Провадження № 1-кс/761/9581/2016
У Х В А Л А
Іменем України
25 квітня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , вивчивши клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , який утримується в Київському СІЗО, щодо звільнення його з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :
21.04.2016р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , який утримується в Київському СІЗО, щодо звільнення його з-під варти в порядку ст. 206 КПК України.

У клопотанні адвокат зазначив, що Білоцерківським міським судом Київської області розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , з матеріалів якого адвокату стало відомо, що зазначена вище особа незаконно тримається під вартою протягом 5 років. Зокрема, адвокат вказала про те, що затримання ОСОБА_3 у вересні 2011р. на території Білорусії супроводжувалось численними порушеннями положень, зокрема КПК Республіки Білорусь щодо здійснення затримання особи, яка перебуває у міжнародному розшуку, обрання міри запобіжного заходу. При цьому дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою доставки до суду був наданий постановою судді Сквирського районного суду Київської області від 03.08.2011р. У документах щодо видачі особи на запит компетентного органу України міститься посилання про перебування особи у міжнародному розшуку та на постанову Сквирського районного суду від 24.09.2011р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте такий документ у матеріалах кримінального провадження відсутній. Строк, протягом якого ОСОБА_3 перебував під вартою в СІЗО м.Гомеля перевищував визначений законодавством Білорусії (з 23.09.2011р. затриманий і мав бути звільнений 23.11.2011р.), проте не був звільнений, а був етапований до України. З постанови Сквирського районного суду Київської області від 25.01.2012р., якою фактично до ОСОБА_3 застосовано обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжено строк тримання під вартою, вбачається, що останній фактично прибув на територію України у грудні 2012р., ймовірно 17.12.2011р., окільки саме з цієї дати вирішено рахувати строк Чіткої дати поміщення ОСОБА_3 до Київського СІЗО з досліджених документів, як вказує адвокат, їй не вдалося. Також адвокат акцентує увагу на тому, що постанова Сквирського районного суду Київської області про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є незаконною, оскільки при її винесенні суддя не врахував те, що ОСОБА_3 був оголошений не в «Міжнародний» розшук, а в «Міждержавний», тобто на території країни СНГ, у зв`язку з чим клопотання про обрання запобіжного заходу взагалі не підлягало задоволенню. Недивлячись на незаконність постанови судді Сквирського районного суду Київської області про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строки тримання останнього під вартою неодноразово продовжувались.

У період часу з 25.01.2012р. по 04.01.2014р. питання щодо зміни або продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу вирішувалось, як вказує захисник, лише один раз 25.02.2013р.

Крім того, 31.01.2012р. відносно ОСОБА_3 було затверджено обвинувальний акт, а справу направлено до суду, проте питання про строк дії запобіжного заходу не вирішувалось. У лютому 2012р. Апеляційний суд Київської області направив кримінальну справу відносно ОСОБА_3 для розгляду до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. За час розгляду справи аж до лютого 2013р. поки суд не направив справу на додаткове розслідування, строк тримання обвинувачено під вартою не продовжувався, а при поверненні на досудове розслідування у постанові суду було вказано, що запобіжний захід залишити без змін.

У грудні 2013р. відомості про кримінальне правопорушення за правилами КПК України 2012р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000948 від 02.12.2013р., а 25.12.2013р. ОСОБА_3 повідомлено про підозру.

Недивлячись на те, що строк тримання ОСОБА_3 під вартою сплинув 24.04.2013р., проте клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчим не подавалось, а перевірка законності строків тримання підозрюваного під вартою не проводилась. 04.01.2014р. обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 було спрямовано до Сквирського районного суду Київської області, однак ухвалою цього ж суду від 04.01.2014р. обвинувальний акт було вирішено направити до Апеляційного суду Київської області для визначення підсудності, а строк дії запобіжного заходу було продовжено до 04.03.2014р.

Адвокат звертає увагу на те, що строки тримання ОСОБА_3 під вартою під час досудового розслідування кримінального провадження фактично закінчились, проте він не був звільнений з-під варти.

Оскільки на даний час, як вказує адвокат, ОСОБА_3 утримується під вартою в Київському СІЗО, який територіально знаходиться у Шевченківському районі м.Києва, без наявних на те правових підстав, то на підставі ст.206КПК України підлягає негайному звільненню з-під варти, у зв`язку з чим наявна необхідність здійснити його доставку до суду для зясування підстав позбавлення свободи.

У зв`язку з надходженням до суду вказаного клопотання адвоката ОСОБА_2 було здійснено негайний запит до Київського СІЗО (21.04.2016р.) щодо підстав утримання підозрюваного ОСОБА_3 на даний час під вартою у вказаній установі.

На вказаний запит 25.04.2016р. (понеділок) до суду з Київського СІЗО надійшла інформація про те, що ОСОБА_3 дійсно уримувався у вказаному СІЗО з 17.12.2011р. по 24.02.2012р., з 26.06.2012р. по 06.10.2012р., з 20.07.2013р. по 22.04.2016р. При цьому ОСОБА_3 був засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2015р. до 13 років позбавлення волі, проте ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22.06.2015р. вирок було скасовано, а справу направлено до того ж суду. З 27.08.2015р. кримінальне провадження знаходиться у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області. 22.04.2016р. ОСОБА_3 вибув разом з матеріалами особової справи до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області і станом на 25.04.2016р. не повертався в СІЗО. Щодо строку тримання ОСОБА_3 під вартою, то його було продовжено до 21.05.2016р.

З копії ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2016р. у справі №357/578/14-к по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115КК України, вбачається, що суд залучив до участі у справі в якості захисника ОСОБА_2 та продовжив строк тримання під вартою ОСОБА_3 на 60 днів по 21.05.2016р. включно.

Вивчивши вказане клопотання слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За ч.2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обгрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, тобто позбавлена свободи за відсутності для того правових підстав.

При цьому ч.3 ст.206 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Таким чином, звільнення особи з-під варти може бути здійснено слідчим суддею вже за результатами перевірки відомостей, які створили у нього обґрунтовану підозру, що особа позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, чи інших правових підстав для позбавлення свободи, утримується під вартою незаконно, і для з`ясування цих питань слідчим суддею було постановлено ухвалу про доставку особи до суду та призначено судове засідання.

Вивчивши клопотання захисника ОСОБА_2 та долучені до нього документи, слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва не вбачив підстав для доставки ОСОБА_3 до суду для з`ясування підстав позбавлення його свободи, оскільки захисником до клопотання було долучено копії, в тому числі постанов, ухвал суду, які були підставою тримання останнього під вартою. Разом з тим, оскільки захисником не було вказано підстави за якими ОСОБА_3 на даний час 21.04.2016р. утримується під вартою в Київському СІЗО, то слідчий суддя зважив на необхідне отримати інформацію з даного питання із вказаної установи.

Дослідивши отримані на даний час документи, у тому числі копію ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2016р., слідчий суддя приходить до висновку, що обвинувачений перебуває під вартою на підставі судового рішення, а справа по суті розглядається судом.

Статтею 197 КПК України передбачено максимальний строк тримання особи під вартою під час досудового розсілдування, який не включає строку розгляду справи судом по суті.

Питання обрання, скасування або зміни запобіжного заходу в суді, регулюється ст.331 КПК України.

Крім того, положеннями КПК України врегульовано і питання щодо зарахування до строку відбуття покарання строку попереднього ув`язнення під час досудового розслідування, а також строку етапування особи з іншої країни і строку перебування в іншій країні під вартою, до вирішення питання про її видачу на запит компетентного органу України.

Таким чином, на час надходження до Шевченківського районного суду м.Києва 21.04.2015р. клопотання адвоката ОСОБА_2 та на час отримання даних з Київського СІЗО на запит слідчого судді 25.04.2016р., слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що ОСОБА_3 утримується під вартою без відповідних на те підстав, в підлягає звільнення з-під варти саме в порядку ст. 206 КПК України.

Таким чином на даний час не вбачаю підстав для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи.

Керуючись ст.72КК України, ст. ст. 206, 532 КПК України слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
У доставці до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва для з`ясування підстав позбавлення свободи ОСОБА_3 та задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 , поданого в інтересах ОСОБА_3 , щодо звільнення останнього з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: