АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/563/16 Справа № 698/953/15-к Категорія: ч. 2 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , потерпілий від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, раніше не судимий,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 24.03.2015 року близько 10 години 30 хвилин в с. Ямпіль Катеринопільського району Черкаської області, перебуваючи напроти домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 під час конфлікту, який виник раптово на грунті тривалих неприязних стосунків з ОСОБА_9 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно штовхнув потерпілу в спину, внаслідок чого вона впала на тверду поверхню землі. В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, завдав ОСОБА_9 близько 15 ударів дерев`яною палицею в область тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, чим заподіяв останній легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

В поданих апеляційних скаргах:

- прокурор в кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді арешту строком на 6 місяців. Зазначає, що судом при призначенні покарання обвинуваченому не враховано те, що він свою винуватість у вчиненому не визнав, не розкаявся та не сприяв слідству та суду у розкритті злочину, а навпаки намагався ввести суд в оману, що вказує на не усвідомлення ним ступеню суспільної небезпечності вчиненого діяння та зухвалість у ставленні до його наслідків;

- захисник ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження закрити в зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_7 та виправдати останнього за ч. 2 ст. 125 КК України. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що органом досудового розслідування не здобуто жодних достовірних доказів того, що обвинувачений вчинив злочинні дії по відношенню до потерпілої ОСОБА_9 і належним чином не перевірені його доводи про можливе нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 . Крім того зазначає, що потерпіла обмовляє ОСОБА_7 , оскільки між ними склалися тривалі неприязні стосунки, а твердження останньої про те, що обвинувачений наніс їй тілесні ушкодження держаком від сапи, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Звертає також увагу на те, що у висновку судмедексперта не дано категоричний висновок про те, що удари потерпілій наносились тільки палкою, яку впізнала потерпіла, що не виключає їх нанесення іншою палкою чи частиною держака.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні та безпідставність апеляційних вимог захисника ОСОБА_8 , думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги сторони захисту та виправдування обвинуваченого або призначення останньому менш суворого покарання і відмову в задоволенні апеляційних вимог прокурора, потерпілої ОСОБА_9 в підтримку апеляційної скарги прокурора, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і постановлення відповідного судового рішення або про пом`якшення призначеного йому покарання, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, а захисника ОСОБА_8 - підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були належним чином дотримані.

Так, висновок районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну правову оцінку.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_7 винуватості у вчиненні злочину за обставин вказаних в обвинувальному акті, його винуватість підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, перевіреними судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами.

Зокрема, з послідовних показань потерпілої ОСОБА_9 , які вона дала під час судового розгляду, слідує, що її донька ОСОБА_14 , проживала разом з ОСОБА_7 , в зв`язку з чим між нею та останнім склалися неприязні стосунки, навесні 2015 року, коли вона йшла до домоволодіння колишнього зятя ОСОБА_15 , побачила як на вулицю вибіг ОСОБА_7 і погнався за нею з дерев`яною палицею в руках. Наздогнавши у дворі домоволодіння ОСОБА_15 , ОСОБА_7 штовхнув її в спину, від чого вона впала на коліна, а коли намагалась підвестись, останній почав бити її палицею по спині, нанісши близько 4 ударів по спині, голові та сідницях. Після чого, ОСОБА_7 за ноги витягнув її з двору ОСОБА_15 на вулицю, де наніс їй ще близько 10 ударів по тулубу, рукам та ногам, удари наносив доти поки палиця не зламалась. Також пояснила, що дерев`яна палиця, якою ОСОБА_7 наносив їй удари, це держак від сапи, яку вона позичила своїй доньці і яка знаходилась в домоволодінні ОСОБА_7 .

В ході слідчого експерименту від 06.05.2015 року, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_9 , протокол якого досліджено в судовому засіданні, остання в присутності слідчого та понятих, повідомила про механізм нанесення ОСОБА_7 їй ударів дерев`яною палицею по різних частинах тіла.

Як вбачається з показань допитаного судом в якості свідка ОСОБА_15 , навесні 2015 року він перебував у власному домоволодінні по АДРЕСА_2 . Почувши знадвору крики, вийшов на двір та побачив ОСОБА_9 , свою колишню тещу, яка лежала біля двору та кричала, біля неї нікого не було. ОСОБА_9 повідомила йому, що її побив ОСОБА_7 . Він не бачив обставини побиття ОСОБА_9 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що весною 2015 року близько 10 години, пораючись біля власного будинку він почув крики на вулиці, побачив, що біля двору ОСОБА_15 лежить та кричить ОСОБА_9 , біля якої нікого не було. Через декілька хвилин до потерпілої підійшла ОСОБА_17 . При цьому зауваживши, що в день побиття ОСОБА_9 сварки між ними не було.

З показань свідка ОСОБА_17 , допитаної в суді вбачається, що весною 2015 року вона працювала в магазині. Почувши крики, вийшла на двір та побачила ОСОБА_9 , яка кричала та плакала. Хвилин через п`ять після цього вона бачила ОСОБА_7 . Також повідомила про неприязні стосунки між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . ОСОБА_9 їй розповіла, що її побив ОСОБА_7 .

В ході слідчого експерименту від 02.09.2015 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_17 , протокол якого досліджено у судовому засіданні, остання в присутності слідчого та понятих, добровільно показала де вона бачила ОСОБА_9 , коли та лежала на землі і кричала. Про місце знаходження пригоди, покази останньої співпадають з показами потерпілої.

Крім того, судом були досліджені та допитані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про обставини походження дерев`яної палиці, які підтвердили показання ОСОБА_7 про її походження від древка граблів.

Вказані показання свідків стосовно впізнання ними дерев`яної палиці, як частини держака від граблів, судом не прийняті до уваги як доказ не винуватості ОСОБА_7 у вчиненні правопорушення, оскільки потерпіла ОСОБА_9 , в ході пред`явлення предметів для впізнання, впізнала вказану палицю як держак від її сапи. Окрім того, походження палиці від того, чи іншого предмета, як на доказ вини особи, не впливає.

Як вбачається з висновку судово-медичного експерта від 08.05.2015 року № 48А, у ОСОБА_9 мали місце ушкодження в вигляді синця лівої та правої поперекової ділянки, правого надпліччя, лівої молочної залози, правого та лівого стегна, сідниці та правого передпліччя, садна 1-го пальця лівої кісті, які могли утворитися в наслідок ударів яким-небудь тупим предметом і по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися при обставинах, наведених в постанові слідчого, в тому числі дерев`яною палицею і не могли утворитися власноручно або в наслідок падіння з положення стоячи на тверду поверхню землі, в тому числі при наданні тілу прискорення (поштовху). Загалом по тілу потерпілої нанесено не менше 10 ударів, які по строку давності відповідають часу, встановленому в кримінальному провадженні.

Згідно висновку судово-медичного експерта від 05.06.2015 року № 48Б, тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 могли утворитися при ударах дерев`яною палицею, представленою на експертизу, яку остання впізнала в ході проведення впізнання як палицю, якою ОСОБА_7 наносив їй тілесні ушкодження.

Крім того винуватість ОСОБА_7 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема даними:

- протоколу огляду предметів від 01.04.2015 року з якого вбачається, що в присутності понятих слідчим оглянуто камуфляжну куртку, яку видала ОСОБА_9 та встановлено, що вона є брудною, містить на собі плями бурого кольору зовні схожі на кров, а капюшон куртки відірваний, чим підтверджуються обставини заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень;

- протоколу обшуку від 17.05.2015 року домоволодіння ОСОБА_7 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 14.05.2015 року в присутності понятих, в ході якого вилучено: частину дерев`яної палиці довжиною 79 см та діаметром 2,5 см, яка містить на собі залишки ізоляційної стрічки синього кольору; частину дерев`яної палиці довжиною 54 см та діаметром 3,5 см, які належать обвинуваченому і якими підтверджується факт заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень палицею та правдивість її показів в цій частині;

- протоколу пред`явлення предметів для впізнання від 20.05.2015 року, проведеного за участі потерпілої ОСОБА_9 в присутності понятих, в ході якого остання за станом деревини, діаметром та довжиною впізнала частину дерев`яної палиці, якою ОСОБА_7 їй було завдано тілесні ушкодження, чим спростовуються твердження ОСОБА_7 про відсутність його вини у побитті потерпілої.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений і його дії за 2 ст. 125 КК України кваліфіковано правильно.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі та ОСОБА_7 на те, що даного кримінального правопорушення обвинувачений не вчиняв, об`єктивно не підтверджені та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, які є достовірними, послідовними, узгоджуються між собою та спростовують їх доводи, а тому розцінюються колегією суддів як намагання обрати такий спосіб захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене.

На думку колегії суддів не є спроможними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпіла ОСОБА_9 оговорила його через тривалі неприязні відносини, оскільки вони спростовуються показаннями самої потерпілого та свідків безпосередньо допитаних судом першої інстанції.

Не заслуговують на увагу і правомірно відкинуті як необґрунтовані також твердження обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про можливе заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 . ОСОБА_15 , оскільки в судовому засіданні остання спростувала дані про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , зазначивши про добрі відносини з останнім. Вказані обставини спростовуються і показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що неприязних відносин з потерпілою він не мав, між ними відбувалися сварки, однак він ніколи не піднімав на неї руку. Більш того, як вбачається з протоколу обшуку від 17.05.2015 року, проведеного в домоволодінні ОСОБА_7 у нього було виявлено, в тому числі, дерев`яну палицю, яку впізнала потерпіла ОСОБА_9 як ту, якою їй ОСОБА_7 наносив тілесні ушкодження.

Судом першої інстанції правильно не прийняті до уваги показання свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стосовно впізнання ними дерев`яної палиці, як частини держака від граблів, які були ОСОБА_7 позичені ОСОБА_12 , оскільки потерпіла ОСОБА_9 , в ході пред`явлення предметів для впізнання, впізнала вказану палицю як держак від її сапи, яку вона дала дочці для користування і якою обвинувачений наносив їй тілесні ушкодження. Більш того, як вбачається з висновків експерта від 20.05.2015 року № 48Б, тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_9 , могли утворитися в наслідок ударів дерев`яною палицею, яку надано на експертизу. Тому, доводи сторони захисту з цього приводу спростовуються наведеними даними, є недоречними і до уваги не приймаються.

Покарання суд першої інстанції призначив обвинуваченому, виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, обставин його вчинення, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, в силу ст. 89 КК України є не судимим, позицію потерпілої, яка наполягала на призначенні ОСОБА_7 суворого покарання, обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, і обгрунтовано призначив останньому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Разом з цим колегія суддів не погоджується з призначеним ОСОБА_7 покаранням, яке за своїм видом та розміром не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Зокрема при призначенні ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції не в повному обсязі врахована особа останнього, який позитивно характеризується, має сталі соціальні зв`язки, працює, а саме займається особистим селянським господарством, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, серед селян його поведінка є правомірною.

Тому, з урахуванням встановлених судом першої та апеляційної інстанції обставин, призначене ОСОБА_7 покарання підлягає зміні в бік його пом`якшення, однак в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України та зміні з трьох місяців арешту на 150 годин громадських робіт, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі враховано, що він свою винуватість у вчиненому не визнав, не є обтяжуючими покарання обставинами або характеризуючими його особу, а тому не можуть бути враховані при призначенні покарання.

З врахуванням викладеного та керуючись ст. 405, п.2 ч.1 ст. 407, ст. 408, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу начальника Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 21 березня 2016 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши його з 3 місяців арешту на 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення

Головуючий :

Судді :