Справа № 595/1598/16-к
Провадження №1-кп/595/138/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.10.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000142 від 21 серпня 2015 року, по обвинувальному акту щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого в Бучацькому відділенні ПАТ «Тернопільгаз», раніше не судимого,

- за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, на якого покладалися обов`язки щодо сумлінного, точного та вчасного виконання відданих командирами (начальниками) наказів, всупереч вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 28, ЗО, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи те, що зобов`язаний виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, додержуватися ввічливості та правил поведінки військовослужбовців, неухильно виконати вищевказаний наказ командира (начальника) - командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (про переведення до нового місця служби) і те, що віддані накази є законними, через особисту недисциплінованість, відчуваючи свою безкарність, діючи умисно, з єдиним злочинним наміром - не виконувати накази командирів (начальників) щодо вибуття до нового місця служби для виконання у військовій частині -польова пошта НОМЕР_1 завдань за призначенням, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді невиконання вищевказаних наказів, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за непокору, близько 09.00 год. 04 серпня 2015 року прибув у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та відкрито, не вживаючи обман, у письмовій формі відмовився виконати накази командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 25 липня 2015 року № 604 та т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03 серпня 2015 року № 128 (по стройовій частині), та вибути до нового місця служби у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 військової частини - польова пошта НОМЕР_2 Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (смт. Черкаське Дніпропетровської області), чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. З ст, 402 КК України (в редакції закону № 194-УІИ від 12.02.2015).
Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч.3 ст.402 КК України, як непокора, вчинена в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

27 вересня 2016 року згідно вимог ст.472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000142 від 21 серпня 2015 року, та обвинуваченим у цьому проваджені ОСОБА_4 з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.402 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 КПК України.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.402 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, яка пом`якшуює покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадження може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до вимог ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 призначення обвинуваченому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Керуючись ст.ст.314,373,374,474,475 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 вересня 2016 року між прокурором військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 21 серпня 2015 року.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.402 КК України, призначити узгодженне сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1(один) 6 (шість) місяців роки та покласти на нього такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1