АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/711/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: застосування амністії
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Майськ, Павлоградського краю, республіки Казахстан, без громадянства, з середньою освітою, не одруженому, не працюючому, без визначеного місця проживання, раніше судимого:

1. 17.04.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

2. 08.02.2010 року Харківським районним судом Харківської області за ст.391 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

3. 23.10.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі;

4. 22.12.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,-

відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що згідно п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосовано до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» та скоротити йому невідбуту частину покарання навпіл, на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Також, на його думку він не підпадає під категорію осіб зазначених у п.«в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», оскільки на момент оголошення амністії він ще не був другий раз засуджений за тяжкий злочин.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про можливість застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 році, є необґрунтованими.

Суд першої інстанції, правильно застосував п. «в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії», згідно якого амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимостей за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі за тяжкі злочини, а саме: 17.04.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 22.12.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Тобто, ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, які не знято і не погашено у встановленому законом порядку.

Тому, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами п. «в» ст.4 ЗУ «Про застосування амністії» прийняв правильне рішення про відмову у застосуванні до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

З огляду на це, колегія суддів, не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 року» від 08.04.2014 року, як про це прохає апелянт, оскільки в Законі України «Про застосування амністії в України» є пряма заборона на застосування амністії щодо осіб, які мають дві й більше судимості за тяжкі або особливо тяжкі злочини.

Також доводи засудженого щодо того, що він не підпадає під категорію осіб зазначених у п.«в» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», оскільки на момент оголошення амністії він ще не був другий раз засуджений за тяжкий злочин, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки другий тяжкий злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України, згідно вироку суду, ОСОБА_7 скоїв 23 грудня 2013 року, тобто до набрання законної сили Закону України «Про амністію у 2014 році» від 06.05.2014 року

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність жодних підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, за доводами апеляційної скарги засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2016 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: