Єдиний унікальний № 500/2381/16-к
Провадження № 1-кп/500/281/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
10 травня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0001890, на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вона в середині липня 2015 року, за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , незаконно посіяла в квітковий горщик, а потім незаконно вирощувала (шляхом прополювання та поливу) рослини коноплі в кількості 11 штук, які в подальшому перенесла у квартиру АДРЕСА_3 , де вона на той час тимчасово проживала, та продовжила незаконне вирощування до 31 липня 2015 року, коли вони були виявлені та вилучені працівниками міліції. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № 87 від 05.08.2015 р. 10 рослин містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей, і є рослинами роду коноплі, а один корінець є корінням рослини коноплі.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.310 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконного посіву та вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнала себе винуватою у вчиненні зазначеного злочину, при цьому ОСОБА_5 пояснила, що вона посіяла 11 рослин коноплі у квитковий горщик за адресою свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , а потім перевезла ці рослини у квартиру АДРЕСА_3 , де вона на той час тимчасово проживала. Посіяла та вирощувала рослини для особистого вживання, але працівники міліції виявили та вилучили у неї ці рослини. У вчиненому щиро розкаюється, зобов`язується в подальшому не вчиняти подібні злочини, просила затвердити укладену між нею та прокурором угоду про визнання винуватості.

19 квітня 2016 року між прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_5 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або про відмову в затверджені угоди та про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

За умовами вказаної угоди від 19.04.2016 р. прокурор ОСОБА_3 та обвинувачена ОСОБА_5 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченої щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 310 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1 700 грн. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суд також погоджується з кваліфікацією її дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, санкцією ч. 1 ст. 310 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені їй п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнала свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаялася в його вчиненні, активно сприяла його розкриттю, суд також враховує те, що обвинувачена ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно, а також те, що у неї відсутні обставини, що обтяжують її покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженої нею та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченою ОСОБА_5 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченою ОСОБА_5 , з іншого, і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2015 р. арешт на майно ОСОБА_5 , яке вилучене 31.07.2015 р. за місцем її мешкання, та перелічене в ній майно в силу п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України слід знищити, як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та вилучене з обігу.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 87 від 05.08.2015 р. в розмірі 368,28 грн.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 квітня 2016 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 , з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_5 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 (одну тисячу сімсот) гривень.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2015 р. арешт, та 11 рослин, які ззовні схожі на рослини коноплі, які були вилучені 31.07.2015 р. за адресою: АДРЕСА_4 знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в сумі 368,28 грн. (триста шістдесят вісім гривень 28 коп.).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1