою вину визнала та щиро розкаялася. Наведені обставини суд визнав такими, що пом`якшують покарання винної.
Оцінивши наведені обставини у їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення винній особі покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини інкримінованої їй статті закону України про кримінальну відповідальність.
Апеляційний суд, оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_6 покарання, урахував зазначені обставини, а також узяв до уваги, що засуджена вчинила протиправні діяння під час розгляду кримінального провадження за її обвинуваченням у вчиненні злочину проти власності під час розгляду кримінального провадження за її обвинуваченням у суді та незадовго після постановлення попереднього вироку від 19 червня 2014 року, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку при схильність винної до вчинення протиправних діянь, погодившись із рішенням районного суду про необхідність призначення засудженій покарання у виді позбавлення волі.
Однак при цьому суд апеляційної інстанції, встановивши факт неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення засудженій остаточного покарання за сукупністю злочинів та вироків, усунув таке порушення шляхом скасування вироку в частині призначеного покарання та шляхом постановлення свого рішення.
З урахуванням наведених обставин, які мають значення для визначення справедливого виду та розміру покарання винній особі і були визнані такими, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, які б його обтяжували, а також часу, періодичності та умов вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, покарання виді та розмірі, визначенех судом апеляційної інстанції, є справедливим і відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо мети покарання. З огляду на загальну характеристику особи засудженої воно сприятиме її виправленню та перевихованню, а також попередить вчинення нових протиправних діянь.
При цьому підстав вважати це покарання несправедливим унаслідок суворості чи м`якості, підстав для його пом`якшення чи застосування положень ст. 69 або ст. 75 зазначеного Кодексу колегія суддів не вбачає навіть з урахуванням доводів засудженої, наведених в її касаційній скарзі, оскільки всі вони вже були враховані судом апеляційної інстанції під час постановлення оскаржуваного вироку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а також вимог закону України про кримінальну відповідальність, що визначають принципи визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів та вироків, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Вінницького міського суду Винницької області від 13 лютого 2015 року та вирок Апеляційного суду Вінницької області від 12 травня

2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 _________________ ОСОБА_12 _________________ ОСОБА_13