Справа № 216/2784/16-к
У Х В А Л А
10 червня 2016 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу
в складі: слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
заявника - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
19.01.2016 р. постановою слідчого кримінальне провадження вже закривалося, та постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.02.2016 р. скасовано постанову слідчого та ухвалу слідчого судді суду першої інстанції.
Повторне закриття кримінального провадження слідчий мотивує тим, що відповідно до висновку експерта № 19/ 10.1-56 від 12.05.2016 р., невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР та дорожньої розмітки 1.3 ПДР не перебували в причинному звязку з настанням події ДТП. Однак такий висновок не відповідає дійсності, так як зроблений на підставі вихідних даних, а саме «часу тривання небезпеки для руху - 6,8 секунд, який показала свідок ОСОБА_8 , при проведенні слідчого експерименту. Цей параметр руху вантажного автопоїзду ніяким чином не був перевірений, йому не надана юридична оцінка. Згідно показань ОСОБА_7 при слідчому експерименті, той показав, що маневр повороту ліворуч ( а не розворот, як «встановив» слідчий), він виконував при швидкості Vа=15 км/год. Якщо автомобіль при цьому маневрі подолав дугу до місця зіткнення Sп = 19,8 м., то простий математичний підрахунок показує, що час руху автопоїзду (час тривання небезпеки) був би не 6,8 секунди, а значно менше: Тп = Sп * 3,6 / Vа = 19,8 * 3,6 /15 = 4,75 = 4, 8 секунди.
Маневр повороту вантажного автопоїзду при слідчому експерименті, по його показаннях становив 3,8 секунди, що в умовах вологої проїзної частини було недостатнім для зупинки автомобіля «ВАЗ- 211340» до місця зіткнення, при швидкості 60 км/год. Він не відволікався від керування автомобілем, швидкості руху не перевищував, своєчасно екстрено загальмував. В моєму варіанті обставин ДТП, в його діях немає невиконання п. 12.3 ПДР, оскільки він немав технічної можливості своїми односторонніми діями запобігти зіткненню.
Якщо досудовим слідством визначено, що в ситуації що склалась він, повинен був діяти відповідно до зазначеного пункту 12.3 ПДР, то це означає факт створення водієм ОСОБА_7 , для його небезпеки для руху.
Не відомо, з яких підстав слідчий прийняв (встановив) і задав як вихідний параметр для експерта-автотехніка, що водій «ВАЗ-211340» до зіткнення не гальмував. Згідно його показань, до зіткнення він екстрено гальмував на шляху 6,7 м, що зазначено в протоколі слідчого експерименту від 30.11.2015 р. і нічим не спростовано. Згідно схеми до протоколу слідчого експерименту, заднє ліве колесо напівпричепа автопоїзду «Сканія» на момент зупинки та фіксації слідством знаходилось на лівій стороні дороги, за розміткою 1.3. При першому слідчому експерименті (по показаннях водія ОСОБА_7 ), автопоїзд в зазначене місце не «попадав», що свідчить про те, що його водій загальмовував та зупинявся раніше чим при ДТП, тобто час його руху до місця удару свідомо завищений.
Оскільки він користувався переважним правом на рух, то відповідно до п.1.4, 10.6 ПДР, вправі був розраховувати на те, що водій ОСОБА_7 при лівому повороті з правої смуги, надасть йому дорогу. Враховуючи отримання ним значних травм, та обставина, що він приблизно на два метри повздовж дороги помилився в показі місця зіткнення при слідчому експерименті, не може бути підставою для висновку слідчого про технічну неспроможність його показань та недостовірність часу маневру автопоїзду показаного ним (часу тривання небезпеки для руху 3,8 секунди).
Зазначивши, що він порушив п.1.5 ПДР, слідчий переплутав обов`язки водіїв при маневруванні одного з них, повністю ігнорував вимоги п. 10.1,10.6 ПДР, в зв`язку з чим прийшов до неправильного рішення по справі. Якщо він і мав технічну можливість запобігти ДТП, то це не виключає обов`язку слідчого направити справу на судовий розгляд, при обоюдній вині. Крім того, слідчий ігнорував показання очевидця ДТП ОСОБА_8 , згідно яких вантажний автомобіль, без будь-яких світлових показників раптово почав виконувати маневр повороту ліворуч, рухаючись в напрямку її смуги руху та перетинаючи дорожню розмітку «подвійна суцільна смуга». Тобто дії водія ОСОБА_7 , який свідомо порушив ПДР слідчим оцінено не було, також не було виконано ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2016 р.
Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі, просить суд задовольнити її.
Адвокат заявника ОСОБА_5 підтримав скаргу, пояснив, що слідчий не виконав ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, де було вказано, що перший водій, який створив небезпеку руху не може бути звільнений від відповідальності, слідчий не надав належної оцінки висновку експерта. Вказує, що те, що ОСОБА_4 будучи травмованим, не міг вказати точне місце ДТП, не може свідчити про його винність в ДТП, яка сталася на смузі руху ОСОБА_4 . Вважає необхідним слідчому провести слідчий експеримент за його участю та участю ОСОБА_4 із застосуванням схеми ДТП, за результатами якого призначити повторну експертизу.
Слідчий ОСОБА_6 заперечує проти скарги, вказує, що 09.11.2015 р. був на виїзді ДТП, яка сталася за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , він проводив слідчі дії, допитував свідків, учасників ДТП, проводив слідчий експеримент та призначав експертизу. Було встановлено, що водій ОСОБА_7 порушив ПДР, за що притягувався до адміністративної відповідальності, однак порушення останнього не були в причинному зв`язку з ДТП яка сталася, оскільки водій ОСОБА_4 мав можливість вчасно загальмувати та запобігти зіткненню, при цьому не застосовуючи екстрене гальмування, тобто зіткнення автомобілів сталося в зв`язку з бездіяльністю ОСОБА_4 . Він виконав вимоги ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області, та просить суд скаргу заявника залишити без задоволення.
Прокурор заперечує проти скарги, вказує, що постанова слідчого прийнята згідно вимог чинного законодавства. Під час досудового розслідування були виконанні всі вказівки ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області, так як водії учасники ДТП є зацікавленими особами, тому слідчим допитувалися свідки, показання яких і були покладенні в основу постанови.
Вислухавши заявника, захисника, прокурора, слідчого, дослідивши письмові матеріали скарги та оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.303 ч.1 п.3 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора… рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Однак, як на думку суду, повторне проведення досудового розслідування слідчим проведено не в повному обсязі. Зокрема, в постанові не оговорено про відповідальність водія ОСОБА_7 за порушення п.п.10.1,10.4 та дорожньої розмітки 1.3 ПДР, які були встановленні висновком експерта від 12.05.2016 р. №19/10.1-56, надано лише оцінку діям водія ОСОБА_4 , та вказівку про направлення копій документів до сектору патрульної поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно останнього для прийняття рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, слідчому необхідно перевірити доводи ОСОБА_4 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, провести повторний слідчий експеримент за участю усіх учасників ДТП, за результатами якого вирішити питання про призначення повторної авто-технічної експертизи.
В зв`язку з вищевикладеним та керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України суд,-
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

СУДДЯ: