АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1744/16-к Номер провадження 11-сс/786/323/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2016 року про обрання запобіжного заходу,-
ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду звернулися з апеляційними скаргами підозрюваний ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.2016 року, постановлення нової ухвали апеляційним судом, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважає рішення слідчого судді про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтованим та занадто суворим.
Вказує, що злочину він не вчиняв, а неповнолітній потерпілий обмовив його.
Крім того, зазначає, що він раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, утримує неповнолітню дитину, забезпечую сім`ю шляхом ведення натурального домашнього господарства у сільській місцевості. Тому не має намірів та можливості переховуватись від слідства, а також вчиняти будь-які дії, які б перешкоджали слідству.
Зазначає, що внаслідок обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою його сім`ю фактично позбавлено джерела існування, оскільки його дружина не в змозі самостійно вести домашнє господарство, яке складається, зокрема, з більш ніж 100 голів кролів, за якими потрібен постійний догляд.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в своїй апеляційній скарзі, ставить питання про скасування ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.07.2016 року про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Вважає рішення суду надмірно суворим.
Вказує, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема, про відсутність офіційних джерел доходу та міцних соціальних зв`язків у підозрюваного.
Апелянт зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, тому твердження в судовому рішенні про стійкість антисоціальної поведінки підозрюваного, є передчасним.
Інші учасники судового провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.
Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2016 року, щодо підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Засулля, Лубенського району, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на своєму утриманні неповнолітню дитину, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
задоволено клопотання слідчого СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Відповідно до ухвали суду, 27.07.2016 року слідчий СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0000839 від 25.07.2016 року, звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , вказавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, а саме, у нападі на неповнолітнього ОСОБА_11 24.07.2016 року біля с. Показове, Миргородського району, Полтавської області з метою заволодіння його майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також у крадіжці кобили, вартістю 29 381 грн. із філії «Дібрівський кінний завод № 62» Державного підприємства «Конярство України», поєднаної з проникненням в приміщення.
Задовольняючи клопотання слідчого СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя мотивував своє рішення наявністю ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, наявністю вагомих доказів та обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, що підтверджуються долученими до клопотання матеріалами, тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, відсутність міцних соціальних зв`язків.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 не забезпечить належного запобігання настанню вказаних ризиків.
Крім того, визнав недоцільним визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , оскільки останній підозрюється, у вчиненні одного із злочинів, скоєного із застосуванням насильства.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав свою та в його інтересах захисника ОСОБА_8 апеляційні скарги в повному обсязі, думку прокурора ОСОБА_5 та слідчого ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення скарг захисника та підозрюваного, перевіривши доводи апеляційних скарг, матеріали провадження, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до засад, визначених ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з ухвали слідчого судді наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України перевірені під час розгляду клопотання та знайшли підтвердження.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України при ухваленні судового рішення враховано наявність вагомих доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187 та ч.3 ст. 185 КК України, тяжкість покарань, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним та можливість призначення покарання до 7 років позбавлення волі, а також інші дані про особу підозрюваного в їх сукупності.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, прокурором зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 на території Миргородського району не проживає, ніде тривалий час не працює (а.п.58), офіційних джерел для свого існування та утримання своєї сім`ї не має, підозрюється у вчиненні двох тяжких корисливих злочинів, поведінку підозрюваного, який після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України у короткий проміжок часу, згідно повідомлення про підозру, вчинив злочин за ознаками ч.3 ст. 185 КК України, наявність ризиків переховування від органів досудового розслідування, можливості вчинити інше кримінальне правопорушення. Після обрання слідчим суддею запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , 29 липня 2016 року йому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Наявна ймовірність незаконного впливу на неповнолітнього потерпілого, зважаючи на те, що згідно інформації прокурора в апеляційній інстанції, останній завершує лікування.

Наявність вищевказаних ризиків унеможливлює застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу про що ставлять питання в апеляційних скаргах апелянти.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, однак мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як убачається з наданих слідчому судді матеріалів, наявний зв`язок підозрюваного з вчиненими кримінальними правопорушеннями. Сукупність цих даних дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, є обґрунтованою. Тому доводи апеляційної скарги захисника не відповідають наявним у матеріалах провадження даним.
Твердження захисника ОСОБА_8 про відсутність ризиків для обрання підозрюваному такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою не заслуговують на увагу.
Так, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого повно з`ясував всі обставини з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому заслухано та проаналізовано усі доводи як ініціатора клопотання, так і сторони захисту, в тому числі, підозрюваного та ухвалено законне рішення про задоволення клопотання. У зв`язку з цим посилання в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне встановлення фактів, які мали значення для об`єктивного вирішення справи не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Під час апеляційного розгляду не доведено тих обставин, які б переконували суд у відсутності ризиків у кримінальному провадженні.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного, слідчий суддя місцевого суду своїм рішенням забезпечив не тільки права підозрюваного ОСОБА_7 , а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду при винесенні рішення правильно надав оцінку в сукупності даним про особу підозрюваного, в тому числі, передбачених ст. 178 КПК України, які свідчать на користь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, вагомості відомостей, наданих прокурором, наявності зазначених ризиків, передбачених чинним КПК, а також обставинам, що стосуються тяжкості злочинів, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.
Під час вивчення матеріалів провадження не встановлено, а стороною захисту не надано доказів на підтвердження доводів апелянтів про наявність у ОСОБА_7 живності в кількості 100 голів. В наданих матеріалах відсутні дані про те, що дружина підозрюваного є непрацездатною, натомість встановлено, що вона 1978 року народження, неповнолітня дитина наразі проживає з матір`ю (а.п.58), а відтак доводи захисника та підозрюваного про те, що судовим рішення порушено права та інтереси сімї ОСОБА_7 не відповідають зібраним матеріалам.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про безпідставність доводів щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність доказів про те, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім, не знайшли свого підтвердження під час вивчення матеріалів провадження та апеляційного розгляду.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 липня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4