Номер провадження 1-кп/201/23/2016

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2016 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_12 ,
обвинуваченої ОСОБА_13 ,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Веселе Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, яка має неповнолітню дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої спеціалістом з питань регіонального розвитку в Представництві «Фармацевтичного заводу «Полфарма С.А.», раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
04 червня 2015 року, близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_13 , керуючи технічно справним автомобілем «Кіа-ріо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вул. Набережній Леніна в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з боку вул. Ливарної в напрямку вул. Космічної зі швидкістю 30 км на годину.
Під час руху, ОСОБА_13 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до змін дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипеду «Giant» під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався попереду по смузі руху її автомобіля в попутному з нею напрямку, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не вжила, внаслідок чого в районі електроопори № 35, скоїла на нього наїзд.
Внаслідок наїзду водій велосипеду «Giant» ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого компресійного перелому шийки лівої променевої кістки, закритого перелому човноподібної кістки лівої кісті, 4-х саден на задній поверхні лівого плечового суглобу, в проекції зовнішньої поверхні лівого кульшового суглобу, в проекції гребня лівої клубової кістки та на зовнішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
При цьому, порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_13 керуючи транспортним засобом автомобілем «Кіа-ріо», не виконала вимог п. п. 12.3, 13.3 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
-п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
-п. 13.3 «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху», -
невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наступившими наслідками.
Умисні дії ОСОБА_13 , які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_13 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнала повністю та показала, що з потерпілим ОСОБА_10 до подій, що трапилися 04 червня 2015 року знайома не була і не підтримувала ніяких стосунків. 04 червня 2015 року, близько 13 години, в обідню перерву, вона, на законних підстава, керуючи автомобілем «Кіа-ріо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить лізинговій компанії «Ілта» та наданий їй для службового користування «Фармацевтичним заводом «Польфарма», рухалась по вул. Набережній Леніна в Жовтневому районі м. Дніпропетровська з боку вул. Ливарної в напрямку вул. Космічної із невеликою швидкістю приблизно 30 км на годину. Під час руху, вона не помітила зміни у дорожній обстановці у вигляді велосипеду «Giant», на якому їхав потерпілий, не встигла завчасно зупинити автомобіль, внаслідок чого скоїла на нього наїзд. В результаті дорожньо-транспортної події, велосипед потерпілого був пошкоджений, а останній отримав тілесні ушкодження у вигляді переламу руки. При цьому, не заперечувала, що дійсно порушила п. п. 12.3, 13.3 Правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого скоїла наїзд на потерпілого. Фактичні обставини вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті визнала у повному обсязі. В скоєному щиро розкаялася та просила суд суворо не карати і не позбавляти її права керувати транспортним засобом, оскільки це пов`язано безпосередньо із її роботою та є єдиним джерелом її доходу. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з неї матеріальної шкоди у розмірі 35 287 гривень 45 копійок та моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень не визнала, мотивуючи тим, що заявлені позовні вимоги не підтверджені відповідними доказами.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що раніше з обвинуваченою ОСОБА_13 знайомий не був і не підтримував із нею ніяких стосунків. 04 червня 2015 року, в денний час, їхав на своєму велосипеді марки «Giant» по правій смузі по вул. Набережній Леніна в Жовтневому районі м. Дніпропетровська та відчув ззаду сильний удар, в результаті якого впав разом із велосипедом, відчув сильний біль у лівій руці, яка не рухалася. До нього відразу ж підійшла обвинувачена ОСОБА_13 , яка була схвильована та запропонувала допомогу відвезти його до лікарні. Зазначити куди саме прийшовся удар не може, так як не бачив цього. Після чого вони разом із обвинуваченою ОСОБА_13 приїхали до лікарні, де його оглянули лікарі, зробили відповідні знімки, комп`ютерну томографію та поставили діагноз закритий перелам шийки лівої променевої кістки та перелам човноподібної кістки лівої кісті, наклали гіпс та відправили до стаціонарного травматологічного відділення лікарні ім. Мечникова, де він пробув декілька днів. Через 3 тижні наклали гіпс до передпліччя і він знаходився на лікарняному приблизно 3 місяці. Цивільний позов, заявлений ним про стягнення на його користь з обвинуваченої та Представництва «Фармацевтичний завод Полфарма С.А.» матеріальної шкоди у розмірі 35 287 гривень 45 копійок підтримав частково, відмовившись в частині відшкодування не отриманої вигоди-прибутку та заробітної плати на загальну суму 2 729 гривень, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. В обґрунтування моральної шкоди зазначив, що больовий синдром зберігається до теперішнього часу, він працює лікарем-отоларінгологом із вузьким профілем та його робота пов`язана безпосередньо із проведенням операцій, де задіяні його руки, але через травму руки він певний час не міг здійснювати свою роботу, через що сильно хвилювався, а також не міг продовжити написання кандидатської роботи, а тому вважав, що грошові кошти у розмірі 50 000 гривень компенсують його моральні переживання. Висловив думку щодо покарання обвинуваченої на розсуд суду.
Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_13 винною себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала в повному обсязі та не оспорювала фактичні обставини вчинення нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, викладені в обвинувальному акті, зважаючи на таку позицію обвинуваченої, з урахуванням думки учасників судового провадження, які не наполягали на дослідженні письмових доказів у даному кримінальному провадженні, судом не досліджувалися письмові докази сторони обвинувачення, обмежившись допитом обвинуваченої, потерпілого та дослідженням доказів на підтвердження заявлених ОСОБА_10 позовних вимог.
В рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_10 заявлений цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_13 та Представництва «Фармацевтичний завод «Полфарма С.А.» про стягнення у солідарному порядку з останніх матеріальної шкоди у розмірі 35 287 гривень 45 копійок, яка складається з вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу велосипеду відповідно до висновку судового експерта у сумі 15 603 гривні, сплати послуг за проведення зазначеної експертизи у сумі 900 гривень, вартості лікування у загальній сумі 8554 гривень 84 копійки, суми недоотриманого прибутку у розмірі 2 729 гривень 61 копійка, вартості послуг на надання правової допомоги у сумі 7 500 гривень та моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, на розгляді якого потерпілий та його представник наполягали саме під час здійснення кримінального судочинства.
Представництвом «Фармацевтичний завод «Полфарма С.А.» надано на адресу суду заяву про проведення судового розгляду та просили прийняти рішення по даному кримінальному провадженню за відсутності їх представника.
Разом із цим, зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_13 не визнала заявлений до неї потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, під час судового розгляду досліджені надані потерпілим та його представником наступні письмові докази на підтвердження заявлених позовних вимог.
Відповідно до належним чином завіреної копії трудової книжки потерпілий ОСОБА_10 працює на посаді лікаря-отоларінголога відділення отоларингологічного № 2 КЗ «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечнікова» з 02 серпня 2010 року по теперішній час.
Згідно до належним чином завіреної копії трудового договору між працівником і фізичною особою від 25 лютого 2014 року, який зареєстрований у державній службі зайнятості Жовтневого району м. Дніпропетровська, потерпілий ОСОБА_10 працює за сумісництвом у ФОП ОСОБА_15 на посаді лікаря-отоларінголога.
Відповідно до довідки за № 3 від 18 червня 2015 року, яка видана ФОП ОСОБА_15 потерпілому ОСОБА_10 , заробітна плата останнього за період з 25 лютого 2014 року по 31 грудня 2014 року складає загальну суму 3 661 гривню 96 копійок.
Згідно до довідки за № 5 від 18 червня 2015 року, яка видана ФОП ОСОБА_15 потерпілому ОСОБА_10 , заробітна плата останнього за період з 01 січня 2015 року по 30 листопада 2015 року складає загальну суму 4554 гривні 20 копійок.
Відповідно до довідки за № 4 від 23 грудня 2015 року, яка видана директором ТОВ «Клініка професора Березнюка» потерпілому ОСОБА_10 , заробітна плата останнього за період з 01 січня 2014 року по 19 лютого 2014 року складає загальну суму 909 гривень 87 копійок.
Згідно до належним чином завірених копій листків непрацездатності потерпілий ОСОБА_10 перебував на лікарняному у КЗ «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечнікова» на стаціонарному лікування з 04 по 09 червня 2015 року, на амбулаторному лікування з 10 червня по 03 липня 2015 року, з 04 липня по 10 серпня 2015 року, з 11 по 28 серпня 2015 року.
Відповідно до висновку експертного дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 17 липня 2015 року № 1607/15/15 із додатками та фото таблицями, проведеного судовим експертом ОСОБА_16 , вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу велосипеду «Giant Trance 27.5-3», пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 15 603 гривні 00 копійок.
Згідно до квитанції про сплату наданих експертних послуг від 17 липня 2015 року ОСОБА_10 сплатив ФЛ-П судовому експерту ОСОБА_16 грошові кошти у розмірі 900 гривень за складання висновку авто товарознавчого дослідження № 1607/15/15.
Відповідно до наданих ОСОБА_10 товарних чеків № ЧК-0030867 від 16 червня 2015 року, № б/н від 12 червня 2015 року, № б/н від 18 липня 2015 року та квитанцій, на придбання лікарських препаратів та спеціалізованого медичного обладнання для проходження лікування, призначеного останньому відповідно до досліджених під час судового розгляду, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № Э3836 ОСОБА_10 , виданої КЗ «Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечнікова» та висновків лікаря-ортопеда ОСОБА_17 , потерпілий витратив грошові кошти на загальну суму 5 964 гривні 84 копійки.
Відповідно до додаткової угоди від 10 вересня 2015 року до договору про надання юридичних послуг та здійснення правового захисту від 11 червня 2015 року за надання послуг по захисту (представництву) інтересів ОСОБА_10 має сплатити ОСОБА_18 гонорар у розмірі 7 500 гривень.
При цьому, судом також були досліджені надані потерпілим ОСОБА_10 квитанції на придбання ним лікарських препаратів на загальну суму 2 683 гривні 52 копійки, але не надано відповідних медичних документів та висновків лікарів про призначення останньому саме цих ліків.
Інших доказів на підтвердження заявлених ОСОБА_10 позовних вимог під час судового розгляду потерпілим та його представником суду не надано.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченої та потерпілого, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_13 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено ОСОБА_13 дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і ОСОБА_13 винна у його вчиненні, так як вона, своїми діями, керуючи транспортним засобом, вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, тому вона підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_13 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Насамперед, суд враховує, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Дослідивши дані про особу обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_13 раніше не судима і не притягалася до кримінальної відповідальності, має вищу освіту, працює спеціалістом з питань регіонального розвитку в Представництві «Фармацевтичного заводу « ОСОБА_19 », одружена та має неповнолітню дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується із позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття у скоєному та активне сприяння досудовому розслідуванню.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_20 кримінального правопорушення, її особи та обставин, що пом`якшують покарання, які приведені вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства, і вважає за доцільне призначити останній покарання у вигляді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про доцільність застосування до обвинуваченої ОСОБА_13 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, з урахуванням конкретних обставин дорожньо-транспортної пригоди, її наслідків, характеру допущених водієм ОСОБА_13 порушень Правил безпеки дорожнього руху України, її щирого каяття у вчиненому діянні, зважаючи на те, що керування транспортним засобом пов`язано безпосередньо із роботою обвинуваченої та є її єдиним джерелом доходу, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_13 додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_10 цивільного позову, суд дослідивши надані під час судового розгляду докази на підтвердження заявлених позовних вимог, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, враховуючи позицію обвинуваченої щодо не визнання нею позову, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених потерпілим позовних вимог, з наступних підстав.
Відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Положеннями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України сторона зобов`язана довести позовні вимоги, які заявлені нею та надати відповідні докази.
Під час судового розгляду, винуватість ОСОБА_13 у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілому ОСОБА_10 завдано тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та шкоди, є доведеною, доказів і підстав, що обвинувачена володіла транспортним засобом не на законній підставі суду не надано і такі обставини не встановлені, а тому суд приходить до висновку про стягнення шкоди з ОСОБА_13 .
При цьому, суд оцінюючи позовні вимоги потерпілого в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_13 матеріальної шкоди у розмірі 35 287 гривень 45 копійок, суд приходить до наступного.
Під час судового розгляду своє повне підтвердження наданими потерпілим ОСОБА_10 та його представником належними доказами, знайшли позовні вимоги останнього в частині вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу велосипеду, яка відповідно до висновку судового експерта складає 15 603 гривень, вартості сплати послуг за проведення зазначеної експертизи відповідно до квитанції у сумі 900 гривень, вартості лікування, що підтверджується відповідними медичними висновками лікарів із призначенням ОСОБА_10 саме цих ліків та квитанціями про їх придбання, у загальній сумі 5 964 гривень 84 копійки, та підлягають задоволенню у повному обсязі.
При цьому, судом також були досліджені надані потерпілим ОСОБА_10 квитанції на придбання ним лікарських препаратів на загальну суму 2 683 гривні 52 копійки, але останнім та його представником не надано відповідних медичних документів та висновків лікарів про призначення останньому саме цих ліків, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Крім того, під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_10 та його представником надані суду письмові докази, які, на їх думку, підтверджують заявлені позовні вимоги в частині оплати послуг на надання правової допомоги у сумі 7 500 гривень, зокрема додаткову угоди від 10 вересня 2015 року до договору про надання юридичних послуг та здійснення правового захисту від 11 червня 2015 року, відповідно до якої за надання послуг по захисту (представництву) інтересів ОСОБА_10 має сплатити ОСОБА_18 гонорар у розмірі 7 500 гривень.
Проте, зважаючи, що потерпілим ОСОБА_21 та його представником ОСОБА_11 не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження факту передачі або перерахування потерпілим грошових коштів у сумі 7 500 гривень адвокату ОСОБА_11 в рахунок оплати послуг на надання правової дороги, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Разом із цим, потерпілим ОСОБА_10 заявлені позовні вимоги в частині відшкодування суми недоотриманого ним прибутку у розмірі 2 729 гривень 61 копійка, проте під час судового розгляду суду не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту недоотримання останнім прибутку у зазначеній сумі, у зв`язку із чим, представник потерпілого ОСОБА_18 за згодою із потерпілим відмовився від позовних вимог в цій частині, про що надав суду відповідну письмову заяву.
За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цивільного позову в частині відшкодування суми недоотриманого прибутку у сумі 2 729 гривень 61 копійка, закривши в цій частині провадження.
Оцінюючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_20 моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, як з особи, яка винна в ДТП, суд приходить до наступного.
Зважаючи на те, що під час судового розгляду встановлений факт вчинення обвинуваченою ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в результаті якого потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, суд приходить до висновку про наявність права останнього на відшкодування йому моральної шкоди.
Так, ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної події, яка відбулася з вини ОСОБА_13 було спричинено шкоду здоров`ю потерпілого ОСОБА_10 , що підтверджується показаннями обвинуваченої та дослідженими матеріалами.
Внаслідок винних дій ОСОБА_13 потерпілий був змушений витрачати кошти на придбання ліків, оскільки обвинувачена в добровільному порядку не відшкодовує завдану шкоду.
При цьому, суд враховує, що потерпілий ОСОБА_10 , будучі лікарем-отоларингологом до дорожньо-транспортної події здійснював лікування громадян та виконував функції оперуючого хірурга, але внаслідок дій обвинуваченої був змушений змінювати певні умови свого життя та роботи, зокрема, отриманні під час дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження - «закритий компресійний перелом шийки лівої променевої кістки, закритий перелом човноподібної кістки лівої кістки» зробили неможливим на певний час здійснення ним подальшої діяльності, спрямованої на лікування хворих та проведення оперативного втручання, а також продовження наукової діяльності, що спричинило певні моральні страждання та хвилювання ОСОБА_10 , а тому суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди з наведених підстав підлягають задоволенню частково у сумі 5 000 гривень, оскільки саме така сума є співмірною завданій шкоді та доведена належними доказами у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_13 витрат по проведенню судової-автотехнічної експертизи у розмірі 245 гривень 02 копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
- автомобіль КІА-Ріо реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який відповідно до розписки від 09 червня 2015 року, переданий на зберігання ОСОБА_13 повернути ОСОБА_13 .
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд,
З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_13 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_10 про стягнення з Представництва «Фармацевтичний завод «Полфарма С.А.» та обвинуваченої ОСОБА_13 усолідарному порядку матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 22 467 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят сім) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки.
Стягнути ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_13 витрати по проведенню судової-автотехнічної експертизи у розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 02 (двох) копійок на користь держави.
Речові докази у даному кримінальному провадженні:
- автомобіль КІА-Ріо реєстраційний номер НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який відповідно до розписки від 09 червня 2015 року, переданий на зберігання ОСОБА_13 повернути ОСОБА_13 .
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1