Справа № 199/1840/16-к
В И Р О К
іменем України
30 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000651 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14 лютого 2016 року близько 22:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 66 по вул. Калинова м. Дніпропетровська зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_5 , з яким вони почали разом розпивати спиртні напої. Після чого ОСОБА_7 з метою здійснення дзвінка взяв у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі С4», чорного кольору, який належить на праві власності останньому. В цей же день, тобто 14 лютого 2016 року, близько 22:20 години, ОСОБА_7 , продовжуючи перебувати біля будинку № 66 по вул. Калинова м. Дніпропетровська, утримував при собі вказаний мобільний телефон і в цей момент у нього раптово виник злочинний намір, спрямований на заволодіння зазначеним мобільним телефоном. Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи довірчі відносини і зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , залишив собі мобільний «Самсунг Гелексі С4», який належав потерпілому ОСОБА_5 і залишкова вартість якого складала 3639,30 грн., після чого, утримуючи мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 шкоду у вказаному розмірі.

ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, визнав повністю, та показав, що 14 лютого 2016 року він ввечері святкував день ОСОБА_8 та з друзями розпивав спиртні напої. Близько 22 години він підійшов до будинку АДРЕСА_2 , де відпочивала компанія, в якій знаходився ОСОБА_9 , якого він знав зі школи. В компанії він деякий час поспілкувався, після чого попросив у ОСОБА_10 мобільний телефон для здійснення дзвінка. Останній погодився і передав йому свій мобільний телефон «Самсунг Гелексі С4», чорного кольору. Він відійшов вбік, зробив дзвінок, і в цей час вирішив викрасти цей мобільний телефон. За ним ніхто не спостерігав і він, утримуючи телефон при собі, пішов. Одразу після цього він вимкнув мобільний телефон і викинув з нього сім-карту. Після чого він направився до свого знайомого ОСОБА_11 , якому викрадений у ОСОБА_10 мобільний телефон залишив в залог і взяв в борг 1000 грн. Наступного дня ці кошти він витратив на власні потреби (повернув борг і купив собі взуття). У вчиненому розкаюється. Зазначає, що викрав телефон потерпілого оскільки перебував у стані сп`яніння.

Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_7 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що 14 лютого 2016 року ввечері разом з друзями знаходився біля будинку № 66 по вул. Калиновій м. Дніпропетровська, де вони розпивали пиво. Близько 22 години до них підійшов ОСОБА_7 , якого він знав по школі, і певний час перебував разом з ними. ОСОБА_7 попросив у нього телефон для здійснення дзвінка, на що він передав обвинуваченому свій мобільний телефон «Самсунг Гелексі С4» в корпусі чорного кольору. ОСОБА_7 почав розмовляти по телефону і відійшов він них. Коли він через декілька хвилин обернувся, то ОСОБА_7 ніде не побачив. Вони почали шукати останнього, але його ніде не було. Пробували дзвонити на його телефон, але той вже був вимкнений. Мобільний телефон обвинувачений йому так і не повернув і завдані збитки не відшкодував. Підтверджує то факт, що на час передачі ОСОБА_7 мобільного телефону останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Покази потерпілого повністю узгоджуються з показами допитаного за його клопотанням свідка ОСОБА_12 , який показав що разом з потерпілим та обвинуваченим знаходився в одній компанії ввечері 14 лютого 2016 року. В його присутності ОСОБА_7 взяв у ОСОБА_5 телефон останнього для здійснення дзвінка, і через 5-7 хвилин вони виявили, що обвинувачений разом з телефоном зник. Додзвонитися на телефон потерпілого не змогли, оскільки той вже був вимкнений. В той вечір та наступного дня вони з потерпілим намагалися знайти обвинуваченого, однак їм це не вдалося. Підтверджує то факт, що на час передачі ОСОБА_7 мобільного телефону останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_13 показав суду, що обвинувачений ОСОБА_7 є його знайомим. Пізно ввечері 14 лютого 2016 року останній у стані алкогольного сп`яніння прийшов до нього додому і попросив в борг 1000 грн., а в залог хотів залишити мобільний телефон, який з його слів знайшов. Він погодився, дав обвинуваченому гроші, а той передав йому мобільний телефон «Самсунг Гелексі С4» в корпусі чорного кольору. Телефон був без сім-карти, але у справному стані, що він перевірив. В подальшому він передав цей мобільний телефон людям, які представилися як такі, що діють від імені власника телефону. Пізніше ОСОБА_7 зізнався йому, що мобільний телефон він викрав, а не знайшов.

Вартість мобільного, який був предметом злочинних посягань, доведена висновком судової товарознавчої експертизи № 1109-16 від 09 березня 2016 року, за яким залишкова вартість мобільного телефону «Самсунг Гелексі С4» становить 3639,30 грн. (а.с. 23-26).

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, доведена, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки останній своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

З формулювання обвинувачення суд виключає заволодіння майном шляхом обману з наступних підстав.

Суд враховує роз`яснення, викладені у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», за якими обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
За зазначеним в обвинувальному акті викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, обвинувачений не повідомляв потерпілому неправдиві відомості та не приховував певні обставини для передачі йому потерпілим мобільного телефону, злочинний намір на заволодіння мобільним телефоном потерпілого сформувався у обвинуваченого вже після передачі йому потерпілим мобільного телефону, і обвинувачений заволодів мобільним телефоном внаслідок недобросовісного використання довіри потерпілого.

Визначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, та його значимість для потерпілого, той факт, що викрадене майно не повернуто потерпілому і збитки не відшкодовані, відомості про особу обвинуваченого.

Останній має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, не має постійного джерела доходу, раніше не судимий.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

У якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, в обвинувальному акті зазначене активне сприяння розкриттю злочину, яке таким не визнається, оскільки не знайшло свого підтвердження дослідженими судом доказами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді громадських робіт.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 123 грн.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 123 (сто двадцять три) гривні.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий:

30.03.2016