Справа № 509/797/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в селищі Овідіополь, матеріали кримінального провадженням за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.02.2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.12.2013 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно Ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.11.2014 року, запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_8 , продовжено до 07.01.2015 р.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, не працює, зможе перешкоджати розгляду кримінального провадження шляхом впливання на свідків.

Захисник ОСОБА_7 , підтриманий захисником ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 , заперечував проти продовження строків тримання під вартою, та, в свою чергу, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи це тим, що ризики згідно ст. 177 КПК України перестали існувати. У ОСОБА_8 є пристаріла мати ОСОБА_9 , 1940 р.н., яка 19.11.2014 р. в результаті серцевого нападу була госпіталізована до КУ «Міська клінічна лікарня №1» з діагнозом: ішемічна хвороба серця, дифузорний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 стадії, СН 2 стадії, церебральний атеросклероз, ДЄП 2 рівня, анемія 2 рівня невизначеного ґенезу, ерозивний гастрит, ЖКБ, хронічний калькульозний холецистит, хронічний панкреатит в стадії загострення, та до цього часу знаходиться на стаціонарному лікуванні. При цьому, ОСОБА_8 є єдиним близьким родичем ОСОБА_9 , інших осіб, які б могли піклуватися за нею нема.

Відповідно до ч.4 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Стаття 177 КПК України встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Європейським судом з прав людини визначені слідуючі позиції з питань застосування запобіжного заходу тримання під вартою.

По справі Єлоєв проти України (справа № 1 7283/02, рішення від 06 листопада 2008 року), судом зазначено, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого (п.60)

По справі Белевитський проти Росії (справа № 72967/01, рішення від 01 березня 2007 року) судом зазначено, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 111-112)

По справі Алєксандер Макаров проти Росії (справа № 15217/07, рішення від 12 березня 2009 року) судом зазначено, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

По справі Бойченко проти Молдови (справа № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року) судом зазначено, що одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказування підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою.

По справі Мамедова проти Росії (справа № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) судом зазначено, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, захисту та обвинуваченого, приймаючи до уваги викладені підстави та наведені й встановлені в судовому засіданні ризики, обставини інкримінованого кримінального правопорушення та вагомість наданих на теперішній час до суду доказів обвинувачення, дослідивши надані суду документи: довідки про стан здоров`я матері обвинуваченого та склад її сімї, характеристику з місця проживання обвинуваченого, враховуючи те, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий та не підозрюється у вчиненні інших кримінальних правопорушень, відсутність будь-яких даних про ухилення його в минулому від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, враховуючи тривалість розгляду справи та перебування обвинуваченого під вартою, приходить до висновку про те, що клопотання захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 181, 186, 193-194, 196, 205 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 , про зміну міри запобіжного заходу задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з моменту винесення ухвали і до закінчення розгляду справи судом та набранням рішенням суду законної сили, та покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до Овідіопольського районного суду Одеської області за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання - яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з 20.00 години до 07.00 години без дозволу суду.

Копію ухвали направити на виконання Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 положення ст. 181 ч. 5 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

В ОСОБА_10