465/2681/14-к
1-кп/465/117/16
У Х В А Л А
судового засідання
21.03.2016 м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000121 від 18.02.2014 р., по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в :
В провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України.

Захисник обвинуваченого - ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про передачу речового доказу: автомобіля ВАЗ-2109 д.н.з НОМЕР_1 на зберігання обвинуваченому. В клопотанні зазначає, що під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні проведені ряд експертиз, зокрема, транспортно-трасологічну, автотехнічні, які є необхідними при розслідуванні справ даної категорії. Легковий автомобіль ВАЗ-2109 р.н. НОМЕР_2 постановою органу досудового розслідування визнаний речовим доказом, переданий на зберігання на територію приватної автомобільної стоянки, де знаходиться і на даний час.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України, « речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений , повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю...». Порядок зберігання речових доказів регулюється відповідно до діючої « Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства та суду», затвердженої спільним Наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року.

Згідно п.19 вказаного документу зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв та механізмів, які визнані речовими доказами , якщо вони не можуть бути передані власникові , його родичам або іншим особам, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до кримінальної справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу.

У даній кримінальній справі транспортний засіб, яким керував обвинувачений під час

дорожньо-транспортної пригоди, всупереч наведеному вище документу, був переданий на територію приватної автостоянки, жодної розписки про персональну відповідальність за прийнятий автомобіль, немає. Крім цього, за кожний день перебування вказаного транспортного засобу на території цієї приватної автостоянки нараховується певна плата, яка згодом може перевищувати вартість самого автомобіля.

Захисник посилається на те, що легковий автомобіль протягом тривалого часу знаходиться під відкритим небом, доступний опадам та іншим природнім явищам, що приводить до поступового руйнування вказаного транспортного засобу та створює реальну загрозу його знищення. Вважає, що потреби у подальшому утриманні легкового автомобіля немає, його повернення власнику не вплине на повний, всесторонній та об`єктивний судовий розгляд даної справи.

В судовому засіданні прокурор не заперечив проти повернення речового доказу власнику за умови, якщо про це не буде заперечувати потерпілий та його представник.

Потерпілий ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_5 заперечили проти повернення речового доказу обвинуваченому, зсилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання, а також на те, що обвинувачений до цього часу не відшкодував потерпілому матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченого, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст.100 КПК України речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.

Відповідно до ч.9 cт.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази та документи зберігаються до набрання рішення законної сили.

Враховуючи ту обставину, що речовий доказ - автомобіль ВАЗ-2109 р.н. НОМЕР_3 містить на собі сліди кримінального правопорушення, переданий на зберігання на територію автостоянки ПП "Програмсервіс", що у м.Львові по вул.Суботівській,13/А до прийняття рішення у кримінальному провадженні, судовий розгляд справи продовжується і суду необхідно провести значний обсяг процесуальних дій та з метою забезпечення повного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Виходячи із викладеного, керуючись ст.ст. 100, 350 КПК України, суд-

ухвалив:
У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про передачу речового доказу - легкового автомобіля ВАЗ-2109 р.н. НОМЕР_2 на зберігання обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1