АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/1011/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11КП/790/1157/16 Доповідач апел.інстанції ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 610/1011/16-к за клопотанням ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від покарання
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 9 березня 2016 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 9 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лави Сосницького району Чернігівської області, засудженого 14.06.2007 року за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 125 КК України до 12 років позбавлення волі, відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думки прокурора та засудженого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного:
Як убачається з оскаржуваної ухвали клопотання засудженого було обґрунтоване тим, що він відбув необхідні 3/4 частини строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Засуджений також посилався на те, що за станом здоров`я працювати не може, стягнень не має, у ВК відсутні самодіяльні організації засуджених, програми диференційно-виховного впливу. Стягнень він також не має.
Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, за сенсом зазначеної норми, законодавець передбачив право суду, а не обов`язок умовно-дострокового звільнення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений на 1 грудня 2015р. відбув 3/4 частини строку покарання.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 05.12.2014 р. у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким обмеженням волі було відмовлено.
Рішенням комісії ЖВК (№ 17) від 16.12.2015р. засудженому було відмовлено у зверненні до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як такому, що не довів своє виправлення.
Згідно характеристики від 16.12.2015р. засуджений не довів своє виправлення. Аналогічним є і висновок характеристики від 02.03.2016р., наданої у зв`язку з розглядом цього клопотання.
За період перебування у ЖВК (№ 17) протягом майже 11 місяців, засуджений зарекомендував себе як безініціативний, внаслідок чого за час відбування покарання заохочень не отримував. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Свідомо уникає виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань або перекладає їх виконання на інших засуджених. Участі у програмах диференційно-виховної о впливу і у роботі самодіяльних організацій не приймає, до складу ради колективу засуджених не входить.
Згідно ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Засуджений не займається суспільно корисною працею, посилаючись на стан свого здоров`я. Відповідної заяви про залучення до праці не подавав. Участі у програмах диференційованого виховного впливу, що є складовою соціально-виховної роботи згідно до ст. 123 КВК України не приймає, відповідної заяви про таке бажання не подавав.
Участі у самодіяльних організаціях засуджених не приймає, відповідної заяви про таке бажання не подавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 123, ч. 2 ст. 127 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення. Участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення. Протягом майже 11 місяців перебування у ЖВК (№ 17) засуджений жодного разу не був заохочений.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком:.
Саме сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідними і достатніми доказами виправлення засудженого. При цьому враховується поведінка і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.
Під сумлінною поведінкою розуміють утримування засудженого від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, активну участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці розуміють постійну, свідому участь засудженого у суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків та дорученої роботи.
Протягом останніх 11-ти місяців поведінка засудженого погіршилася у порівнянні з його ж поведінкою у попередній виправній колонії, засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання є передчасним.
Колегія суддів, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, не вбачає підстав для скасування ухваленого рішення.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 9 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий -
суддя суддя суддя
_______________ _______________________ _________________

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10