Справа № 183/1867/16
№ 1-кп/183/480/16
В И Р О К
іменем України
11 липня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000001 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, за допомогою забороненого знаряддя лову 2 жилкових рибальських сіток, 05.02.2016 близько 12.00 години, прибули на берег р. Самара Дніпровського водосховища (водойми загального користування) в район торгівельного центру «Маяк», розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новоселівка, вул. Дорожня, буд. № 1.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою заздалегідь заготовленого та принесеного з собою забороненого знаряддя лову - 2 жилкових рибальських сіток, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 у той же день, тобто 05.02.2016 року, близько 12.00 години, в порушення вимог чинного законодавства України, тобто не маючи належного законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, по кризі вийшли на р. Самара Дніпровського водосховища (водойми загального користування) у вищезазначеному місці, де на відстані приблизно 500 метрів від берега, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 за допомогою заздалегідь приготовленої і принесеної з собою плішні, прорубали в кризі річки лунки, та незаконно встановили у воді на р. Самара Дніпровського водосховища (під кригою) заздалегідь заготовлене та принесене з собою заборонене знаряддя лову, а саме: дві жилкові рибальські сітки, розмірами одна вічко 45x45 мм, висотою 1,5 м, довжиною 80 м, друга вічко 50x50 мм, висотою 1,5 м, довжиною 80 м, після чого ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 повернулись на берег, де і знаходились до 17.00 год. 12.02.2016 р.
12.02.2016 р., близько 17.00 години, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 знову по кризі вийшли на р. Самара Дніпровського водосховища (водойми загального користування) у вищезазначеному місці. Відійшовши від берега на відстань приблизно 500 метрів, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 зняли раніше встановлені ними дві жилкові рибальські сітки розмірами: одна сітка вічко 45x45 мм, висотою 1,5 м, довжиною 80 м, друга сітка вічко 50x50 мм, висотою 1,5 м, довжиною 80 м, які є забороненим знаряддям лову, в яких вже знаходились водні живі біоресурси, а саме: карась, в кількості 130 одиниць, плітка, в кількості 150 одиниць, линь, в кількості 13 одиниць, окунь, в кількості 11 одиниць.
Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному зайнятті рибним добувним промислом за допомогою незаконних знарядь лову та вилученні з природного середовища на р. Самара Дніпровського водосховища (водойми загального користування) риби, тобто водних живих біоресурсів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були порушені вимоги чинного законодавства України, а саме: ст. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України, затверджених наказом Державного Комітету Рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19, в яких визначено: «Забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених з сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань...».
Таким чином, згідно з додатком № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209 держава в особі Управління охорони, використання та відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Дніпропетровській області своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заподіяли істотну шкоду, розмір якої складає 16 694,00 грн.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, а саме незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, а саме незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про затвердження судом угоди про визнання винуватості:
- укладеної 29.03.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , з призначенням узгодженого ними покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
- укладеної 29.03.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , з призначенням узгодженого ними покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В судовому засіданні обвинувачені показали, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорюють та повністю визнають себе винними у пред`явленому обвинуваченні.
Обвинувачений ОСОБА_4 також пояснив, що ловля риби була на р. Самара поблизу кафе «Маяк». 12.02.2016 року він разом з батьком ОСОБА_5 пішли знімати сітки, які поставили тиждень тому. На річці зустріли інспекторів, потім витягли рибу в кількості, зазначеній в обвинувальному акті. У скоєному щиро каються.
Захисник ОСОБА_6 не заперечувала проти затвердження судом угоди про визнання винуватості, і призначення узгодженого сторонами покарання.
В обвинувачених в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.
Таким чином, суд вважає вину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, їх дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, враховуючи особи винних, а саме те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше не судимі, добровільно відшкодували заподіяну шкоду, свою вину визнали повністю та розкаялися у вчиненому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 1 ст. 249 КК України у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1 700,00 грн.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу у вказаному вище розмірі буде необхідним та достатнім для виправлення засуджених і запобігання вчинення ними нових злочинів.
Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що сітку жилкову довжиною 80 м, висотою 1,5 м, розмір вічка 50х50 мм, сітку жилкову довжиною 80 м, висотою 1,5 м, розмір вічка 45х45 мм, металеву плішню, тканинний мішок, санчата, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції в річковому порту ДВП ГУНП в Дніпропетровській області слід конфіскувати в дохід держави; водні живі біоресурси, в кількості: карась 130 одиниць, плітка 150 одиниць, линь 13 одиниць, окунь 11 одиниць, які є швидкопсувним продуктом, передані приватному підприємцю ОСОБА_9 (ІІН ), слід конфіскувати в дохід держави.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 березня 2016 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. на користь держави.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 березня 2016 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. на користь держави.

Речові докази: сітку жилкову довжиною 80 м, висотою 1,5 м, розмір вічка 50х50 мм, сітку жилкову довжиною 80 м, висотою 1,5 м, розмір вічка 45х45 мм, металеву плішню, тканинний мішок, санчата, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції в річковому порту ДВП ГУНП в Дніпропетровській області конфіскувати в дохід держави; водні живі біоресурси, в кількості: карась 130 одиниць, плітка 150 одиниць, линь 13 одиниць, окунь 11 одиниць, які є швидкопсувним продуктом, передані приватному підприємцю ОСОБА_9 (ІІН ), конфіскувати в дохід держави.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1