справа № 691/589/16-к
провадження № 1-кп/691/111/16
УХВАЛА

13 червня 2016 року Городищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище матеріали кримінального провадження №0000240 з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелене Петровського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 05 травня 2015 року до покарання у виді три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

до Городищенського районного суду Черкаської області надійшло клопотання слідчого Городищенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 затверджене прокурором Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , який вчинив суспільно небезпечне діяння при наступних обставинах.

29 квітня 2016 року до Городищенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що в ніч з 25 квітня на 26 квітня 2016 року з господарського приміщення її будинковолодіня по АДРЕСА_2 , викрали велосипед марки «ММВЗ».

30 квітня 2016 року відомості про дану заяву внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний №0000240, при цьому визначено кваліфікацію за ч.3 ст.185 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 25 квітня 2016 року близько 22 години, з метою вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу через не зачинені замком двері, проник всередину господарського приміщення будинковолодіння по АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно, повторно, керуючись корисливим мотивом, викрав велосипед марки «ММВЗ», вартістю 409 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим майном залишив територію будинковолодіння та розпорядився ним на власний розсуд, а саме перевіз до нежилого будинковолодіння по АДРЕСА_3 , де залишив зберігати для можливого подальшого використання за призначенням.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за клопотанням прокурора та за згодою інших учасників судового процесу були досліджені під час судового розгляду.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , своїми умисними діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

За даними Акту судово-психіатричної експертизи № 201 від 18 травня 2016 року, ОСОБА_5 , на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді вираженого декомпенсованого шизотипового розладу з вираженими депресивними розладами та ауто-агресивною поведінкою, хворобливими інтерпретаціями ситуації досудового слідства, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні. У зв`язку із наявністю у ОСОБА_5 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст.94 КК України у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду.

Таким чином, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 201 від 18 травня 2016 року, ОСОБА_5 не може самостійно здійснювати свої процесуальні права і обов`язки при проведенні слідчих дій і розгляду справи в суді.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_5 є неосудним, хоч і скоїв суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, та відноситься до тяжких злочинів, будучи особою, яка не могла усвідомлювати свої дії і керувати ними на період часу, до якого відносяться інкриміноване йому діяння і не міг правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, внаслідок хронічного психічного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У відповідності до ч.1п.3 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явився. Захисник ОСОБА_4 зазначила, що за станом здоров`я на розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , з`явитися не може та просила справу розглядати у його відсутність.

Потерпіла ОСОБА_8 через канцелярію суду надала письмову заяву від 10 червня 2016 року за вх.№2901/16 про проведення судових засідань у її відсутність, вказавши, що не заперечує проти застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 ..

Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, розглянувши заяву потерпілої ОСОБА_8 , врахувавши вимоги ст.292 КПК України щодо можливості розгляду клопотання без особи під час судового провадження за станом здоров`я, а також, беручи до уваги характер та тяжкість вчиненого, перебіг захворювання ОСОБА_5 , ступінь небезпечності психічного хворого для себе та інших осіб, і те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, не перебуває на обліку у нарколога згідно довідки №119 від 04 травня 2016 року та відповідно до довідки №129 від 04 травня 2016 року Комунального Закладу Городищенського РТМО Городищенської районної ради Черкаської області перебуває під диспансерним наглядом у лікаряпсихіатра, вважає за необхідне, у відповідності до ч.1п.3 ст.94 КК України, застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Сукупність вказаних доказів дає підстави суду зробити висновок, що ОСОБА_5 вчинив суспільно - небезпечне діяння в стані неосудності і у відповідності зі ст. 20 КК України не підлягає до кримінальної відповідальності. Проте враховуючи, що ОСОБА_5 являється душевнохворою людиною, яка по своєму психічному стану і характеру вчинених ним суспільно небезпечних діянь, становить небезпеку для суспільства, до нього згідно зі ст. ст. 513, 516 КПК України, ст.ст. 93, 94, 96 КК України повинні бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду, з метою обов`язкового лікування, а також запобіганню вчиненню суспільно небезпечних діянь.

Запобіжні заходи до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру під час досудового розслідування і судового розгляду не обиралися.

Речовий доказ у кримінальному провадженні у виді - велосипед марки «ММВЗ», який переданий на зберігання ОСОБА_8 , слід повернути за належністю, звільнивши її від зобов`язання за зберігальною розпискою.

Судових витрат у кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов по кримінальному провадженню під час досудового розслідування та судового розгляду справи не заявлено.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосуванню судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» за №7 від 03.06.2005 року, ст. 93, ст. 94 Кримінального Кодексу України, глава 39, п.2 ч.1 ст.392, п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.395 Кримінально-процесуального Кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

клопотання слідчого Городищенського відділення Смілянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 , яке затверджене прокурором Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_7 , про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелене Петровського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, жителя АДРЕСА_1 - примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.

Речовий доказ у кримінальному провадженні у виді - велосипед марки «ММВЗ», повернути за належністю ОСОБА_8 , звільнивши від зобов`язання за зберігальною розпискою.

Копію ухвали суду направити ОСОБА_5 та потерпілій ОСОБА_8 , для відому.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1