Святошинський районний суд м. Києва
ун. № 759/1486/16-к
пр. № 1-кп/759/224/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007650 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який здобув повну середню освіту, навчається на 3 курсі Київського національного економічного університету, факультет фінансово-економічний, заочна форма навчання, працює фізична особа - підприємець, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 захисник ОСОБА_5 , інші учасники провадження: потерпіла ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 29.07.2015 приблизно о 23 год. 55 хв., керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , технічно-справним автомобілем «Peugeot 405», державний номерний знак НОМЕР_4 , рухався в другій смузі руху по пр. Перемоги зі сторони вул. Чорнобильської в напрямку вул. М.Ушакова у м. Києві. В даному автомобілі в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні знаходилася ОСОБА_6 .

Під`їжджаючи до будинку № 148/1 по пр. Перемоги у м. Києві, ОСОБА_3 , не вибравши в установлених межах безпечної швидкості руху, здійснив маневр - поворот праворуч на під`їзну дорогу, внаслідок чого автомобіль втратив керованість та здійснив виїзд за межі проїзної частини, де скоїв наїзд на нерухому перешкоду дерево. Своїми діями ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.1 Правил дорожнього руху України, які діють з 15.04.2013, відповідно до яких:

- - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 згідно із висновком судово-медичної експертизи № 1539/Е від 14.09.2015 було заподіяне таке тілесне ушкодження: відкрита травма голови: рани (визначені клінічними лікарями як забійні та колото-різані) обличчя; синці обличчя; переломи кісток лицевого черепа-кісток носа (зі зміщенням уламків, та наявністю крововиливу з пухирцями повітря білатерально, навколоорбітально та у ділянці правої орбіти); правої виличної кістки, латеральної стінки правої очниці; уламковий перелом передньої, латеральної, медіальної стінок правої гайморової пазухи (з наявністю рідини); перелом медіальної стінки лівої гайморової пазухи; перелом латеральної стінки основної пазухи справа (з наявністю у порожнині пазухи рідини); перелом комірок решітчастого лабіринту; струс головного мозку, яка супроводжувалась розвитком шоку (падіння артеріального тиску до рівня 70/50 мм. рт. ст. та прискорення пульсу до 100 ударів за хвилину, що за індексом Алговера дорівнює шоковому індексу 1.42 шок тяжкого ступеню). Дане тілесне ушкодження утворилося від ударної дії (комплекс забійних ран та переломів від дії тупих твердих предметів; колото-різані рани за рахунок дії предметів, яким притаманні ріжучі властивості наприклад, уламків скла), та відповідно до п.п. 2.1.2 та 2.1.3 /о/ Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5; 2.3 (б); 12.1 Правил дорожнього руху України та заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення, та показав, що він 29.07.2015 о 23 год. 55 хв. керував технічно-справним автомобілем «Peugeot 405» державний номерний знак НОМЕР_4 , та рухався по пр. Перемоги в напрямку вул. М.Ушакова разом з ОСОБА_6 , яка перебувала даному автомобілі в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні. На вулиці падав дощ і дорожнє покриття було мокрим. Повертаючи на вул. М.Ушакова, автомобіль почало заносити, він втратив керування та здійснив наїзд на дерево. Одразу після дорожньо-транспортної пригоди він викликав швидку медичну допомогу та допоміг вийти з автомобіля ОСОБА_6 . Також показав, що з потерпілою він примирився, повністю відшкодував завдану їй шкоду. Просив не застосувати до нього покарання пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його права керувати транспортними засобами.

У судове засідання потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце його проведення, не прибула. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд даного кримінального провадження за її відсутності. Претензій будь-якого характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, цивільний позов заявляти не буде, також просила не позбавляти ОСОБА_3 волі та права керувати транспортними засобами.

За таких обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження (прокурора, захисника та обвинуваченого), які вважали за можливе за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності потерпілої ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження (прокурор та захисник) не оспорюють всі обставини даного кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та що стосуються речових доказів, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та що стосуються речових доказів, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому складу кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, утриманців не має, пільгами не користується, працює, за попереднім місцем роботи характеризується виключно позитивно, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, також за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що також характеризує обвинуваченого з позитивної сторони, має постійне місце проживання, раніше не судимий, примирився з потерпілою та відшкодував їй заподіяні збитки, про що свідчить нотаріально завірена заява потерпілої ОСОБА_6 від 10.11.2015 року.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України в межах санкції вказаної частини ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також суд, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_6 , не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки хоча інкриміноване йому кримінальне правопорушення є тяжким, однак, ОСОБА_3 щиро розкаявся, примирився з потерпілою та відшкодував завдані їй збитки в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ:

- автомобіль «Peugeot 405», державний номерний знак НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , - залишити у законного володільця.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: