Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
02 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретарі судового засідання: ОСОБА_4

З участю прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000386 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бронне, Березнівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 337,88 грн. У відшкодування витратна лікування та 3000 грн. У відшкодування завданої моральної шкоди.

Як установив суд, 28 червня 2015 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_6 перебуваючи в будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вступив зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 у словесний конфлікт, в ході якого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, схопив ОСОБА_7 за обидві руки та штовхнув від чого остання впала на підлогу та вдарилася лівим коліном. Піднявшись з підлоги, ОСОБА_6 відреагував агресивно та наніс один удар кулаком в область грудей, після чого схопив обома руками за шию та почав душити під час чого вдарив ОСОБА_7 потиличною ділянкою голови об стіну, внаслідок чого, потерпілій було спричинено умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 захисник ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним, винесеним без урахування дійсних обставин справи у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

В обґрунтування зазначає, що суд поверхнево розглянув справу, і вирок суду суперечить вимогам ст.373, 324КПК України.

Вважає, що місцевий суд упереджено оцінив докази обвинувачення, а висновок про доведеність вини обвинуваченого ґрунтується виключно на показах потерпілої. Доводить, що судом також критично було оцінено покази співмешканки обвинуваченого ОСОБА_9 , яка була присутня під час події, взагалі не взято до уваги покази свідка міліціонера ОСОБА_10 . Крім того зазначає, що як на досудовому слідстві так і на судовому розгляді обвинувачений дав детальні та послідовні покази, які не суперечать одне одному та відповідають фактичним обставинам провадження. Вказує, показання свідків, на які посилається сторона обвинувачення об`єктивно та беззаперечно не доводять, що саме обвинувачений спричинив тілесні ушкодження потерпілій. При цьому доводить, що покази потерпілої про заподіяння нею тілесних ушкоджень не підтверджуються висновком експерта №247 від 01.07.2015 року та висновком додаткової експертизи №260 від 10.07.2015 року.

Посилаючись на ст.373, 409, 404, 407, 410 КПК, лист ВССУ від 21.11.2012року вказує на поверховість досудового і судового розслідування злочину і вважає за необхідне повторно дослідити докази, які судом досліджено з порушенням, а саме допитати свідків, встановити особу лікаря-травматолога, який оглядав ОСОБА_7 .

Виходячи з викладеного доводить, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає виправданню за недоведеністю вини в інкримінованому злочині, оскільки докази на які посилається сторона обвинувачення не були підтвердженні у суді, а тому не можуть бути достатніми для доведення вини.

Просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , про залишення вироку місцевого суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я у потерпілої ОСОБА_7 , суд першої інстанції зробив на підставі доказів, досліджених та оцінених ним із дотриманням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства, про що у вироку навів докладні мотиви згідно зі ст.374 КПК України.

Зокрема, суд обґрунтовано поклав в основу вироку сукупність таких доказів, як: послідовні показання потерпілої ОСОБА_7 про те, що 28 червня 2015 року вона приїхала до свого колишнього чоловіка ОСОБА_6 , що забрати свої речі. Коли вона перебувала в будинку між нею виник словесний конфлікт з обвинуваченим. Під час конфлікту обвинувачений схопив її за шию та почав душити і при цьому вдарив її два рази головою об стіну. Крім того, обвинувачений наніс їй удар кулаком в область грудей, тоді схопив за руки вище ліктів та штовхнув її, від чого вона впала на підлогу, вдарившись лівим коліном;

свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (які були очевидцями події, оскільки безпосередньо знаходились біля самого будинку) і чули крики та прохання потерпілої про допомогу та бачили через вікно як обвинувачений бив потерпілу, у якої потім були тілесні ушкодження;

свідка ОСОБА_13 - працівника міліції, який у складі слідчо-оперативної групи прибув на місце події за викликом про конфлікт. Після цього потерпіла заявила, що обвинувачений наніс їй тілесні ушкодження;

амбулаторну медичну картку потерпілої, згідно якої ОСОБА_7 28 червня 2015року зверталась в медичний заклад Костопільську ЦРЛ за допомогою у зв`язку із нанесеними їй тілесними ушкодженнями;

висновки судово-медичнї експертизи №247 від 01.07.2015р. та №260 від 10.07.2015р. (додатковий висновок) згідно яких у потерпілої виявлено тілесні ушкодження у виді синця нижньої третини лівого плеча по внутрішній поверхні, в середній третині лівого передпліччя по передній поверхні, в середній третині лівого передпліччя по боковій поверхні, в нижній третині лівого передпліччя по боковій поверхні, в середній третині правого плеча по. внутрішній поверхні, по передній поверхні грудної клітки зліва, лівого колінного суглобу по передній поверхні, бокових поверхнях шиї та підборіддя, набряки м`яких тканин голови, лівого колінного суглобу; діагностовано «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку (підтверджено наявністю патологічних неврологічних симптомів які притаманні даному виду черепно- мозкової травми), враховуючи їх вид (синці) та морфологічні властивості (колір синців) свідчать про утворення від не менше дев`яти травмуючих дій тупими предметами. Дані тілесні ушкодження не характерні для їх виникнення внаслідок падіння або самопадіння на площині, а виникли при побитті незадовго до звернення за медичною допомогою (а.с. 26-27).

У додатковому висновку експерта також зазначено, що при наданні медичної допомоги ОСОБА_7 лікарями було описано: синці обох плечових ділянок, гематоми волосистої частини. Грудної клітки, передпліч, лівого колінного суглобу, діагностовано «закрита черпно-мозкова травма, струс головного мозку». Відповідно до вищевказаного висновку експерта отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я.

Викладені у висновках дані щодо локалізації та механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень узгоджуються з показаннями самої ОСОБА_7 як під час досудового розслідування в ході її допиту як потерпілої та при проведенні з дотриманням процесуальних вимог слідчого експерименту від 21.0.7.2015 року (а.с.41-44), про заподіяння їй цих ушкоджень та в ході судового розгляду справи.

Доводи засудженого ОСОБА_6 про недопустимість доказів та висновків вищевказаних експертиз колегія суддів вважає безпідставними. Зазначені висновки колегія суддів визнає науково-обгрунтованими, належно мотивованими, і такими, що відповідають вимогам кримінально-процесуального закону і сприймаються як належний та допустимий доказ.

Крім того, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину свідчать і його показання, які у сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що дійсно 28 червня 2015 року між ним та потерпілою ОСОБА_7 виникла сварка, яка переросла у конфлікт. При цьому він підтвердив, що взяв потерпілу двома руками та тримав, хоча ударів їй не наносив.

Ці твердження обвинуваченого про те, що він не наносив їй тілесних ущкоджень спростовується матеріалами кримінального провадження. Зокрема показаннями потерпілої, які суд визнає достовірними і такими, що співпадають з іншими фактичними даними у справі, а саме показами свідків події, висновками судово-медичних експертиз, які жоднх сумнівів у їх правильності не викликають, оскільки повністю відповідають даним про те, яким чином і куди саме ОСОБА_6 наніс колишній дружині ОСОБА_7 тілесні ушкодження. При цьому експертом категорично виключається отримання таких ушкоджень при падінні чи самопадіння на площині. Даних про те, що такі тілесні ушкодження потерпіла отримала за інших обставин чи в інший проміжок часу у справі не встановлено.

Посилання ОСОБА_6 на порушення судом вимог ст.370, 373, щодо незаконності та невмотивованості й необґрунтованості судового рішення та необхідності повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, оскільки вони досліджені з порушенням, колегія суддів вважає позбавленими підстав. Як свідчать матеріали провадження та аудіо запис фіксації перебігу судового провадження, жодних даних, які б свідчили про процесуальні порушення судом першої інстанції не встановлено.

Усі доводи засудженого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, а також доводи про неповноту, поверховість та необ`єктивність досудового розслідування та судового розгляду, порушення процесуального та матеріального права, неналежну оцінку доказів обвинувачення, колегія суддів вважає неспроможними і такими, що не заслуговують на увагу. Викладені в апеляційній скарзі засудженого вимоги з посиланням на ст.420 КПК України про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку апеляційної інстанції за яким його необхідно виправдати за вказаним обвинуваченням суперечать змісту цієї норми процесуального закону, адже у ній передбачено ухвалення нового вироку лише у випадку необхідності застосування більш тяжкого кримінального правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосування більш суворого покарання, скасування необґрунтованого виправдувального вироку та неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, воно відповідає вчиненому та особі засудженого, є справедливим необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. .

Таким чином, неправильного застосування кримінального закону (зокрема ч.1 ст.125КК) та істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою скасування вироку, колегія суддів у даному кримінальному провадженні не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3