Ухвала іменем україни 05 квітня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Таджикистану, зареєстрованої у АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК,
у с т а н о в и в:

Зазначеним вироком ОСОБА_4 засуджено: за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судові рішення щодо яких не оскаржуються.

Ухвалою апеляційного суду вирок районного суду змінено, виключено з вироку обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину групою осіб. У решті вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 01 січня 2015 року приблизно о 18.30 год. у стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 після нанесення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ударів потерпілому ОСОБА_8 , діючи з ними у групі осіб, нанесла потерпілому металевим совком не менше чотирьох ударів по спині, один по голові та не менше трьох ударів кулаками по спині.

Продовжуючи свої злочинні діяння, ОСОБА_4 нанесла не менше трьох ударів ногами, взутими у чоботи, по грудній клітині ОСОБА_8 , чим спричинила йому тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ставить питання про зміну постановлених щодо ОСОБА_4 судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженої через суворість. Зазначає, що суд не повною мірою врахував пом`якшуючі покарання обставини та відносини, які склались між потерпілим та засудженою після вчинення злочину. Просить призначити засудженій покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинів та кримінально-правова оцінка її діянь за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Що ж стосується доводів захисника про порушення щодо засудженої загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, суд першої інстанції зі змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду, при призначенні ОСОБА_4 покарання урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу засудженої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується задовільно. Крім того, суд визнав пом`якшуючими обставинами її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. З огляду на це суд призначив засудженій покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією закону, за яким засуджено ОСОБА_4 , але не знайшов підстав для звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, призначивши засудженій остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке слід відбувати реально, суд не порушив вимог статей 6567 КК, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано змінив вирок місцевого суду, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. Стосовно доводів, викладених в апеляції захисника, аналогічних доводам його касаційної скарги, суд апеляційної інстанції навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з якими погоджується й колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3