Справа № 1-кс/243/507/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2013 року слідчий суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області Мірошниченко Л.Є. при секретарі Останькович А.О., за участю скаржниці ОСОБА_1, прокурора Лень М.М. та слідчого Сергієва М.В., розглянув скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову слідчого Сергєєва М.В. про відмову в задоволенні клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :

27.08.2013 року в провадження слідчого судді Мірошниченко Л.Є. надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову слідчого Сергєєва М.В. про відмову в задоволенні клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

ОСОБА_1 обґрунтувала свою скаргу тим, що постановою слідчого Сергєєва М.В. від 16.08.2013 року по кримінальному провадженню №0000063 та №0003063 було відмовлено у задоволенні клопотання стосовно накладання арешту на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Вважає зазначену постанову незаконною, оскільки слідчим не враховані положення ст. 170 КПК України, а саме АДРЕСА_2 є предметом скоєння кримінального правопорушення та її арешт необхідний як засіб забезпечення кримінального провадження. У звязку з чим ставить питання про скасування постанови слідчого від 16.08.2013 року про відмову о накладанні арешту на АДРЕСА_2 в кримінальному провадженні №0000063 та №0003063 від 15.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.1 КК України та зобовязати слідчого накласти арешт на зазначену квартиру.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 підтримала доводи скарги та просила її задовольнити.

Слідчий Сергєєв М.В. в судовому засіданні зазначив, що клопотання ОСОБА_2 про накладання арешту не відповідає вимогам ст. 170 КПК України, просив відмовити у задоволенні скарги.

Прокурор Лень М.М. вважав скаргу необґрунтованою, просив відмовити у задоволенні.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Главою 20 КПК України передбачений перелік слідчих (розшукових) дій.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Статтею 131 КПК України перелічені заходи забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є:

1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід;

2) накладення грошового стягнення;

3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом;

4) відсторонення від посади;

5) тимчасовий доступ до речей і документів;

6) тимчасове вилучення майна;

7) арешт майна;

8) затримання особи;

9) запобіжні заходи.

Таким чином, постанова слідчого від 12.08.2013 року про відмову у задоволені клопотання - не є відмовою у задоволенні клопотання про проведення слідчою дії.

Крім того, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

На теперішній час спірна квартира, на яку ОСОБА_1 ставить питання про накладання арешту належить ОСОБА_3, який за даним кримінальним провадженням не є особою, переліченою у ст. 170 КПК України.

Згідно з ст.307 КПК України за результатами скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора постановляється ухвала про :

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобовязання припинити дію;

3) зобовязання вчинити дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин приходжу до висновку про обґрунтованість постанови слідчого та відсутності підстав у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову слідчого Сергєєва М.В. про відмову в задоволенні клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4