АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/3752/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/571/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001122., за апеляційними скаргами прокурора,захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,на вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Незабудіно , Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, не одруженого, дітей не має, раніше не судимого, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

потерпілий ОСОБА_9

захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачений ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02.06.2016р. відносно ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання. Просить ухвалити новий в цій частині, яким призначити за ст.121 ч.2 КК України покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , просить оскаржений вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 02.06.2016р. скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, виправдати.
Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.
Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання час перебування під вартою з 20.07.2015р. до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, суд першої інстанції призначив занадто м`яке покарання ОСОБА_6 , оскільки не в повній мірі оцінив відомості щодо особи винного та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_6 не сприяв слідству, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, про скоєний злочин правоохоронні органи не повідомив, в подальшому був затриманий в порядку ст.208 КПК України, вину не визнав, не покаявся, не вжив жодних заходів для відшкодування спричинених збитків, із поваги до людської гідності, навіть не висловив вибачення за вчинений злочин. Вважає, що все це не свідчить про відсутність розкаяння у обвинуваченого за вчинений злочин, а тому призначене йому покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, є явно несправедливим.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , в обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, оскільки не врахував належним чином доводи сторони захисту про реалізацію ОСОБА_6 права на самозахист та відсутність умислу на завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . На думку суду першої інстанції учасниками конфлікту та бійки, які передували нанесенню тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , були виключно ОСОБА_6 та ОСОБА_12 . При цьому, не враховано, що відносно ОСОБА_6 мали місце протиправні дії саме групи осіб ( ОСОБА_12 та ОСОБА_13 0, які діючи спільно, переслідували ОСОБА_6 , з метою завдання останньому тілесних ушкоджень, у тому числі з використанням пляшок. Тому вважає, що у ОСОБА_6 були всі підстави взяти дерев`яну палицю з метою саме захисту від переслідуючих його ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а не з мотивів почуття гострої неприязні до ОСОБА_12 та з метою завдання останньому тяжких тілесних ушкоджень. Судом неправильно дана оцінка свідченням самого обвинуваченого ОСОБА_6 щодо мети, з якою ним була взята палиця, та свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які вказували, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заважали їм піти від себе, хватали за руки, штовхали, нецензурно лаялися. Агресивність у поведінці ОСОБА_12 також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які надавали медичну допомогу потерпілому. Зазначає, що суд не врахував, що кожна особа має право на необхідну оборону , незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
Крім того, зазначає, що суд необґрунтовано поставився до показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 щодо підтвердження позиції обвинуваченого, що ОСОБА_6 , бажаючи відбити пляшку палкою, влучив палкою в голову потерпілого ОСОБА_12 . При цьому, навпаки, критичного ставлення, на думку сторони захисту, заслуговують показання свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , дані ними під час судового слідства та відображені на відео носіях і протоколах слідчих експериментів, проведених за їх участю під час досудового слідства, а тому безпідставно покладені в основу обвинувального вироку.
За вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року встановлено, що ОСОБА_6 , 18.07.2015 року, приблизно о 01:00 годині перебував поблизу заїзду до «АТБ Маркет», розташованого по пр. Південному, 34, поряд магазину «Гроші готівкою», в Інгулецькому районі м. Кривий Ріг, де між ним та ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_12 висловлювався в бік ОСОБА_6 нецензурною лайкою. В результаті даного конфлікту між ним та ОСОБА_12 виникла бійка, під час якої ОСОБА_12 кинув у обвинуваченого пляшку, через що ОСОБА_6 втік через дорогу у двори, таким чином уникнувши конфлікту.
Поведінка ОСОБА_12 викликала у ОСОБА_6 почуття гострої неприязні до ОСОБА_12 та умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів. Для даної дії у дворах будинку, що знаходився через дорогу від АТБ Маркет, ОСОБА_6 знайшов дерев`яну палицю, яку узяв із собою, повернувся назад.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , приблизно о 01:10 годині , 18.07.2015 року, діючи з метою спричинення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, наблизився до останнього, який знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , де між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 знов виник конфлікт, і в цей момент ОСОБА_6 умисно, дерев`яною палицею, яку тримав у руках, зі значною силою завдав потерпілому ОСОБА_12 не менше одного удару в область голови, не переслідуючи при цьому за мету спричинити потерпілому ОСОБА_12 смерть. Від зазначених ударів потерпілий ОСОБА_12 впав на землю з асфальтним покриттям обличчям до низу.
Одразу ж після цього ОСОБА_6 самостійно припинив свої злочинні дії, та покинув місце події, а до потерпілого ОСОБА_12 приїхала бригада швидкої медичної допомоги, але ОСОБА_12 відмовився від надання йому медичної допомоги, від госпіталізації, та пішов з місця події. 19.07.2015р. труп ОСОБА_12 був виявлений вдома в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , була встановлена дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_12 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна лобової області зліва, нижньої повіки лівого ока, верхньої третини лівої вушної раковини, крововилив в лівий скроневий м`яз, спідуральна гематома лівої скронево- тім`яної області, переломи кісток основи черепа, які згідно висновку судово- медичної експертизи №1316 від 03.08.2015р., та додаткового висновку експерта №1316 від 23.09.2015р., входять до комплексу «закрита черепно-мозкова травма» - за ознакою небезпеки для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які мають прямий наслідковий зв`язок з настанням смерті потерпілого ОСОБА_12 . Додатковими висновками експерта №1316 від 23.09.2015р. та від 07.10.2015р. підтверджена можливість заподіяння цих тілесних ушкоджень за вказаних обставин.
Під час апеляційного розгляду в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , підтримали в повному обсязі, просили скасувати обвинувальний вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінального злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України. При цьому, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та призначення більш суворого покарання.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор прохав колегію суддів задовольнити апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції. Скасувати оскаржений вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_6 через його м`якість, та призначити покарання обвинуваченому у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, як не обґрунтовану.
Потерпілий ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду в судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора. При цьому, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , щодо виправдання ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а вирок суду необхідно залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України вирок переглядається апеляційним судом у межах наданих апеляційних скарг.
За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним кодексом України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.
Судом першої інстанції справу розглянуто у межах пред`явленого обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, що суд дав неправильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам щодо інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, що обвинувачений діяв в межах необхідної оборони та не мав умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, є такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Судом в повній мірі досліджені зібрані в справі докази. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_6 , яким суд дав правильну юридичну оцінку щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України: показанням самого обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_13 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , експерта ОСОБА_32 та письмовими матеріалами справи.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не визнав, пояснював, що 18.07.2015р. о 01:00 годин в м. Кривому Розі по пр.Південному, поблизу АТБ-Маркет, між ним та ОСОБА_12 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, виражались на його адресу нецензурною лайкою, ображали його, чіплялись до свідка ОСОБА_14 , ганялись за ним з метою побиття, кидали в нього скляні пляшки, і обвинувачений втік у двори. Знаходячись у дворах через дорогу навпроти АТБ, з метою самооборони знайшов дерев`яну палицю, та взяв з собою для захисту. Він вирішив повернутись до АТБ, оскільки там залишилась свідок ОСОБА_14 та свідок ОСОБА_15 . Повернувшись до в`їзду у АТБ, між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_12 знов виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_12 замахнувся на обвинуваченого пляшкою, а ОСОБА_6 відмахнувся палицею, але попав не в пляшку а в голову ОСОБА_12 , від чого останній впав на асфальт на спину. Після цього обвинувачений сказав оточуючим людям, щоб викликали швидку для ОСОБА_12 , а сам з свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відійшли. Коли із-за рогу обвинувачений побачив, що ОСОБА_12 прийшов до тями, і сів, то ОСОБА_6 з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 пішли у двори, де обвинувачений кинув палку, та вони втрьох пішли додому. Про смерть ОСОБА_12 він дізнався від працівників міліції. Обвинувачений вважає, що він захищався, та вдарив спереду по голові після замаху на нього пляшкою Різником, не мав умислу наносити тілесні ушкодження ОСОБА_12 .
Під час апеляційного розгляду давав такі самі показання.
Спростовуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, суд послався на докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, які є допустимими, і підстав сумніватися у їх достовірності по справі колегія суддів не вбачає, а саме показаннями:
- потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні зазначив, що 19.07.2015р. його брата - ОСОБА_12 , знайшли мертвим вдома.
- свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , які пояснювали, що приблизно в 01:00 годині 18.07.2015р. були біля входу до магазину АТБ, бачили обвинуваченого, що йшов з палкою до потерпілого ОСОБА_12 , який знаходився на тротуарі біля в`їзду до АТБ, біля наступного магазину. Потерпілий ОСОБА_12 там стояв з декількома особами. Коли обвинувачений підійшов до потерпілого ОСОБА_12 , між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_12 почалась сварка, та обвинувачений наніс не менше одного удару ОСОБА_12 палицею в голову. Після цього удару ОСОБА_12 впав обличчям донизу. Обвинувачений одразу пішов звідти, а потерпілий ОСОБА_12 прийшов до тями;
- свідка ОСОБА_23 , що бачив потерпілого ОСОБА_12 з пляшкою в руці, яку він тримав на рівні грудей. Обвинувачений робив замах палкою в натовпі, куди пішов потерпілий ОСОБА_12 . Свідок підійшов у натовп, та побачив там потерпілого, який лежав на асфальті обличчям донизу, та через нетривалий час прийшов до тями;
- свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які пояснювали що вони працюють у швидкій медичній допомозі, та виїжджали в день святкування дня ПГЗК в 2015р., вночі, до АТБ по пр. Південному, коли їм повідомили, що там побили чоловіка. Коли вони приїхали, то побачили ОСОБА_12 , що сидів в крові. Вони почали надавати йому медичну допомогу, він був п`яний, агресивний. ОСОБА_12 до машини не захотів йти, відмовлявся від надання допомоги в машині, від ін`єкцій, він встав та пішов;
- свідка ОСОБА_21 , який пояснював, що потерпілий ОСОБА_12 з обвинуваченим в компанії перебували за зупинкою громадського транспорту біля в`їзду в АТБ. Між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_12 був конфлікт, чула їх крики, нецензурну лайку. Потерпілий ОСОБА_12 з ОСОБА_13 бігли за обвинуваченим, потерпілий ОСОБА_12 кидав в обвинуваченого пляшку. Обвинувачений втік від них на іншу сторону дороги від АТБ, у двори. Свідок бачила, як обвинувачений йшов назад по дорозі з палкою в руці, в напрямку натовпу, де був потерпілий ОСОБА_12 . Бачила як обвинувачений, коли підійшов, палкою вдарив потерпілого ОСОБА_12 по голові, після чого потерпілий ОСОБА_12 впав обличчям донизу. Свідок підбігла до потерпілого ОСОБА_12 , викликала швидку, вказала, що крім неї до потерпілого ОСОБА_12 підійшов невідомий чоловік, який перевернув потерпілого ОСОБА_12 лицем вверх. Коли приїхала швидка ОСОБА_12 вже опритомнів;
- свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , які пояснювали, що відпочивали разом з обвинуваченим на зупинці громадського транспорту біля АТБ. Пояснили, що до них приєднались раніше невідомі потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 , які були в стані сильного сп`яніння. Свідки зазначили, що між ОСОБА_12 та обвинуваченим виник конфлікт через те, що обвинувачений не проходив військову службу. В ході конфлікту ОСОБА_12 та обвинувачений штовхали один-одного. Потерпілий ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 почали ганятись за обвинуваченим, який від них тікав, і потерпілий ОСОБА_12 кинув в обвинуваченого пляшку, але не влучив. Обвинувачений від них втік у двори на інший бік дороги, а потерпілий ОСОБА_12 з ОСОБА_13 повернулись до свідків, які вже знаходились біля магазину. Свідки зазначали, що дзвонили обвинуваченому, але він не брав трубку. Через деякий час свідки побачили обвинуваченого, який йшов через дорогу та в руках тримав палку. Обвинувачений йшов до них. Коли обвинувачений підійшов, між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_12 знов почався конфлікт. Обвинувачений палкою вдарив потерпілого ОСОБА_12 по голові, після чого потерпілий ОСОБА_12 впав лицем на асфальт. Свідки та обвинувачений пішли з місця події. Уходячи із-за рогу бачили, що потерпілий ОСОБА_12 прийшов до тями ;
- експерта ОСОБА_32 , який підтвердив свій висновок експерта та додаткові висновки. Зазначив, що вказані на слідчих експериментах свідками ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , обвинуваченим ОСОБА_36 , - механізми заподіяння ударів могли причинити ушкодження, що були на трупі потерпілого ОСОБА_12 , та могли виникнути у вказаний період часу. Зазначив, що ушкодження на голові потерпілого ОСОБА_12 могли виникнути при ударі зверху дотичний удар, про що він описував у висновку. Зазначив, що ушкодження обличчя могли виникнути при падінні обличчям вниз, про яке вказували свідки на слідчому експериментах. Зазначив, що механізм вказаний обвинуваченим, не зовсім вірний та правдивий, оскільки обвинувачений вказував, що потерпілий ОСОБА_12 впав на спину, що не підтвердилось, відсутні такі ушкодження. ОСОБА_12 впав після падіння лицем донизу, про що зазначали свідки. Твердження, щодо нанесення двох ударів обвинуваченим потерпілому ОСОБА_12 , експерт не виключає, та вказав, що було нанесено не менше одного удару ;
- свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що був в стані сильного алкогольного сп`яніння, нічого не пам`ятає про бійку та її причину. В той день він з ОСОБА_12 випили 1.5л. горілки та пиво, скільки було пива не пам`ятає;
- свідка ОСОБА_30 , яка пояснила, що влітку 2015р., вночі, вийшла з АТБ та почула звук удару, повернулась побачила велику кількість людей які сміялись, та чоловіка що лежав на асфальті. Вона пішла звідти. Видимість в тому місці була погана, це було на в`їзді в АТБ по пр. Південному.
Доведеністьі вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, підтверджується також і дослідженими письмовими матеріалами справи, яким судом дано належну оцінку, а саме:
- Витягом з ЄРДР №0001122, відповідно до якого до ЄРДР було внесено відомості за ч.2 ст. 121 КК України, за якими 19.07.2015р. о 14:20 до Інгулецького РВ надійшло повідомлення, що в квартирі АДРЕСА_3 , виявлено труп ОСОБА_12 , на підставі лікарського свідоцтва про смерть смерть настала внаслідок стискання головного мозку епідуральною гематомою, перелому основи черепу, закритої черепно-мозкової травми (а.кп. 1 т.2);
- Протоколом огляду місця події від 19.07.2015р., відповідно до якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_3 , виявлено наволочку зі слідами речовини бурого кольору, штани синього кольору, шведка синього кольору в клітинку, кросівки синього кольору, марлевий бинт з тампоном з речовиною бурого кольору (а.кп.5-7 т.2);
- Протоколом огляду трупа від 19.07.2015р. в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час якого виявлено труп ОСОБА_12 в положенні лежачи на животі на килимі на підлозі біля дивану. Одягнутий штани джинсові синього кольору з шкіряним ременем чорного кольору, розстебнутим. На шкірі обличчя, на передній поверхні правого та лівого плеча, на лівій кисті сліди речовини буро-червоної, також на передній частині штанів. Із носових ходів видніється буро-червона рідка речовини із слизом, в лобній області праворуч та ліворуч в правій перед вушній ділянці, на спинці носа, на нижньому повіці лівого ока, на завшийку лівої вушної раковини 5 садин під буро-червоними скоринками (а.кп.10-15 т.2);
- Протоколом огляду місця події від 19.07.2015р., під час якого оглянути ділянку місцевості біля магазину «Гроші готівкою» по пр.Південному, 34, де біля сходів на асфальті виявлено плями речовини бурого кольору, зроблено зіскоби (скоринки) цих речовин (а.кп.16 т.2). Даний доказ підтверджує місце вчиненого злочину, в сукупності з поясненнями свідків та обвинуваченого;
- Лікарським свідоцтвом про смерть №1316 від 21.07.2015р., відповідно до якого ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: стискання мозку епідуральною гематомою, перелом основи черепу, закрита черепно-мозкова травма, напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження (а.кп.34,35 т.2);
- Висновком експерта №167 від 23.07.2015р., яким встановлено, що на скоринці (об. №1), названою в постанові зіскобом, вилученому 19.07.2015р. по пр.Південному, 34, наявна кров, видова приналежність крові не встановлена (а.кп.51-53,54 т.2);
- Карткою виклику №117, за якою викликалась швидка до пр. Перемоги, 48 біля АТБ, побиття. Зі слів потерпілого після вживання алкоголю посварився з невідомим, та була бійка. Скарги на біль в тім`яній обл. голови, нудота, рвота, запаморочення, слабкість. В тім`яній області ссадина розміром 2х3 см, помірно кровить, болить при пальпації, набряк. Попередній діагноз: струс мозку, садна тім`яної частини голови, гостра алкогольна інтоксикація. Накладена пов`язка, від ін`єкцій та обробки рани відмовився. Особа відмовилась повідомляти свої дані, вік приблизно 30 років. Від запропонованого лікування відмовився (а.кп.72-73 т.2);
- Карткою виклику №38, за якою викликалась швидка до АДРЕСА_4 , в кімнаті біля дивана обличчям донизу, на животі лежало тіло чоловіка ОСОБА_12 (а.кп.72-73 т.2);
- Постановою від 07.10.2015р. визнано речовими доказами змиви, кров ОСОБА_12 , зразки крові та слини обвинуваченого (а.кп.189,190 т2);
- Протоколами слідчих експериментів від 08.10.2015р., 01.10.2015р., 01.10.2015р., (а.кп.195 204 т.2) за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_20 , та від 06.10.2015р. за участю свідка ОСОБА_21 , відеозаписом слідчих експериментів, які було переглянуто в судовому засіданні в суді першої інстанції. При даних слідчих експериментах свідки та обвинувачений, кожний окремо, вказували розташування обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_12 один до одного в момент нанесення потерпілому ОСОБА_12 удару, вказували механізм нанесення удару та як потерпілий ОСОБА_12 впав після удару, що в подальшому досліджувалось експертом стосовно можливості за вказаних свідками та обвинуваченим обставинами утворення у потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень;
- Протоколом одночасного допиту осіб від 02.10.2015р., за участю ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_6 (а.кп.206-207 т2). З даного протоколу з додатком відеозаписом одночасного допиту, що був переглянутий в судовому засіданні в суді першої інстанції, встановлено, що свідок ОСОБА_23 бачив потерпілого ОСОБА_12 з пляшкою пива в правій руці на дорозі, та він побіг в бік АТБ, після цього свідок завів автомобіль, та коли під`їхав ближче побачив, як потерпілий ОСОБА_12 вже лежав на землі, поряд були люди та чоловік з палицею, - вказав на обвинуваченого.
ОСОБА_21 вказала, що вона була біля АТБ, та біля магазину «Связной» були люди, в тому числі потерпілий ОСОБА_12 . Вона побачила обвинуваченого з палкою, що перебігав через дорогу через рельси до цих людей. Зазначила, що обвинувачений зі спини вдарив потерпілого ОСОБА_12 по голові в ліву частину. ОСОБА_12 впав після другого удару лицем вниз. Пізніше його люди перевернули. Обвинувачений та дві жінки пішли у двори.
Свідок ОСОБА_22 повідомив, що був біля входу в АТБ, а потерпілий ОСОБА_12 був біля в`їзду в АТБ, ближче до сходинок в магазин «Связной». Обвинувачений підходив до них зі сторони зупинки з палкою. Потерпілий ОСОБА_12 стояв лицем до ринку. Обвинувачений підійшов, та був збоку потерпілого ОСОБА_12 . Побачив два замахи, в ліву частину голови потерпілого ОСОБА_12 . Після першого удару в тулуб, ОСОБА_12 зігнувся, другий удар нанесений зверху в область голови, після чого потерпілий ОСОБА_12 впав лицем в асфальт.
Обвинувачений вказав, що він та потерпілий ОСОБА_12 були біля в`їзду в АТБ, він стояв з палкою для захисту, та побачив, як потерпілий ОСОБА_12 почав його обходити та замахувався пляшкою, обвинувачений на відмаш махнув палкою, попав в ліву частину голови. Зазначив, що коли підходив , потерпілий ОСОБА_12 його бачив, а він підходив не ззаду , а збоку.
Крім того, під час судового розгляду в суді першої інстанції було проведено одночасний допит за участю свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , обвинуваченого ОСОБА_6 , також був додатково допитаний свідок ОСОБА_22 . Під час одночасного допиту свідок ОСОБА_21 зазначила, що нічого не пам`ятає через те, що минуло багато часу. Свідок ОСОБА_23 вказав, що замаху потерпілого ОСОБА_12 на обвинуваченого не бачив, пляшку потерпілий ОСОБА_12 тримав на рівні грудей, за середину, як повну. Свідок ОСОБА_35 пояснив, що обвинувачений та потерпілий ОСОБА_12 стояли обличчями один до одного, трохи боком потерпілий ОСОБА_12 був до обвинуваченого. Бачив замах та удар з боку обвинуваченого. Щодо слідчого експерименту з ОСОБА_6 , - свідок ОСОБА_20 пояснив, що пляшку не бачив, зазначив, що ОСОБА_6 механізм удару показував приблизно правильно. Свідок ОСОБА_20 пояснив, що не весь час дивився за подією, він стояв спиною та повертався дивився, але в момент удару все бачив. Свідок ОСОБА_22 пояснив, що бачив два удари. Перший удар обвинуваченого був в груди потерпілого ОСОБА_12 .. Не зміг пояснити, як відбувся цей удар. Вважає, що був удар, бо бачив, як зігнувся потерпілий ОСОБА_12 . В момент удару була тінь, та потерпілий ОСОБА_12 зігнувся. Другий удар бачив зверху в голову потерпілого ОСОБА_12 палкою;
- Висновком експерта №1316 від 03.08.2015р. (а.кп.36-38 т.2), при дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлено ушкодження: садна лобової області зліва, спинки носу, нижньої повіки лівого ока, верхньої третини лівої вушної раковини, правої перед вушної області, правої поперекової області, задніх поверхонь місця проекції ліктьових суглобів; крововилив і лівий скроневий м,яз, епідуральна гематома лівої скронево-тім`яної області; переломи кісток основи черепа, що утворилися незадовго до настання смерті від ударних дій тупих твердих предметів та при ударах об них. Ушкодження входять до комплексу «закрита черепно мозкова травма», та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Причина смерті: закрита черепно-мозкова травма, яка продовжувалась переломом кісток основи черепа, ускладнилась стисканням мозку епідуральною гематомою. В крові ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт 0,54 проміллє, що відповідає легкому ступеню сп`яніння ;
- Додатковим висновком експерта №1316 від 23.09.2015р. (а.кп.45-47 т.2), всі виявлені ушкодження на трупі ОСОБА_12 утворились незадовго до настання смерті від ударних дій твердих тупих предметів та при ударах об них. Анатомічна локалізація та морфологічні властивості тілесних ушкоджень виключають можливість їх заподіяння в результаті падіння з висоти власного зросту. Морфологічних ознак тяжких хронічних захворювань не виявлено. Не виключається можливість заподіяння тілесних ушкоджень за обставин викладених у постанові про призначення експертизи. Садна лобової області зліва спинки носу, нижньої повіки, верхньої третини лівої вушної раковини, правої вушної раковини, правої поперекової області, задніх поверхонь місця проекції ліктьових суглобів, крововилив в лівий скроневий м,яз, епідуральна гематома лівої скронево-тім`яної області, переломи кісток основи черепа, що могли утворитися не менше ніж від 8 ударних дій тупих твердих предметів та/або при ударах об них. Тілесні ушкодження були заподіяні за деякий час (орієнтовно близько доби) до моменту настання смерті. Всі виявлені ушкодження прижиттєві. Враховуючи дані огляду трупа, причину настання смерті, смерть могла настати за 14-16 годин до моменту огляду. Безпосередня причина смерті стискання мозку епідуральною гематомою. Між заподіяними тілесними ушкодженнями в області голови та настанням смерті виявлено прямий причинно-наслідковий зв`язок;
- Додатковим висновком експерта №1316 від 08.10.2015р. (а.кп.212-213 т2), відповідно до якого не виключена можливість утворення тілесних ушкоджень виявлених на трупі ОСОБА_12 , при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_22 , свідок ОСОБА_20 , ОСОБА_21 під час проведення слідчого експерименту. Також не виключається можливість заподіяння частини тілесних ушкоджень за обставин та способом, вказаним ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту. В ліву поверхню голови могло бути заподіяно не менш одної ударної дії твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею та отримання наступних тілесних ушкоджень: садна лобової області зліва, нижньої повіки лівого ока, верхньої третини лівої вушної раковини, крововилив в лівий скроневий м,яз, епідуральна гематома лівої скроневої тім`яної області; лінійний перелом на даху лівої скроневої кістки, із подальшим падінням постраждалого на тупу тверду поверхню передньо-правою поверхнею обличчя та заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді саден спинки носу та правої перед вушної області;
- Протоколом отримання зразків для експертизи від 09.09.2015р., за яким було відібрано зразки крові у ОСОБА_6 (а.кп.151 т2);
- Висновком експерта №109к від 09.09.2015р., за яким група крові ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти А за ізосерологічною системою АВ0 (а.кп.155-156 т2);
- Актом судово-медичного дослідження №279 від 21.07.2015р., відповідно до якогопри судово-імунологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_12 («Висновок експерта» за №1316 від 20.07.15р.) було виявлено гемоліз (а.кп.39т.2);
Крім того, судом першої інстанції були досліджені протокол огляду місця події від 20.07.2015р., згідно якого оглядалась ділянка місцевості поблизу буд. АДРЕСА_5 , та виявлено палицю (а.кп.111-112 т.2). Постановою від 20.07.2015р. вказану палицю визнано речовим доказом та передана на зберіганні в Інгулецьке РВ (а.кп.113,130 т2);
В судовому засіданні судом першої інстанції було оглянуто палицю, і обвинувачений вказав, що це не та палиця, якою він наніс удар потерпілому.
Висновком експерта №1011 від 06.10.2015р. (а.кп.187-188 т2), що на дерев`яній палиці не виявлено слідів крові, клітин, тканин. Дана палка не оглядалась за участю свідків, обвинуваченого, та вони не підтверджували, що саме цією палкою було нанесено удар потерпілому ОСОБА_12 .. Тому, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що дана палиця має відношення до даної справи.
Проте, в судовому засіданні в суді першої інстанції знайшло підтвердження те, що обвинувачений наніс потерпілому ОСОБА_12 удар саме палицею, оскільки це підтвердив і сам обвинувачений, і свідки, допитані в судовому засіданні, та не виключено таку можливість, як вказано в експертних висновках.
Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.07.2015р., згідно якого свідок ОСОБА_21 впізнала особу на фото під №1 (а.кп.100 т.2), є неналежним доказом, оскільки в ньому відсутня інформація про те, хто був зображений на фото №1 при пред`явленні фотознімків, та не вказано в якості кого свідок впізнала на фото особу №1.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , щодо розбіжностей у показаннях свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 і обвинуваченого ОСОБА_6 щодо позиції обвинуваченого про самозахист, яким суд не дав належної оцінки, у зв`язку з чим безпідставно критично віднісся до показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно критично поставився до показань обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 в частині їх показань, що потерпілий ОСОБА_12 замахнувся пляшкою на обвинуваченого, та обвинувачений, бажаючи відбити пляшку палкою , влучив палкою в голову потерпілого ОСОБА_12 , оскільки дані твердження не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні при дослідженні доказів, і спростовуються показаннями свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_37 , які не бачили замаху з боку потерпілого ОСОБА_12 перед ударом обвинуваченого палкою в голову потерпілого ОСОБА_12 .

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18 розповідали свої здогади щодо подій в момент нанесення удару, зазначаючи не події, а вказували, з якою метою і що робилось, - вигадували і надумали. Свідок ОСОБА_15 не змогла точно сказати, як тримав пляшку ОСОБА_12 . Вказувала, що знаходилась між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_12 .. При цьому, потерпілий ОСОБА_12 її обіймав збоку. Тому, є незрозуміло, як свідок могла тримати і обвинуваченого і потерпілого ОСОБА_12 одночасно в полі зору, якщо вони, з її слів, були по її різні сторони.
Вказані свідки стверджували, що ОСОБА_12 намагався замахнутись, а не замахнувся, що також свідчить про вигадування, а не надання пояснень з підстав фактичних обставин, що сталися. Враховуючи стосунки свідка ОСОБА_18 з обвинуваченим, а саме те, що вони проживали разом як сім,я, враховуючи, що свідок ОСОБА_19 - сестра свідка ОСОБА_18 , та подруга обвинуваченого, а також, що інші свідки по даній справі не бачили замах потерпілого ОСОБА_12 пляшкою на обвинуваченого перед ударом обвинуваченого палкою потерпілого ОСОБА_12 по голові, колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції щодо критичного ставлення до цієї частини показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Твердження обвинуваченого, що він захищався, відбивав палкою пляшку, та випадково влучив палкою в голову потерпілого ОСОБА_12 , то колегія суддів, погоджуючись з думкою суду першої інстанції, вважає способом захисту обвинуваченого та уникнення відповідальності за вчинене, бажанням ввести суд в оману.
Крім того, перевіркою матеріалів та показань свідків та експерта, досліджених в суді першої інстанції, колегія суддів, як і суд першої інстанції, критично відноситься до твердження обвинуваченого в частині того, що потерпілий ОСОБА_12 після удару впав на спину та вдарився затилком, оскільки це спростовується показами свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_37 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , які вказали, що ОСОБА_12 впав лицем на асфальт, та пояснювали, що підбіг невідомий чоловік, який перевернув ОСОБА_12 обличчям вверх.
Під час апеляційного розгляду твердження захисту, що до показів свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , слідчих експериментів за їх участю, висновків експерта, наданих в цій частині , слід віднестись критично, оскільки свідки надають суперечливі покази, говорять неправду, не заслуговує на увагу.
Так, під час судового розгляду в суді першої інстанції свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , як і під час досудового слідства, вказували місце вчинення даного злочину, а також, на те, що бачили два удари палкою, та що потерпілий ОСОБА_12 впав лицем донизу. Таким чином свідки не змінили свої показання, надавали такі ж показання з початку досудового слідства, що вивчалось судом апеляційної інстанції (а.кп.99, 169 т.2).
Свідок ОСОБА_21 в суді вказувала, що потерпілий ОСОБА_12 з ОСОБА_13 ганялись за обвинуваченим, та ОСОБА_12 кидав в обвинуваченого пляшку.
Вказані свідки під час судового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст.352 ч.1 КК України, були попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання. Свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 повідомили суду, що у них немає підстав оговорювати когось, чи брехати стосовно подій. При уточненому прямому запитанні захисника свідок ОСОБА_33 повідомила, що знає присутню в залі родичку потерпілого ОСОБА_12 , зазначила що навчалась з нею, - тобто відсутні підстави вважати, що вона приховувала це, оскільки на перше ж пряме запитання, вона це розповіла. Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснив, що не приховував факт знайомства з ОСОБА_33 та ОСОБА_35 , він вважав, що питання стосувалось його знайомства з обвинуваченим і не стосувалось інших свідків. Тому доводи апеляції захисника в цій частині є неспроможними.
Колегія суддів не погоджується, що до показань свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_33 суд повинен відноситись критично, оскільки їх було отримано під час досудового слідства з додержанням вимог ст.84 КПК України, які безпосередньо досліджувались судом, відповідно до ст.23 КПК України у сукупності з іншими доказами, зокрема показання інших свідків та письмові докази, показання свідків ОСОБА_33 та ОСОБА_34 не суперечать всім дослідженим доказам.
Також, є не обґрунтованими доводи сторони захисту, що свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_34 не могли бачити обличчя обвинуваченого, та точно не могли бачити події, оскільки такі свідки в суді першої інстанції пояснювали, що бачили, як обвинувачений переходив дорогу з палицею, та в той час бачили обличчя, там ділянка більш освітлена. Також вказували, що після падіння потерпілого ОСОБА_12 вони підходили туди, та обвинувачений звідти йшов з палкою, бачили його зблизу.
Колегія суддів вважає не обґрунтованими і доводи сторони захисту щодо позиції обвинуваченого ОСОБА_6 про самозахист, оскільки дане питання було предметом розгляду в суді першої інстанції, чому суд дав належну та обґрунтовану оцінку.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Із врахуванням положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002р. «Про судову практику у справах про необхідну оборону» під час судового розгляду в суді першої інстанції було з`ясовано, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Так, під час судового розгляду в суді першої інстанції і в апеляційній інстанції було встановлено, що обвинувачений мав можливість уникнути конфлікту, оскільки він вже втік від потерпілого ОСОБА_12 та його знайомого, але повернувся з палицею та продовжив конфлікт, знаючи впевнено , що конфлікт продовжиться. Тому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що обвинувачений мав можливість викликати міліцію, звернутись по допомогу до громадян , яких з його слів у судовому засіданні при апеляційному розгляді було багато поряд , але він знайшов палку та пішов до потерпілого ОСОБА_12 , з метою нанесення йому тілесних ушкоджень.
Колегія суддів, як і суд першої інстанції виходили з того, що ОСОБА_6 , убігши від потерпілого ОСОБА_12 та не будучи переслідуваним, вже уник конфлікту, та не мав причин переживати за своє життя. Щодо твердження, що він хвилювався за життя та здоров`я цивільної дружини ОСОБА_14 , та її сестри - ОСОБА_15 , що є свідками по даній справі, то суд першої інстанції правильно зазначає, що свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не повідомили, що відносно них було якесь насильство з боку потерпілого ОСОБА_12 , вони зазначили, що до них було залицяння. Пояснювали, що побоювались потерпілого ОСОБА_12 , але не свідчили, що до них було застосовано погрози або насильство, тощо. Тим паче, після втечі обвинуваченого та до його повернення з палицею, вони знаходилися біля магазину у людному місці.
Свідок ОСОБА_14 мала можливість зателефонувати до міліції, якщо вона боялась за своє життя чи здоров`я, але вона вказала, що телефонувала лише обвинуваченому, який не брав трубку після втечі.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 мали можливість звати на допомогу, якщо вважали, що їх життю чи здоров`ю щось загрожувало, оскільки навкруги було багато людей, про що повідомляли інші свідки під час судового слідства в суді першої інстанції, але свідки не звали на допомогу. Свідки ОСОБА_38 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_39 , не повідомляли, що бачили якусь агресію, протиправну поведінку відносно жінок. Ніхто із свідків не повідомив, що свідкам ОСОБА_15 та ОСОБА_14 щось загрожувало, та їм потрібна негайна допомога. Тому колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що показання свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 в цій частині є надуманим, наданими з метою виправдати протиправні дії обвинуваченого, та завуалювати їх під ознаки необхідної оборони.
При цьому, колегія суддів вважає, що обвинувачений мав можливість запобігти, як він зазначив загрози життю та здоров`ю ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , шляхом виклику працівників поліції.
Відповідно до п.п.2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002р. «Про судову практику у справах про необхідну оборону» , правомірним слід вважати застосування.... будь-яких інших засобів чи предметів незалежно від того, якої тяжкості шкода заподіяна тому, хто посягає, якщо воно здійснене для захисту від нападу озброєної особи або групи осіб. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.
Як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду перевіркою матеріалів справи, та показань свідків у даній справі, не було встановлено доказів того, що потерпілий ОСОБА_12 здійснював протиправні дії разом з ОСОБА_13 , а свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 взагалі вказували, що ОСОБА_13 був в такому п`яному стані, що вже взагалі нічого не чинив. Жодний свідок в даній справі, в тому числі сам обвинувачений, не вказали, що після того, як обвинувачений взяв палку, відносно обвинуваченого була агресія з боку групи осіб, а тому і відсутні підстави вважати, що обвинувачений захищався від групи осіб. Коли обвинувачений повернувся з палкою, як зазначали свідки, конфлікт продовжувався лише між ним та потерпілим ОСОБА_12 , і свідки, покази яких прийняті судом, вказували, що з боку потерпілого ОСОБА_12 замаху не було на обвинуваченого в момент удару обвинуваченого в голову потерпілого ОСОБА_12 палкою.
Колегією суддів, як судом першої інстанції, встановлено, що після того, як обвинувачений втік у двори, зникла небезпека. Свідки вказували, що конфлікт був лише з обвинуваченим, та потерпілий ОСОБА_12 та його товариш не конфліктували з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Дані події вже не можна вважати раптовими, оскільки обвинувачений мав змогу все обдумати залишившись сам, навмисно взяв палку бажаючи та будучи готовим її застосувати, тобто з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень.
Ураховуючи вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримавшись вимог ст.ст.93-96 КПК України, розглянув дане кримінальне провадження та з урахуванням інших доказів, надав належну оцінку всім доказам, зібраним у справі. Колегія суддів звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченого не було надано додаткових доказів, не було заявлено обґрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів або обставин як у суді першої інстанції, так і не надходило обґрунтованих клопотань про дослідження додаткових доказів у суді апеляційної інстанції.
У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині оскарженого вироку суд першої інстанції, проаналізувавши зібрані по справі докази, обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, та навів достатні мотиви, по яким критично оцінив показання свідків ОСОБА_40 та ОСОБА_19 , свідчення самого обвинуваченого стосовно обставин скоєного кримінального правопорушення - злочину, та правильно кваліфікував його дії, що полягають у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 .
Тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого, що суд першої інстанції допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи, оскільки всім зібраним у справі доказам суд дав правильну оцінку, а показання всіх свідків, крім ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , до яких суд поставився критично, підтверджують фактично встановлені обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 за ст.121 ч.2 КК України злочину, і знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні.
Також, є необґрунтованими апеляційні вимоги прокурора щодо м`якості призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .
Колегія суддів вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.
Як видно з оскарженого вироку суду від 02.06.2016р., при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченого для призначення справедливого покарання.
Так, судом враховані характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, що відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а.кп.105,106, 108 т.2). Обвинувачений не працює, не одружений, дітей не має. Освіта базова загальна середня. Раніше не судимий (а.кп.104 т.2). Має місце проживання та реєстрації, осудний (а.кп.133-141 т2).
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом встановлено було. Під час судового розгляду не було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 перебував в алкогольному сп`янінні під час вчинення інкримінованого злочину, до чого суд першої інстанції правильно віднісся критично.
У відповідності зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання судом першої інстанції обгрунтовано визнано протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_12 , який спровокував конфлікт з обвинуваченим, кидав в нього пляшку, та фактично спровокував обвинуваченого. Також, судом було враховано поведінку потерпілого ОСОБА_12 після вчиненого відносно нього злочину, те що він відмовився від медичної допомоги, тим самим піддавши себе ще більшому ризику, не давши надати собі медичну допомогу, та пішов.
З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого, поведінки потерпілого ОСОБА_12 , суд першої інстанції прийшов до вірного висновку , що слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією даної статті, вважаючи його достатнім для виправлення обвинуваченого, та таким, що буде відповідати скоєному і особі обвинуваченого.
З такою позицією суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції. При цьому, колегія суддів виходила з того, що обвинувачений ОСОБА_6 хоча і не визнав своєї вини, проте вчинив злочин уперше, після протиправної поведінки потерпілого ОСОБА_12 , який спровокував конфлікт з обвинуваченим, та з урахуванням всіх встановлених обставин у справі. Вважає призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження ним вчинення нових злочинів, та не знаходить підстав для призначення більш суворого покарання. Тому, апеляційна скарга прокурора з цих підстав не підлягає задоволенню, а оскаржений вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
Доводи прокурора, що суд не врахував відомості щодо особи винного та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, не визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони були враховані судом першої інстанції при обрані міри покарання обвинуваченому.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, а оскаржений вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 , слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, залишити без змін.
У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_6 зарахувати у строк покарання час попереднього ув`язнення з 20 липня 2015 року по день набрання вироком законної сили, тобто 26 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4