У Х В А Л А
21 вересня 2016 року м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст.125 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, стягнуто на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 09 травня 2015 року близько 19 години, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс почергово кулаками обох рук три удари по обличчю ОСОБА_8 , чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 липня 2016 року вищевказаний вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасовано та призначено у даному кримінальному провадженні новий розгляд у Бориспільському міськрайонному суді Київської області із стадії підготовчого судового розгляду.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що розглядаючи кримінальне провадження, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані щодо повідомлення ОСОБА_7 про підозру та щодо вручення йому письмового повідомлення про підозру. Тобто, судом не було з`ясоване питання про виконання органом досудового розслідування вимог глави 22 КПК України. Без з`ясування цих обставин вирок не може вважатися законним та обґрунтованим, оскільки питання повідомлення про підозру та вручення її в установленому законом порядку є підставою для подальших процесуальних дій щодо особи, в тому числі пред`явлення їй обвинувачення та ухвалення щодо неї вироку.

На підготовчому судовому засіданні захисник та обвинувачений ОСОБА_7 просили суд повернути обвинувальний акт прокурору із підстав невідповідності його вимогам закону. В обґрунтування своїх вимог вони послалися на те, що в порядку та у спосіб визначений КПК України ОСОБА_7 не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, а тому складення в подальшому обвинувального акту щодо ОСОБА_7 та направлення його до суду було незаконним. Крім того, у зв`язку із відсутністю у кримінальному провадженні підозрюваного, сторона захисту просила скасувати обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо повернення обвинувального акту та вказав про те, що дійсно для вручення особисто ОСОБА_7 повідомлення про підозру останній неодноразово викликався, проте не з`являвся у зв`язку із тим, що не отримав відповідні повістки. Оскільки місцезнаходження ОСОБА_7 було не встановлено, тому вирішено було скласти повідомлення про підозру та направити його за місцем реєстрації, а також за повідомленим під час опитування ОСОБА_7 місцем фактичного його проживання. Як зазначив прокурор, доказів отримання ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 15.09.2015 року матеріали справи не містять.

На підтвердження обставин вжиття заходів для встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 та вжиття заходів для вручення повідомлення у спосіб, передбачений законом прокурор долучив пояснення ОСОБА_7 від 09.06.2015 року в яких він повідомляв про своє фактичне проживання в АДРЕСА_2 ; рапорт ДІМ Бориспільського МВ від 26.06.2015 року про відсутність ОСОБА_7 ; рапорт слідчого про виїзд 16.07.2015 року о 10.год за цією адресою та відсутністю ОСОБА_7 вдома; довідку від 28.08.2015 року зам.нач. Бориспільського МВ про відсутність ОСОБА_7 вдома; повістки ОСОБА_7 про виклик до слідчого на 04.09.2015 року, які не були вручені; повідомлення про підозру від 15.09.2015 року, яке направлялось за місцем реєстрації та за місцем проживання, однак не були отримані та повернулися за терміном зберігання. Крім того, прокурор вказав, що 15.09.2015 року одразу ж після направлення поштою повідомлення про підозру постановою від 15.09.15 року ОСОБА_7 оголосили в розшук.

Потерпілий підтримав думку прокурора та просив відмовити в задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту.

Перевіривши обвинувальний акт на предмет дотримання вимогам закону, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 42 КПК України підозрюваним є: 1) особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Ч. 3 ст. 111 КПК України передбачає, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
З наданих до суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування було відомо як місце проживання так і місце реєстрації ОСОБА_7 . Перед складенням повідомлення про підозру, на його адресу було направлено єдину повітку про виклик до слідчого на 04.09.2015 року, яку він не отримав. Судом відхиляються доводи прокурора про відсутність даних про місцезнаходження з посиланням на рапорт ДІМ Бориспільського МВ від 26.06.2015 року, рапорт слідчого про виїзд 16.07.2015 року о 10.год; довідку від 28.08.2015 року зам.нач. Бориспільського МВ, оскільки зазначені документи не містять інформації про вжиття достатніх неодноразових та належних заходів для встановлення місцезнаходження особи. Обидві сторони кримінального провадження підтвердили, що повідомлення про підозру від 15.09.2015 року жодним способом не було фактично вручено ОСОБА_7 , останнього не було ознайомлено із змістом вказаного повідомлення. Як повідомив прокурор, повідомлення про підозру повернулося поштою за закінченням терміну зберігання.

Суд вважає, що органом досудового розслідування не було вжито достатньо належних заходів для виклику ОСОБА_7 до слідчого, встановлення його місцезнаходження, вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений законом, а тому суд погоджується з доводами захисника про те, що в порядку та у спосіб визначений КПК України ОСОБА_7 не було повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. При цьому, за змістом ст.. 283, 291 КПК України лише після повідомлення особі про підозру прокурор може звернутися до суду з обвинувальним актом. Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а тому останній підлягає поверненню прокурору.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повернути керівнику Бориспільської місцевої прокуратури.
Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1