Справа №478/1614/16-к 14.11.2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року, якою у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовлено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
засуджений ОСОБА_5 ,
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 зазначає, що рішення є незаконним та невмотивованим представництво колонії та суд вважають, що за наявності у нього трьох стягнень, які вже погашені, підстав для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення не має. Стягнення були накладені через його намагання отримати від керівника установи можливість придбання продуктів харчування в магазині колонії за зароблені ним гроші, та за сон в денний час доби, який йому був необхідний, оскільки він хворіє на гіпертонію 2-ої степені та є пенсіонером,
Враховуючи наведене ОСОБА_5 вважає, що до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення і без заохочень
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
До Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, яке у судовому засіданні останнім мотивовано тим, що, відбуваючи призначене судом покарання, встановлений режим утримання він не порушував.
Врахувавши, що ОСОБА_5 , відповідно до довідки Казанківської виправної колонії № 93 від 11.07.2016 р. заохочень не мав, мав три стягнення, а також характеристику засудженого, затвердженої начальником Казанківської виправної колонії № 93 від 11.07.2016 р., відповідно до якої ОСОБА_5 , прибувши 26.05.2016 р. до колонії, до роботи ставився посередньо, не приділяв уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, яким користується при виконанні роботи, допускав порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці, безвідповідально відносився до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, порушував встановлений режим утримання, за що мав три стягнення, які погашені, у відносинах з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний, виконував їх законні вимоги тільки під контролем, на профілактичному обліку не перебуває, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки, зовні не завжди охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_5 фактично своєю поведінкою не довів того, що судом може розцінюватись, як те, що він твердо став на шлях виправлення, а тому до ОСОБА_5 не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді, засудженого на підтримку апеляційної скарги, прокурора, якій вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
За змістом ст. 81 КК України єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання.
З матеріалів особової справи ОСОБА_5 вбачається, що за останнім вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.07.2013 р. ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі, який ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16.07.2013 р. змінений дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 94 КК України 1960 року і йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі, початок строку відбування покарання 08.09.2012 р.
Отже, враховуючи вчинення ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину і відбуття станом на 11.07.2016 р. певного строку покарання, на момент розгляду клопотання засудженого ОСОБА_5 , останній, має пільги на умовно-дострокове звільнення за відбуттям 3/4 частин строку покарання.
Разом з тим п. 2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не містять будь-яких підтверджень того, що останній готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на характеризуючі його особу дані, наведені у його характеристиці, затвердженою начальником Казанківської виправної колонії №93 від 11.07.2016 р., а також довідці Казанківської виправної колонії №93 від 11.07.2016 р., не довів свого виправлення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
п ос т а н о в и в :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді
_____________________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3