АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/659/16 Справа № 202/8486/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, працюючого різноробочим у ТОВ «ТОР», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до двох років позбавлення волі.

За апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційних скаргах:

захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації скоєного, вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконним внаслідок суворості. Суд не взяв до уваги думку потерпілого ОСОБА_7 стосовно міри покарання для обвинуваченого, цивільний позов ним не заявлявся, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого потерпілий не мав, та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, пом`якшуючі покарання обставини.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині покарання змінити, призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

потерпілий ОСОБА_7 вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконним внаслідок суворості.
Суд не взяв до уваги його думку стосовно міри покарання обвинуваченому, цивільний позов ним не заявлявся, і претензій матеріального та морального характеру він не має. Також суд не взяв до уваги дані про особу обвинуваченого, який працює, має на утриманні дитину, являється єдиним годувальником, раніше не судимий.
Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що 06 вересня 2015 року приблизно о 19.40 год. знаходячись разом з ОСОБА_10 біля кіоску «Пивний Домик» по вул. Столєтова, 1 Б в м. Дніпропетровську, де розпивали спиртні напої. В ході розпиття ОСОБА_6 відійшов від ОСОБА_10 до якого в цей час підійшов ОСОБА_7 та почав звинувачувати ОСОБА_10 в тому, що той в серпні 2015 року скривдив його сина, на що ОСОБА_10 заперечував. Після чого між ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , та ще одним чоловіком з одного боку та ОСОБА_10 з другого боку почалась бійка, в ході якої ОСОБА_10 впав на землю, однак зміг піднятись та забіг до кіоску «Пивний Домик», вслід за ним побігли ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , та ще один чоловік, і бійка продовжилась між ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , та ще одним чоловіком з одного боку та ОСОБА_10 з другого боку. Приблизно о 22.00 год. обвинувачений ОСОБА_6 проходив повз кіоск та побачив, що там відбувається бійка, після чого зайшов в даний кіоск, де між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, не маючи наміру на заподіяння смерті, ножем, який він носив з собою, умисно наніс ним один удар в область грудної клітини, з лівого боку ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення в грудну клітину зліва, з пошкодженням селезінки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просили вирок суду в частині покарання змінити, призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, думку прокурора, який вважав за необхідне вирок суду залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення, потерпілого ОСОБА_12 , який просив вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі, проаналізувавши доводи, викладені в апеляціях та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовано наявними у справі доказами, що в апеляційному порядку не оскаржено. Фактичні обставини справи, юридична кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України також є правильними і ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які б могли істотно вплинути

на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Колегією суддів перевірена обґрунтованість призначеного покарання ОСОБА_6 .

У відповідності до ст.65 КК України при призначенні покарання, суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу засудженого, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання за скоєний злочин, суд в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, займається суспільно корисною працею, має на утриманні неповнолітню дитину, врахована була і думка потерпілого ОСОБА_7 , який просив призначити ОСОБА_6 покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Пом`якшуючою покарання обставиною суд правильно визнав щире каяття.
Обставин обтяжуючих покарання ОСОБА_6 перевіркою матеріалів справи судом не встановлено.
Тому, покарання, призначене ОСОБА_6 у вигляді двох років позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для призначення йому більш м`якого покарання з мотивів, зазначених в апеляції потерпілого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404,405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4