Номер провадження: 11-кп/785/1164/16
Номер справи місцевого суду: 493/2187/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.10.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 31 травня 2016 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
направлено для відбування покарання призначеного вироком Балтського районного суду Одеської області від 12 листопада 2013 року,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Балтського районного суду Одеської області від 12 листопада 2013 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.191 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно з ст.75 КК України ОСОБА_8 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки. Покладені обов`язки, передбачені пунктами 2-4 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 31 травня 2016 року ОСОБА_8 направлено для відбування покарання призначеного вироком Балтського районного суду Одеської області від 12 листопада 2013 року у виді 5 років позбавлення волі.

Не погодившись з ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 31 травня 2016 року, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить ухвалу суду скасувати. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 24 квітня 2015 по 05 травня 2015 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в Балтській центральній районній лікарні. Саме з цих підстав він був позбавлений можливості з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції. Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_8 ставить під сумнів законність вироку Балтського районного суду Одеської області від 12 листопада 2013 року, за яким його було засуджено за ч.3 ст. 191 КК України, і зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги з доповненнями, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та особової справи ОСОБА_8 апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог закону при постановлені оскаржуваної ухвали, вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 та направлення його для відбування призначеного покарання.

Так, в ході апеляційного розгляду встановлено, що вироком Балтського районного суду Одеської області від 12 листопада 2013 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.191 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 був звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки. У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Зазначені обов`язки були роз`ясненні обвинуваченому ОСОБА_8 під час проголошення вироку, а також при постановці на облік в Балтській КВІ, про що свідчить його власноруч зроблена підписка та пояснення від 08 квітня 2014 року (а.о.с.11, 17).

Постановою інспектора КВІ від 04.11.2014 року засудженому ОСОБА_8 було визначено дні реєстрації перший вівторок кожного місяця, з якою засуджений був ознайомлений (а.о.с.65).

Відповідно до ст.ст.13, 163 КВК України контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція згідно ч.2 ст.166 КВК України вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_8 порушив обов`язки покладені на нього вироком Балтського районного суду Одеської області від 12 листопада 2013 року, систематично не з`являвся на реєстрацію та ігнорував виклики КВІ, змінив місце постійного проживання. В зв`язку із зникненням засудженого ОСОБА_8 з постійного місця проживання Балтським РП КВІ були проведені першочергові розшукові, які не дали результату.

За таких обставин Балтський РВ КВІ УДПтСУ України в Одеській області 25 серпня 2015 року звернувся до суду з поданням про вирішення питання про скасування ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного судом покарання.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що він не з`являвся на виклики Балтської КВІ з поважних причин, оскільки в період з 24 квітня до 05 травня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділені Балтської центральної районної лікарні з діагнозом проникаюче колото-різане поранення.

Так, в матеріалах особової справи є документи, що підтверджують знаходження ОСОБА_8 на лікуванні (а.о.с.98, 103, 104).

Однак, у своєму поданні співробітники КВІ зазначають, що ОСОБА_8 проігнорував виклики Балтського КВІ за вих.№1202 від 22 червня 2015 року та за вих.№1327 від 03 липня 2015 року, тобто після його виписки з лікарні. Більш того, ОСОБА_8 було достеменно відомо про те, що постановою Балтської КВІ від 04 листопада 2014 року його було зобов`язано з`являтись на реєстраціє до КВІ в перший вівторок кожного місяця. Вказаний обов`язок після 05 травня 2015 року - моменту виписки з лікарні ОСОБА_8 також не виконував.

Під час апеляційного перегляду засуджений ОСОБА_8 пояснив, що з листопада 2015 року він виїхав на заробітки до м.Кривий Ріг, де проживав до травня 2016 року, про що усно повідомив інспектора КВІ ОСОБА_9 .

Вказані доводи ОСОБА_8 спростовуються матеріалами його особової справи, оскільки в них відсутні будь-які докази, що підтверджують відповідне повідомлення КВІ про зміну ОСОБА_8 місця його проживання.

Більш того, в матеріалах судового провадження за поданням КВІ містяться матеріали про те, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке ним було вчинено 14 грудня 2014 року, тобто в період іспитового строку, а у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 переховувався від органу досудового розслідування, були організовані заходи з його розшуку (а.с.п. 41-50).

Захисник ОСОБА_7 , на підтримку доводів ОСОБА_8 , звернувся до суду з усним клопотанням про витребування роздруківок телефонних дзвінків ОСОБА_8 з метою встановлення факту того, що ОСОБА_8 засобами телефонного зв`язку спілкувався з співробітниками КВІ під час його перебування у м.Кривий Ріг.

Апеляційний суд відмовив у задоволенні зазначеного клопотання захисника, оскільки дійшов висновку, що воно було неконкретизованим. Так, апеляційному суду не була надана інформація про номери телефонів, якими користувався ОСОБА_8 та операторів зв`язку в яких необхідно витребувати інформацію, номери телефонів співробітників КВІ, з якими, нібито, спілкувався засуджений, не визначено період за який захисник просив витребувати зазначені дані.

Слід зазначити, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не проживав за місцем свого постійного мешкання, а його місце знаходження суду першої інстанції не було відоме, ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2015 року ОСОБА_8 було оголошено в розшук.

На підставі вказаної ухвали суду ОСОБА_8 був затриманий лише 31 травня 2016 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що засуджений ОСОБА_8 не виконав покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 3,4 ч.1 ст.76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_8 зазначає, що висновки суду викладені у вироку Балтського районного суду Одеської області від 12 листопада 2013 року, за яким його було засуджено, не відповідають фактичнім обставинам кримінального провадження. Разом з тим, вказаний вирок суду на теперішній час набрав законної сили, був звернений до виконання і наразі не є предметом апеляційного розгляду, а тому доводи ОСОБА_8 в цій частині апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Слід зазначити, що ОСОБА_8 чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, та на теперішній час в провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке ним було вчинено в період іспитового строку за вироком Балтського районного суду Одеської області від 12 листопада 2013 року.

Викладені обставини характеризують особу ОСОБА_8 виключно з негативної сторони і свідчать про його не бажання стати на шлях виправлення та перевиховання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених ч.2 ст.78 КК України для направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими апеляційну скаргу ОСОБА_8 з доповненнями і не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 76, 78 КК України, статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 31 травня 2016 року, якою ОСОБА_8 направлено для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі призначеного вироком Балтського районного суду Одеської області від 12 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4