В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/939/16-к
23 вересня 2016 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерп. ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, судимого за вироками Богородчанського районного суду від 11.07.2014 року за ст. 125 ч.2, 129 ч.1 КК України та від 11.12.2014 року за ст. 185 ч.3 КК України до покарання , визначеного на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі стоком на 1 рік 9 місяців, яке відбуте,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України;
ОСОБА_5 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Злочин вчинив при таких обставинах.
22.08.2014 року, близько 18 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов на території церкви «Покрови Пресвятої Богородиці», що належить громаді Української греко-католицької церкви в с.Горохолино, знаходиться по вул.. Українській у с.Горохолино. Піднявшись по сходах на дзвіницю побачив серед інших речей, які там зберігались церковний світильник типу «павук». Тоді у нього виник умисел на вчинення крадіжки цього світильника. Діючи умисно, повторно, оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 185 КК України, розраховуючи на те, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з приміщення дзвіниці світильник, вартістю 1500 грн. та виніс його за територію церкви, заховавши на прилеглій присадибній ділянці.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Пояснив, що 07.07.2016 року звільнився з міць позбавлення волі і проживає у будинку, який йому дозволили зайняти родичі. Бажаючи облаштувати свій побут вирішив виготовити антену для телевізора. При цьому згадав, що колись допомагав під час ремонту церкви виносити всякий непотріб на дзвіницю. З наміром відшукати якісь мідні деталі 22.08.2016 року пішов на території церкви, піднявся сходами на дзвіницю і побачив там великий церковний світильник. Тоді у нього виник намір викрасти його. Винісши світильник з дзвіниці, з метою не бути поміченим жителями села, залишив його на прилеглій до території церкви земельній ділянці, з маючи на меті повернутись по нього пізніше. Однак його дії було викрито. У скоєному щиро розкаявся.
Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, підсудний вказав про недоцільність дослідження доказів по справі. Вказану позицію підтримав прокурор та представник потерпілої сторони. Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його характеристику з місця проживання, ставлення до вчиненого ним діяння, обставини, за яких злочин було вчинено. Обставиною, що обтяжує покарання є скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, що не визнав обвинувачений. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, а також позицію представника потерпілого, який претензій до підсудного немає і просив його суворо не карати.
За таких обставин, з урахуванням особи винного, того, що ОСОБА_5 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що до підсудного слід обрати покарання визначене санкцією статті 185 ч.2 КК України у виді арешту. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім у даному кримінальному провадженні.
Виходячи з наявності ризиків, передбачених у п.1 та 4 ч.1 ст. 177 КК України ризиків, суд вважає, що до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 місців арешту.
До вступу вироку в законну силу обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк відбування покарання рахувати з 16 год.20 хв. 23.09.2016 року.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя