Ухвала
іменем україни
14 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 8 лютого 2016 року,
за участю прокурораОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся ОСОБА_5 з вимогами про перевірку вказаної ухвали апеляційного суду.

Вироком Димитровського міського суду Донецької області від 18 квітня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 368, ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, державних підприємствах посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих чи адміністративно господарчих функцій строком на 3 роки з конфіскацією в дохід держави усього належного йому на праві власності майна.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 12 вересня 2013 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від призначеного покарання за хворобою.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 8 лютого 2016 року залишено без зміни ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 4 листопада 2015 року, якою ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення його за хворобою від призначеного вироком покарання.
У касаційній скарзі ОСОБА_5 зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність апеляційним судом, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу ОСОБА_5 стверджує про безпідставність висновку апеляційного суду щодо неможливості звільнення його від покарання за хворобою з тих причин, що він не почав відбувати покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила касаційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Пунктом першим частини першої ст. 438 КПК України встановлено що істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції. При вирішенні питання про наявність зазначених у цій статті порушень, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від призначеного покарання за хворобою суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, а апеляційним судом таку помилку виправлено не було.

Так, ОСОБА_5 звернувся до Димитровського міського суду Донецької області суду, вироком якого його було засуджено до покарання у виді позбавлення волі, з клопотанням про звільнення його від призначеного покарання за хворобою. Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 19 травня 2015 року зазначене клопотання ОСОБА_5 було повернуто скаржникові. Обґрунтовуючи рішення суд зазначив, що клопотання засудженим подане з порушенням правил підсудності, оскільки територіальна юрисдикція Димитровського міського суду Донецької області не розповсюджується на м. Селидове Донецької області, де Селидівським МВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області здійснюється виконання вироку щодо ОСОБА_5 .

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 8 липня 2015 року ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 19 травня 2015 року скасовано, а клопотання направлено до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду. Клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від покарання, призначеного вироком Димитровського міського суду Донецької області від 18 квітня 2013 року, передано до Іллічівського районного суду м. Маріуполя.

Мотиви прийнятого апеляційним судом рішення зводились до того, що оскільки згідно ст.ст. 58 61 КВК України засуджений ОСОБА_5 має відбувати покарання в Маріупольському ВЦ №138, який знаходиться в межах територіальної юрисдикції Іллічівського районного суду м. Маріуполя, тому питання щодо звільнення від покарання згідно з п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України повинен розглядати суд за місцем відбування покарання. Суд також зазначив, що неприбуття до місця відбуття покарання не є підставою для зміни юрисдикції.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання за хворобою Іллічівський районний суду м. Маріуполя дійшов висновку про наявність перешкоди для розгляду цим судом вказаного клопотання з тих причин, що ОСОБА_5 до місця відбування покарання так і не прибув і таким чином на момент розгляду судом подання не відбуває покарання в установі, куди йому надано припис. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про неможливість розгляду клопотання ОСОБА_7 про звільнення його від покарання через хворобу. Суд відмовив ОСОБА_7 у задоволенні його клопотання, оскільки засуджений мешкає поза територією юрисдикції Іллічівського райсуду м. Маріуполя та поза територією міста, в якому вказаний суд розташований.

Отже, прийняте Іллічівським районним судом м. Маріуполя рішення суперечить висновкам та мотивам, з яких апеляційним судом було скасовано ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 19 травня 2015 року, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 415 КПК України.
Зазначений недолік залишився поза увагою апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_7 . Отже оскаржувана ОСОБА_7 ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону таким, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, та відповідно до вимог ст. 438 КПК України тягне скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
За наведених обставин касаційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 8 лютого 2016 року, постановлену за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 4 листопада 2015 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10