ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПТЕРОВСЬКА
Провадження № 1-кс/201/6372/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 14 липня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000001, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження № 0000001.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення прийнято фактично без проведення належного досудового розслідування.

Розгляд справи неодноразово відкладався (20 липня, 27 липня, 03 серпня 2016 року) у зв`язку із тим, що не було доставлено скаржника, а тому розгляд справи призначено у режимі відеоконференції, але провести дистанційне судове засідання не надалося можливим, що з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України, дозволяє суду застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення у ній в розумні строки.

Прокурор ОСОБА_5 надав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення скарги. Окрім того надав суду матеріали кримінального провадження №0000001 для дослідження.

Суд, безпосередньо дослідивши матеріали скарги та матеріали досудового розслідування №0000001, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 14 липня 2015 року було закрито кримінальне провадження № 0000001, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 січня 2014 року, у зв`язку з відсутністю у діянні службових осіб Головного слідчого управління СБ України та УСБ України у Дніпропетровській області складу злочинів у сфері службової діяльності, передбачених ст ст. 364, 365, 367 КК України

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження від 14 липня 2015 року, висновок про встановлення відсутності в діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 367 КК України, слідчий обґрунтував тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про скоєння даного кримінального правопорушення співробітниками УСБУ в Дніпропетровській області. Проте суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві ОСОБА_3 та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

Так, приймаючи оскаржуване процесуальне рішення слідчий послався на те, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що фрагмент поліетиленового пакету чорного кольору з вузлом можливо було помилково знищено в числі інших предметів, які не мають доказового значення.

Отже, слідчим не зроблено достовірного і чіткого висновку щодо обставин кримінального провадження, які підлягають з`ясуванню. Про це зокрема наголошено і в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року, прийнятій за наслідками скасування попереднього рішення про закриття кримінального провадження.

Не проаналізовано слідчим і того, що згідно з доводами цієї ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до акта приймання передачі речових доказів старший слідчий ОСОБА_6 прийняв речові докази вже після складання акта знищення зразків і предметів.

До того ж, у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження, яка є предметом розгляду у цій справі, слідчий послався на показання свідка ОСОБА_7 , який чітко вказав на те, що під час досудового розслідування ним приймалося рішення про знищення предметів, які було використано під час проведення судових експертиз та які не мали доказового значення. Фрагмент поліетиленового пакету, зав`язаний вузлом, до списку речей, що підлягали знищенню, не входив.

Цим показанням та підтверджуючим їх документам слідчий оцінки не надав та прийшов до взаємовиключних висновків, що вказує на необхідність скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, слідчий у прийнятій постанові зробив висновок про те, що речовий доказ, який зник, не має жодного значення для подальшого розгляду кримінальної справи, але якими конкретними доказами та на підставі яких обставин кримінального провадження і приписів законодавства ним зроблено такий висновок не зазначив.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000001, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень не були дотримані вимоги чинного кримінально процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову від 14 липня 2016 року, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000001, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 січня 2014 року, скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000001, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 січня 2014 року, направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1