Справа № 559/372/16-к
Номер провадження 1-кс/559/126/2016
УХВАЛА
"07" квітня 2016 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 про продовження строку подачі скарги, та скасування постанови слідчого про закриття кримінальної справи,

ВСТАНОВИВ:
В обгрунтування скарги ОСОБА_4 посилається на наступне. Протягом довгого часу у його дружини ОСОБА_5 були постійні болі за грудиною і всепосилююча з кожним місяцем задишка. З кожним відвідуванням поліклініки кардіолог ОСОБА_6 встановлював все інші та інші діагнози, зокрема: ішемічна хвороба серця (ІХС), стенокардія, серцева недостатність, аортокардіосклероз, гіпертонічна хвороба, атеросклероз, остеохондроз, дисметаболічна кардіометрія, дисцеркуляторна енцефалопатія, цукровий діабет (при показнику 3,5-4,4). Призначав лікування, але ліки не допомагали. Здоров`я хворої катастрофічно погіршувалось.

Як з`ясувала судмедекспертиза, встановлювані кардіологом діагнози не відповідали хворобам, а призначені ліки не відповідали встановленій хворобі. Скаржник наводить лише деякі епізоди з лікувальної діяльності кардіолога ОСОБА_6

7.04.2006 р. кардіолог встановлює чергову хворобу серця, посилаючись на флюорограму. Це було за 5 місяців до 11.09.2006 р., коли УЗД показало воду в лівій легені, що означало онкозахворювання. Вже тоді були зміни в лівій легені таке робить заключення судово-медичний експерт, зав. рентгенологічним відділенням Національного інституту раку (НІР) ОСОБА_7 . Якби тоді кардіолог професійно віднісся до виконання своїх лікарських обов' язків, розгледів ці зміни і призначив відповідне лікування, хвору вдалось би врятувати.

4.09.2006 р. кардіолог ОСОБА_6 ще не переконується, що це не серце хворе, а хворі легені. Він знову встановлює чергову хворобу серця - серцева недостатність ІІ ф.к. Тобто серцева недостатність, яка виникає при ходьбі більше 200 м. Це було за тиждень до 11.09.2006 р., коли скаржник з дружиною за власною ініціативою поїхали на УЗД, яке і показало воду в лівій легені - це вже означало онкозахворювання лівої легені.

4.09.2006 р. хвору винесли на руках на 3 поверх поліклініки до кардіолога ОСОБА_6 . Через сильну задишку хвора не могла ступити і декількох кроків, не те що піднятись по сходах на 3 поверх. А тим часом ОСОБА_8 «встановлює» чергову хворобу - серцева недостатність ІІ ф.к. Тобто хвороба, яка виникає при ходьбі більше 200 м. Яка профанація ОСОБА_6 , хвороба онкозахворювання вже була на порозі, а він ще не встановлює хворобу, не призначає інструментальні дослідження, як того вимагали «Тимчасові стандарти ... », затверджені Наказом МОЗ від 27.07.1998 р . №226.

Враховуючи тяжкий стан хворої, скаржник піднявся на 3 поверх поліклініки до кардіолога ОСОБА_6 з проханням, щоб він спустився на 1 поверх і оглянув хвору, на що він відповів негативно.

11.09.2006 р. через тиждень, коли дихання стало неможливим, хвору відвезли на УЗД, яке і показало воду в лівій легені. Це вже було онкозахворювання лівої легені. Потім було паліативне лікування в Рівненському Облонкодиспансері (РООД). Лікували в РООД чим попало, дешевими ліками, ще й до того всього заразили хвору ОСОБА_9 . Замість того, щоб лікувати онкозахворювання, хвора змушена була 8,5 міс. не лікуватись хіміотерапією, а 8.5 міс. скитатись по різних лікарнях м.Дубно та Рівного, щоб вилікувати гепатит В.

А за цей час метастази пішли на інші органи. В результаті безалаберного, безвідповідального, безграмотного злочинно-халатного відношення до хворої, як в Дубенській поліклініці так і в РООД дружина померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На прохання скаржника була створена комісія Обласного Управління охорони здоров' я, яка зробила висновок, що лікування хворої відповідало стандарту №554 від 17.09.2007 р., що не відповідає дійсності, бо на той час такий стандарт не існував.

На запитання скаржника до членів комісії, чому хвору заразили гепатитом В, вони одноголосно заявили, що це результат хіміотерапії. Як офіційно повідомили скаржнику з МОЗ України гепатит В не являється результатом хіміотерапії.

Такі висновки обласної комісії, як і їхні заяви, розраховані на несвідущих людей, або вони самі несвідущі люди. Медицина - це закрита зона, медик медика не видасть, тим більше, що як Дубенська поліклініка так і РООД підпорядковані Обласному Управлінню охорони здоров`я.

На прохання скаржника Наказом Міністерства охорони здоров`я України (МОЗ) була створена комісія МОЗ.

Комісія МОЗ слово в слово у свої так звані «висновки» вписала «висновки» комісії Рівненського обласного Управління охорони здоров`я, не зробивши жодного зауваження по лікуванню хворої в Дубенській поліклініці та РООД. Цього й слід було очікувати. Відомчі комісії не будуть виносити негаразди у своїй галузі на загал, тому що ці негаразди торкаються і їх самих, як наприклад:

чому не проводилось діагностування та лікування хворої згідно вимог «Тимчасових стандартів ... », затверджених Наказом МОЗ України №226 від 27.07.1998 р., чому не було контролю?;

чому не були виконані вимоги програми «Онкологія», затвердженої Постановою Кабміну України №392 від 29.03.2002 р.;

чому не виконувався Закон України №2801-XII від 19.11.1992 р. «Основи законодавства України про охорону здоров`я».

чому не виконувався Указ Президента України «Про програму здоров`я літніх людей» №13-47/97 від 10.12.1997 р.;

чому не виконувалось Положення про Національний Інститут раку?

чому не були виконані вимоги Дубенського МВ УМВС згідно «Постанови слідчого від 4.06.2012 р. про призначення повторної комплексної судово-медичної експертизи за матеріалами справи факту професійних порушень медичними працівниками».

Є багато інших нормативних документів, але ж вони не виконуються.

Адже обласне управління, МОЗ повинні здійснювати контроль за діяльністю підлеглих.

Чи відповідала лікувальна діяльність лікарів стану хворої на прохання скаржника, що було не так просто, Дубенським МВ УМВС України, була направлена медична документація лікування хворої в Київ в ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» (далі судмедекспертиза МОЗ).

Експерт з ННЦ «Інститут кардіології ім. академіка Д. М. Стражеско» АМН України, доктор медичних наук ОСОБА_10 зробив сенсаційні висновки, що встановлювальні кардіологом діагнози хворої не відповідали стану хвороби хворої, а призначені ліки не відповідали встановлювальним діагнозам. Судмедексперт Радченко констатує:

Інструментальні дослідження для верифікації діагнозу ішемічної хвороби серця (ІХС) не проводились.

Кардіолог при діагностуванні та лікуванні весь час посилається на хворобу ІХС, а насправді не можливо встановити, чи дійсно страждала хвора на ІХС чи ні, тому що кардіолог «встановлює» тільки діагноз, а скарги на об`єктивні дані відсутні в записах в амбулаторній карточці.

ІХС встановлюється на підставі комплексних даних:

- типових скарг, характерних для ІХС, чого у хворої не було;

- змін на ЕКГ - фактично негативна динаміка на ЕКГ у хворої була відсутня;

- позитивних даних (наявність ішемічних змін) при інструментальних дослідженнях, зокрема:

а) при навантажувальних тестах;

б) ВЕМ;

в) через стравохідну стимуляцію;

г) фармакологічні проби;

г) стрес - ЕХОкардіографія;

д) коронарографії;

е) ЕКГ під час ангінозного приступу.

Але вищевказані інструментальні дослідження для верифікації діагнозу ІХС не проводились.

Кардіолог протягом 2003-2006 років «встановлює» хворобу серцева недостатність 1 стадії, але функціональний клас не вказує. Експерт відмічає: із скарг невідомо, чи була задишка в спокої або при фізичному навантаженні.

Кардіолог ОСОБА_6 встановлює ІХС, а ліки призначає, які для лікування ІХС не призначені. Коментар потерпілого: «Це взагалі нонсенс, як такий лікар може працювати лікарем, скаржник думає, що його лікувальна діяльність відправила на «той світ» не одну людину».

При стенокардії призначене кардіологом лікування не могло призвести до клінічного покращення.

Захворювання легень кардіолог міг запідозрити:

- в разі відсутності клінічного ефекту від призначеної терапії, але терапія була неадекватною;

- при наявності змін в легенях при проведенні обов`язкового рентгенологічного обстеження, таке кардіологом не призначалось і не проводилось;

- кардіолог ОСОБА_6 весь час посилався на флюорографію. Ні в одному нормативному документі і в «Тимчасових стандартах ... », затверджених наказом МОЗ від 27.07.1998 р. № 226 не значиться, що для виявлення хвороби серця, легень потрібно посилатись на флюорограму.

- Провідні вчені ведучих інститутів по кардіології, пульмонології АМН України та Росії заявляють, що посилатись на флюорограму для виявлення раку не можна, бо виявити рак на початковій стадії, особливо периферичний рак, дуже важко.

Але якщо хотіти і бути справжнім фахівцем, виявляється, виявити можна. Такі зміни в лівій легені виявила на флюорографі №223 від 7.04.2006 р. експерт, зав. рентгенологічним відділенням НІР ОСОБА_7 . А чому кардіолог ОСОБА_6 цих змін не виявив? Адже це було за 5 міс. до 11.09.2006 р., коли УЗД показало воду в лівій легені, що означало онкозахворювання.

І якби кардіолог тоді виявив ці зміни і було призначене відповідне лікування, хвору вдалось би врятувати. Але невігластво, тупість, гоноровість, самовпевненість ОСОБА_6 профанація в діагностуванні та лікування - і маємо плачевний наслідок.

Захворювання легень кардіолог міг запідозрити при проведенні функціональних проб визначення функції легень, але вони не призначались і не проводились.

Захворювання легень кардіолог міг запідозрити при проведенні бронхоскопії, але вона не проводилась.

На основі цього недолугого діагностування та лікування хворої ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи» МОЗ України робить висновок:

«Той факт, що початок розвитку раку легень має практично безсимптомний перебіг, недооцінка стану хворої на етапі поліклініки, необгрунтоване встановлення діагнозу ІХС при відсутності необхідного лікування хвороби в комплексі і привело до пізнього діагностування раку».

На основі висновків судмедекспертизи по вказівці прокурора Рівненської області ОСОБА_11 слідчим відділом Дубенського МВ УМВС 11.11.2011 р. була порушена кримінальна справа №7-239-11 за фактом неналежного виконання медичними працівниками своїх службових обов' язків, що спричинило тяжкі наслідки для хворого за ознаками злочину, передбаченого ч.l ст.140 КК України.

Слідчий відділ Дубенського МВ УМВС не проводив жодних слідчих (розшукових) дій згідно ст.223 КПК України, не визнано скаржника потерпілим згідно ст.55 КПК України, не залучали його до слідчих (розшукових) дій.

Скаржник неодноразово звертався до Дубенського МВ УМВС про прискорення проведення слідчих дій.

Його запевняли, що слідчі дії проводяться, є неодноразові відповіді від начальника МВ УМВС, що слідчі дії відбуваються під його особистим контролем.

З моменту порушення кримінальної справи пройшло 3 роки, скаржника не визнано потерпілим, він не приймав участі в розшукових (слідчих) діях, а тому зрозумів, що йде формальна бюрократична відписка з МВ міліції і 16.07.15 змушений був звернутись на особистому прийомі в Дубні до прокурора Рівненської області ОСОБА_12 . Його скарга була скерована на розгляд прокурору Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_13 , яка і не читала висновків судмедекспертизи, а посилаючись на висновки комісій обласної та МОЗ, які злочинно скрили справжнє лікування хворої і видала мені скаржнику відписку, що лікування проводилось згідно стандартів.

6.08.15. ОСОБА_4 звертався до Дубенського міжрайонного прокурора ОСОБА_14 з проханням зобов`язати Дубенське МВ УМВС провести розслідування лікування хворої згідно висновків ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України». Його заява на розгляд була скерована прокурору Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_15 , який і не читав висновків ДУ «Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» робить заключення:

«Комісіями обласною, МОЗ України, Актом судово-медичного дослідження №331/09 від 12.05.2010 р. порушень у лікуванні хворої в Дубенській поліклініці та РООД не встановлено».

Окрім цього Дубенська міжрайонна прокуратура на скаргу ОСОБА_4 про бездіяльність Дубенського МВ УМВС по розслідуванню кримінальної справи №7-239-11 від 11.11.2011 року повідомила, що кримінальна справа закрита ще 16.11.2012p. (відповідь готував ОСОБА_15 ). Скаржник рахує, що кримінальну справу закрили заднім числом, щоб її похоронити.

Адже скаржнику не вислано постанову про закриття кримінальної справи відповідно до ст.284 КПК, не було визнано ОСОБА_4 потерпілим, він як потерпілий, не приймав участі в слідчих (розшукових) діях, бо такі не проводились.

Члени комісії обласного Управління охорони здоров`я і МОЗ являються чиновниками, адміністраторами і вони не можуть видати своїх підлеглих, бо це торкнеться і їх, як вони підбирають кадри, як контролюють лікувальну діяльність своїх підлеглих. А ось експерт ННЦ «Інститут кардіології ім. академіка Д. М. Стражеско» АМН України, доктор медичних наук ОСОБА_10 не підпорядкований МОЗ Украіни дає свої висновки під кримінальну відповідальність, як експерта судово-медичного дослідження ДУ «Головне бюро судово-медичноі експертизи МОЗ України».

20.10.2015 р. скаржник звернувся до начальника Дубенського МВ УМВС з проханням скасувати закриття кримінальної справи №7-239-11, яка закрита передчасно, без проведення слідчих (розшукових) дій, згідно висновків «Київської судмедекспертизи МОЗ України». І знову відписка.

2.11.2015 р. знову звертаюсь до прокурора Рівненської області про те. Що кримінальна справа закрита передчасно і заднім числом, не проведено жодних слідчих дій, скарга знову скерована на розгляд до ОСОБА_15 , який пише, що лікування хворої відповідало встановленим стандартам.

22.12.2015 р. скаржник знову був на особистому прийомі у прокурора Рівненської області ОСОБА_12 зі скаргою на необ`єктивні, упереджені, надумані висновки прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_15 14.01.2016 р. одержав чергову відписку за підписом в.о. прокурора області ОСОБА_16 про те, що порушень в лікуванні хворої не встановлено. Текст і стиль відписки прокурора Дубенської прокуратури ОСОБА_15 .

Не одержавши правового підтвердження на свої скарги, що лікування хворої не відповідало встановленим стандартам, практиці лікуючих лікарів, рекомендаціям ведучих наукових закладів АМН України, висновкам ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи маз України» і у зв`язку з передчасним закриттям кримінальної справи №7-239-11 від 11.11.2011 р., слідчі дії не були проведені, скаржник змушений звернутись до суду про захист своїх прав згідно ст.8 Конституції України.

Крім того ОСОБА_4 азначає, що саму копію постанови про закриття кримінальної справи №7-239-11 від 11.11.2011 одержав лише 15.02.2016 року, а скаргу подав 18.02.2016 року.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 просить:

1. Продовжити строк для подачі скарги.

2. Скасувати постанову слідчого Дубенського МВ УМВС в Рівненській області від 16.11.2012 р. про закриття кримінальної справи №7-239-11 від 11.11.2011 р., яка закрита передчасно, без проведення жодних слідчих (розшукових) дій, як того вимагає ст. 223 КПК України.

3. Провести слідчі (розшукові) дії згідно ст.223 КПК України по неналежному лікуванню хворої ОСОБА_5 згідно заключення ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи маз України».

4. Поскільки експерт з Національного інституту раку ОСОБА_17 підпорядкованого МОЗ України не зробив жодного зауваження по неналежному лікуванню хворої в Дубенській поліклініці та Рівненському облонкодиспансері, як того вимагає чинне законодавство України, зокрема:

- Згідно Закону України №40038-XII від 28.02.1994 р. керівники держустанов судмедекспертиз включають до складу експертизи комісій провідних спеціалістів інших держав, якщо на це є згода органу, що призначила експертизу. Така вимога слідчого Дубенського МВ УМВС України поставлена.

- Згідщо «Інструкцій про проведення судово-медичної експертизи» №6 від 17. 01.1995 р. проведення експертизи повинно бути закінчене протягом одного місяця (п.3.8).

- Повторна судово-медична експертиза повинна бути доручена тільки іншим експертам (п.2.3 інструкції).

- Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 р. п.11 проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншим експертам.

- Як вимагає Постанова слідчого СВ Дубенського МБ УМВС України в Рівненській області від 4.06.2012 р. «Про призначення комплексної комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами справи факту професійних порушень медичними працівниками».

Направити медичну документацію лікування ОСОБА_5 в ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» для проведення повторного судово-медичного дослідження в іншому складі з залученням експертів з Ізраїлю, Німеччини, як того вимагає чинне законодавство.

4. Визнати ОСОБА_4 , потерпілим.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав свою скаргу із викладених у ній підстав. Пояснив, що протягом тривалого часу, його дружина ОСОБА_5 хворіла та відчувала постійні болі з лівого боку грудної клітки. Неодноразово звертались до лікаря ОСОБА_6 в Дубенскій ЦРЛ, де він постійно діагностував хвороби пов`язані з серцем. Але призначене лікарем лікування не давало абсолютно ніякого покращення. 04.01.2006 року дружина вже не могла йти самостійно та піднятись в кабінет лікаря, але діагноз не мінявся, лікар вказував що це ішемічна хвороба серця. 11.09.2006 року ОСОБА_4 з дружиною вже за своєю ініціативою поїхали та зробили УЗД, і було виявлено воду у лівій легені, а це значить наявність онкозахворювання. Після відібрання пункції виявлено ракові клітини. В обласному онкодипансері лікували теж абияк і ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина померла. ОСОБА_4 звертався в прокуратуру, створювались різні комісії на рівні області, але висновки робились, що лікування відповідало стандартам. І лише після порушення кримінальної справи, та проведення експертизи у Головному бюро судово-медичної експертизи МОЗ України, де були залучені провідні спеціалісти в галузі онкозахворювань, було зроблено висновок, що діагнох щодо ІХС було встановлено невірно, бо були відсутні об`єктивні симптоми для цього захворювання. Вказано, що й ліки були призначені лікарем, які не призначаються при такому захворюванні. Не було проведено належного обслідування хворої, оскільки потрібно було призначати коронографію, а флюрографією не можна встановити рак на раннній стадії. Не була направлена хвора в Рівне для більш повного обслідування. Це й призвело до діагностування раку вже на пізній стадії. Такі висновки спеціалістів наведені, але чомусь слідством та прокуратурою беруться висновки комісій обласного управління охорони здоров`я. Слідчим призначалась повторна комісійна експертиза, яка так і не проведена. До останнього часу на свої звернення до керівництва Дубенського МВ УМВС ОСОБА_4 отримував відповіді, що слідство проводиться під особистим контролем начальника міліції. А вже в кінці 2015 року з відповідей з прокуратури дізнався, що справа закрита ще у 2012 році, хоча ніякої постанови про закриття справи він не отримував і зі змістом її не був ознайомлений. Цю постанову отримав лише 15 лютого 2016 року, після чого й оскаржив її. Вказану поставнову ОСОБА_4 вважає передчасною, бо таки потрібно було провести повторну комплексну експертизу, яка дала б відповіді на всі питання які трактуються по різному ним та прокуратурою. І бажано із залученям зарубіжних спеціалістів, які б могли висловити незалежну думку від МОЗ України.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. На її думку рішення слідчим прийнято на підставі двох екпертиз. Екперти вказали що до 15.09.2006 року неможливо було діагностувати захворювання на рак, а тому слідчий й прийняв рішення про закриття кримінального провадження.

Вислухавши доводи скаржника та прокурора суд приходить до наступного висновку.

В матеріалах кримінального провадження немає даних про те, що ОСОБА_4 отримав постанову про закриття кримінальної справи від 16.11.2012 року, а тому суд погоджується з твердженнями ОСОБА_4 щодо того, що ця постанова вручена йому лише 15 лютого 2016 року, після чого він 18.02.2016 року подав скаргу на неї. А відповідно до ч.1 ст.304 КПК України десятиденний строк для подання скарги починається з дня отримання копії постанови, якщо рішення слідчого офорлюється постановою. Отже в цьому випадку слід вважати скаргу такою, що подана без порушення строку на оскарження постанови.

Доводи скаржника грунтуються в основному на тому, що лікар при зверненні хворої ще до січня 2006 року зі скаргами на болі у лівій частині грудної клітки не поставив правильний діягноз, та лікував ІХС, для якої не було об`єктивних симптомів, а відповідно призначав неправильне лікування і не діагностував захворювання на рак на ранній стадії, коли хвору ще можна було врятувати.

Щодо цієї проблеми то у висновку експертизи №133/09 від 12.05.2010 року вказано, що той факт, що початок розвитку раку легень має практично безсимптомний перебіг, недооцінка хворої на етапі поліклініки, необгрунтоване встановлення діагнозу ішемічної хвороби серця, при відсутності необхідного лікування цієї хвороби в комплексі призвели до пізньої діагостики раку.

Однак той обсяг данних, який мав кардіолог (дані анамнезу, фізикального обстеження, відсутність змін на флюрограмах) не давав йому підстав запідозрити наявність онкозахворювання (пухлини легень).

Ці два твердження в чомусь супуречать одне одному і дають підстави для сумнівів та різних трактувань як з боку обвинувачення так і з боку ОСОБА_4 , який є практично потерпілою стороною.

Для того щоб усунути такі сумніви та протиріччя слідчим ОСОБА_18 і було призначено комплексну комісійну судово-медичну експертизу постановою 04.06.2012 року, (а.с.174 т.2.) де поставлено на вирішення експертів 23 питання. Але ця експертиза не проведена, і 16.11.2012 року винесено постанову про закриття кримінальної справи. Хоча в матеріалах справи є листи слідчого до експертої установи щодо проведеня експертизи за січень, лютий, грудень 2013 року, грудень 2014 року. Тобто по суті потреба у проведенні експертизи існувала, але вона не проведена.

За таких обставин, а також враховуючи те, що йдеться про тяжкі наслідки, що наступили у вигляді смерті людини, суд вважає, що справу закрито передчасно, коли не усунуті всі протиріччя у галузі знань, які потребують висновків спеціалістів.

Тому постанова про закриття кримінальної справи винесена передчасно і підлягає скасуванню.

Щодо інших питань піднятих ОСОБА_4 , як зобов`язання слідчого до проведення слідчих розшукових дій, які не оговорені, залучення чи не залучення екперта ОСОБА_17 , до проведення експертизи, визначення строку проведення експертизи, то це не входить до компетенції слідчого судді при вирішеннні скарги про скасування постанови про закриття кримінальної справи.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307КПК України суд

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 про продовження строку подачі скарги, та скасування постанови слідчого про закриття кримінальної справи, задоволити.

Скасувати постанову слідчого Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області від 16 листопада 2012 року про закриття кримінальної справи №7-239-11 від 11.11.2011 року, а справу повернути для продовження досудового слідства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: