1-кс/381/646/14
381/5990/14-к

У Х В А Л А
м.Фастів Київська область 08 грудня 2014 року
Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора Фастівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3
а також за участю скаржника ОСОБА_4
розглянув скаргу ОСОБА_4 на рішення Фастівського міжрайонного прокурора.
Перевірив надані матеріали скарги та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників процесу.
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , подано до суду скаргу на рішення Фастівського міжрайонного прокурора посилаючись на те, що він звернувся до Фастівської міжрайонної прокуратури з заявою про вчинення кримінального правопорушення, суддею Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_5 , передбаченого ст.ст.364,365,375 КК України, а саме винесення завідомо неправдивих рішень. Прокурором Фастівської міжрайонної прокуратури радником юстиції ОСОБА_6 повідомлення не внесенні до ЄРДР, а направлені начальнику слідчого управління прокуратури Київської області в супереч вимогам КПК України. Просить суд зобовязати Фастівського міжрайонного прокурора внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Відповідно до ст.303 КПК України, передбачено категорія рішеннь, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження.
Так, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні рішення, дії чи бездіяльніст слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення тощо.
Відповідно до ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Як вбачається з наданих до скарги письмових матеріалів на повідомлення від 29.09.2014 року заявнику було повідомлено про направлення матеріалів за його зверненням, до слідчого управління прокуратури Київської області від 30.09.2014 року вих.№4639 вих-14, на повідомлення від 03.10.2014 року заявнику повідомлено 03.10.2014 року вих.№4732 вих.14.
Будь-яких доказів про отримання зазначених відповідей в інший час ОСОБА_4 не надано, як і не порушується ним питання про поновлення строку подання скарги на вищевказані рішення прокурора Фастівської міжрайонної прокуратури.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів скарги ОСОБА_4 звернувся 29.09.2014 року, 03.10.2014 року, 04.12.2014 рокуз повідомленням до Фастівського міжрайонного прокурора Київської області про вчинення кримінального правопорушення суддею Фастівського міськрайонного суду, а саме винесення завідомо неправдивих рішеннь. Фастівським міжрайонним прокурором заявника повідомлено про направлення матеріалів до слідчого відділу прокуратури Київської області.
Відповідно до п.1 ст.214 КПК України, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
Виходячі з норм КПК України в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставою вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях обєктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозвязку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Як вбачається з поданих заявником до Фастівської міжрайонної прокуратури повідомлень він вважає, що при прийняті суддею процесуальних рішеннь, при розгляді нею справ, її дії підпадають під ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст.364 КК України (зловживання владою або службовим становищем, ст.365 КК України (перевищенням влади або службовим становищем), ст.370 КК України (провокація хабара або комерційний підкуп).
Разом з тим, ч.2 ст.126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканості суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх обєднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обовязків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 24.06.1999 року, 20.03.2002 року, 01.12.2004 року, від 11.10.2005 року, від 18.06.2007 року. Від 22.05.2008 року, від 03.06.2013 року підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року ратифікованій Верховною Радою України 17.07.1997 року та інших міжнародних документів.
Так, відповідно до п.1, п.2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється у Конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безпосередньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.
Як зазначено у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод метою забезпечення судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.
Незалежність та недоторканість суддів гарантують статті 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Законом України Про судоустрій і статус суддів визначені умови виконання професійних обовязків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечуються реалізація конституційних гарантій самостійності суді та незалежності суддів.
Зокрема ст.6 вказаного Закону встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації в будь-який формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.
Відпвідно до ст.47 зазначеного Закону передбачено засоби забезпечення незалежності суддів, до яких належить в тому числі особливий порядок притягнення до відповідальності, недоторканість, імунітет, заборону втручання у здійснення правосуддя, відповідальність за неповагу до суду чи судді, тощо.
Реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обовязком держави (ст.3,8,55 Конституції України).
Частина пята статті 47 ЗУ Про судоустрій і статус суддів зобовязує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, а також фізичних і юридичних осіб та їх обєднання поважати незалежність суддів і не посягати на неї.
З огляду на це, будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та яку мету переслідували, є неприпустимими і мають одержувати належну правову оцінку.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.214,303,304,306 КПК України,-

у х в а л и в :

В задоволені скарги ОСОБА_4 на рішення Фастівського міжрайонного прокурора відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1