Провадження 11-кп/792/507/16
Справа № 676/982/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000101 від 15.02.2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:
Вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначено покарання у виді двох місяців арешту.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_8 не обиралася.

Як вбачається з вироку, 15 лютого 2016 року, близько 11 години 45 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні Підпилип`янської сільської ради, яка розташована по вул. 40-річчя Перемоги, 9, с. Підпилип`я Кам`янець-Подільського району, зайшов в кабінет сільського голови Підпилип`янської сільської ради ОСОБА_9 з метою з`ясування причин не проведення робіт по прокладенню водогону в с. Підпилип`я. В зв`язку із перебуванням ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 попросив ОСОБА_8 залишити приміщення його кабінету. Останній використовуючи не значний привід, тобто відмову ОСОБА_9 у спілкуванні із ним, проявляючи неповагу до останнього, з метою вчинення хуліганства, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, яка виразилась в грубому приниженні людської гідності та честі, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, добропристойності, моралі, що супроводжувалось особливою зухвалістю , висловлюючи нецензурні слова, навмисно наніс два удари кулаком в обличчя ОСОБА_9 , заподіявши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді двох садин в області нижньої губи зліва, крововиливу в області слизової оболонки нижньої губи зліва, поверхневої рани в області лівої брови, синяка верхнього повіка лівого ока, які по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень та умисно з хуліганських спонукань розбив віконне скло в приміщенні Підпилип`янської сільської ради, вартістю 80 грн., чим заподіяв матеріальну шкоду зазначеній сільській раді в сумі 80 грн.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи кваліфікацію вчиненого злочину і фактичних обставин справи, просить змінити вирок та призначити покарання з врахуванням вимог ч.1 ст. 69 КК України у виді штрафу. Вважає, призначене судом покарання суворим, оскільки не було в повній мірі враховано, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину повністю, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, є особою молодого віку. Крім того, просить врахувати, що судом не взято до уваги те що він помирився з потерпілим ОСОБА_9 , який в судовому засіданні просив суворо його не карати і претензій матеріального та морального характеру не має. На сьогодні влаштувався на роботу та працює на посаді монтажника сантехніка у ТОВ «Дністровська чайка».

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника - адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Вина засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочині за обставин, які наведені у вироку, підтверджується доказами, дослідженими у суді першої інстанції. Оскільки ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не оспорює правильність кваліфікації його дій та його винуватість у вчиненні ним злочину, за який його засуджено, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

На думку колегії суддів, призначаючи обвинуваченому покарання у виді арешту суд виходив з того, що передбачене ч.1 ст.296 КК покарання у виді штрафу призначити не можна, оскільки обвинувачений не працює, в наслідок чого не має постійного заробітку, і виходячи із альтернативних видів покарання, передбачених санкцією інкримінованого злочину, призначив винному покарання у виді арешту у межах санкції закону за яким він засуджений.

Проте, як вбачається з апеляційної скарги та додатках до неї, відповідно наказу №10 від 17 травня 2016 року, ОСОБА_8 прийнятий на роботу монтажником сантехніком ТОВ «Дністровська чайка» з 18 травня 2016 року. Встановлено оклад у розмірі 1500, 00 гривень на місяць за фактично відпрацьований час.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_8 просив змінити вирок і призначити йому покарання у виді штрафу, який він готовий сплатити негайно.

Наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, дані про особу винного який раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, колегія суддів визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання. За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про можливість переходу до більш м`якого виду покарання зазначеного в санкції ч.1 ст. 296 КК України, тобто штрафу в дохід держави.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування ст. 69 КК України, колегія суддів, знаходить безпідставними, оскільки штраф як вид покарання передбачений санкцією ч.1 ст. 296 КК України.

Призначення покарання у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст. 296 КК України, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За таких обставин вирок суду підлягає зміні з підстав передбачених ч.2 ст. 409 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 13 травня 2016 року стосовно ОСОБА_8 визнаного винним за ч.1 ст. 296 КК України, змінити в частині призначення йому покарання.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст. 296 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 700 (сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2