Справа № 192/1698/16-к
Провадження № 1-в/192/1376/16
Ухвала
"13" травня 2016 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 , (приймає участь
у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 19.06.2013 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.186, 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2016 року ОСОБА_5 зарахований строк попереднього ув`язнення з 24.04.2013 року по 19.07.2013 рік за правилами ч.5 ст.72 КК України

Початок строку: 24.04.2013 року

Кінець строку : 30.07.2017 року

В С Т А Н О В И В:
Засуджений відбув 2/3 частини строку покарання.

Адміністрація СВК-21 та спостережна комісія Солонянської райдержадміністрації звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого, який зарекомендував себе позитивно, до праці ставиться сумлінно: працевлаштований днювальним відділення, двічі заохочений правами начальника СВК-21, порушень режиму утримання не допускав. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Повернення», бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, прагне до підвищення загальноосвітнього рівня, бере участь у роботі самодіяльних організацій.

Представник спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, що, в порядку ч.4 ст.539 КПК України, не перешкоджає розгляду подання. Заявою просили проводити судове засідання за відсутності представника.

У судовому засіданні представник СВК-21 подання підтримав, прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений у судовому засіданні просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Як убачається з матеріалів подання, ОСОБА_5 відбуває покарання в місцях позбавлення волі за злочин, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

З 8 серпня 2013 року утримується у СВК-21. До кінця строку відбування покарання залишився 1 рік 2 місяці 17 днів.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_5 за увесь період відбування покарання був заохочений двічі: з нагоди 24-ї річниці Незалежності України та за підсумками 4-го кварталу 2015 року, стягнень не має, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Повернення», приймає участь в організації виховних заходів, в роботі самодіяльних організацій засуджених, входить до складу редакції стінної газети, навчається у загальноосвітньому закладі при установі, до виконання обов`язків, передбачених ст.107 та ст.118 КВК України, відноситься сумлінно.
Відсутність стягнень не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, оскільки дотримання режиму утримання в колонії є обов`язком засуджених, а згідно положень ст.81 КК України засуджений повинен довести своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

За смислом ст.81 КК України, засуджений своє виправлення повинен довести не лише самим фактом роботи в колонії, а добросовісним відношенням до праці.

Як убачається з розділу 5 Індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими, дослідженої в судовому засіданні, ОСОБА_5 за весь період відбування покарання працював лише з квітня по жовтень 2014 року та з серпня 2015 по лютий 2016 року, решту час не працював за власним бажанням.

Допитаний у судовому засіданні начальник відділення СПС №3 СВК-21 ОСОБА_6 пояснив суду, що засуджений працював увесь час у колонії, згідно ст.118 КВК України: приймав участь у роботах по благоустрою установи, прибирав відділення. Чому засуджений більшу частину строку покарання не працював на виробництві установи, він пояснити не може.

Хоча ОСОБА_5 відбув необхідну частину покарання для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд уважає, що поведінка засудженого не є такою, що має слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення, оскільки його поведінка на протязі всього строку відбування покарання не є стабільною. За період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений заохочувався лише двічі, що свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні необхідні передбачені кримінальним законом умови для застосування умовно-дострокового звільнення: сумлінна поведінка та ставлення до праці.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що засуджений не готовий до самокерованої законослухняної поведінки на волі, тому застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення є передчасним та недоцільним, і у задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації у Дніпропетровській області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий