Справа № 366/3182/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/207/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 15.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
15 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою начальника Славутицького відділу Броварської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Пісківка, Бородянського району, Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно зміненого формулювання обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, складеного та затвердженого 11 листопада 2015 року, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 09 листопада 2013 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, керуючи мотоциклом «Трува», без державного реєстраційного номеру, рухаючись на 81 км + 300 м автодороги Київ-Овруч, під час руху, в порушення п. п. 2.3 б), 12.3, 10.1 Правил дорожнього руху, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, змінюючи напрямок свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, почав виконувати маневр повороту ліворуч з головної автодороги Київ-Овруч на другорядну дорогу в напрямку до населеного пункту Запрудка, Іванківського району, Київської області. При цьому, водій ОСОБА_6 не надав дорогу автомобілю «Шкода-Октавіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався з ним по рівнозначній дорозі в попутному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення мотоцикла «Трува» під керуванням ОСОБА_6 із вказаним автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир мотоцикла «Трува» - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в Іванківській центральній районній лікарні. Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , на переконання сторони обвинувачення, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_11 .
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано невинуватим та виправдано за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного кримінального правопорушення.

Крім того, даним вироком суду залишено без розгляду цивільні позови, заявлені потерпілим ОСОБА_8 та прокурором, а також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведене, а зібрані докази не підтверджують вказаного обвинувачення, при цьому, сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_6 необхідно тлумачити на користь обвинуваченого. Зокрема, суд першої інстанції, за наслідками дослідження та оцінки зібраних доказів, прийшов до висновку про те, що водій ОСОБА_6 не маючи обов`язку, передбаченого Правилами дорожнього руху, не передбачав і не міг передбачити виникнення аварійної обстановки, за якої водій автомобіля, порушуючи правила дорожнього руху, стане здійснювати обгін на перехресті, не давши водію мотоцикла завершити розпочатий маневр повороту наліво, а тому не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення, відтак склад кримінального правопорушення в його діях відсутній.

В апеляційній скарзі прокурор просить виправдувальний вирок Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без застосування додаткового покарання.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор посилається на неповноту судового розгляду, яка призвела до ухвалення необґрунтованого виправдувального вироку судом першої інстанції відносно ОСОБА_6 . Зокрема, прокурор зазначає про те, що суд першої інстанції під час судового розгляду безпідставно залишив без задоволення заявлене ним обґрунтоване клопотання від 27 жовтня 2015 року про проведення додаткової транспортно-трасологічної автотехнічної експертизи. Апелянт вказує про те, що зазначене клопотання було обумовлене наявністю в матеріалах кримінального провадження декількох висновків експертів, які, на його думку, суперечать один одному та не дають чіткої відповіді на запитання щодо розташування автомобіля Шкода та мотоцикла Трува в момент їх первинного контакту відносно елементів перехрестя автодороги Київ-Овруч з другорядними дорогами в напрямку смт. Іванків в с. Запрудка. Таким чином, на переконання прокурора, зазначена обставина фактично залишилася нез`ясованою, що, в свою чергу, безпосередньо впливає на законність та обґрунтованість прийнятого рішення та встановлення винуватості ОСОБА_6 у виникненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи захисника та обвинуваченого, які заперечили проти апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, доводи потерпілого, який також заперечив проти апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, в тому числі, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що виправдувальний вирок Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , повністю відповідає зазначеним вище вимогам ст. 370 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що 16 жовтня 2014 року з Іванківської міжрайонної прокуратури Київської області до Іванківського районного суду Київської області передано обвинувальний акт, складений ст. слідчим СВ Іванківського РВ ГУМВС України в Київській області 08 жовтня 2014 року та затверджений старшим прокурором Іванківської міжрайонної прокуратури Київської області 10 жовтня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_6 обвинувачувався у порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме п. 2.3 б), п. 10.1 Правил дорожнього руху України, під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Під час судового розгляду прокурором змінено обсяг обвинувачення ОСОБА_6 та відповідно до обвинувального акта, складеного прокурором Іванківської міжрайонної прокуратури та затвердженого Іванківським міжрайонним прокурором Київської області 11 листопада 2015 року, ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, а саме п. 2.3 б), п. 10.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху України, під час керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На переконання колегії суддів, в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, зокрема, заслухано показання обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , експертів ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , досліджено відомості, що містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та додатках до нього, протоколах слідчих експериментів, проведених за участю як обвинуваченого так і свідка ОСОБА_12 , досліджено висновки експертиз, в тому числі і висновок додаткової судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, призначеної судом, після чого надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі якої ухвалено виправдувальний вирок відносно ОСОБА_6 .

Зокрема, в своїх показаннях, наданих суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 вказував про те, що 08 листопада 2013 року, вночі, він, керуючи мотоциклом «Трува», пасажиром якого був ОСОБА_11 , рухаючись по автодорозі Київ-Овруч, наближаючись до перехрестя, з метою здійснення повороту в сторону с. Запрудка, знизив швидкість до 40 км/год, та переконавшись, що зустрічних транспортних засобів немає, перемістився ближче до осьової смуги, за 50 метрів до здійснення маневру, включив лівий поворот, подивився у дзеркало, та побачив світло за 100-150 метрів. Обвинувачений зазначив, що під час здійснення повороту в сторону с. Запрудка, на зустрічній смузі руху побачив яскраве світло, після чого відчув удар, та зауважив, що зіткнення сталося на зустрічній смузі руху з автомобілем, що їхав позаду мотоцикла під його керуванням.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні під час судового розгляду надавав показання про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09 листопада 2013 року за участю автомобіля «Шкода-Октавіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_12 , та мотоцикла «Трува» під керуванням ОСОБА_6 , його син ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в лікарні.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні під час судового розгляду надавала показання про те, що загиблий ОСОБА_11 був її чоловіком, при цьому, ні її чоловік, ні ОСОБА_6 перед поїздкою спиртного не вживали.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні під час судового розгляду надавав показання про те, що 09 листопада 2013 року протокол огляду місця події та схему до нього складав саме він, так як на той час працював слідчим СВ Іванківського РВ ГУ МВС України в Київській області. При цьому, свідок підтвердив достовірність всіх внесених ним до протоколу та схеми відомостей.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні під час судового розгляду надавав показання про те, що 09 листопада 2013 року, біля 01 години, він керуючи автомобілем «Шкода-Октавіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по трасі Київ-Овруч, зі сторони Києва, під`їжджаючи до перехрестя в сторону с. Запрудка, зі швидкістю 60-80 км/год, помітив справа попереду на відстані 50 метрів на своїй смузі руху мотоцикл, який почав різко здійснювати поворот вліво, в сторону с. Запрудка, не вмикаючи при цьому сигнал повороту. Свідок зазначив, що не встиг нічого зробити та по інерції повернув кермо вліво, після чого сталося зіткнення. Свідок ОСОБА_12 вказував про те, що зіткнення сталося на перехресті практично по центру дороги, але ближче до правої сторони, а удар прийшовся в бік мотоцикла.
Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , в судовому засіданні під час судового розгляду надали показання про розташування транспорних засобів та місцезнаходження потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_6 після дорожньо-транспортної пригоди, а також про стан здоров`я останніх після доставлення їх до лікарні.

З відомостей, які зафіксовані в протоколі огляду місця події від 09 листопада 2013 року, вбачається, що слідчим в присутності понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_14 проведено огляд ділянки, розташованої на 81 кілометрі + 300 метрів автодороги Київ-Овруч, а саме перехрестя автодороги Київ-Овруч з автодорогою смт. Іванків с. Запрудка. Оглядом встановлено та зафіксовано положення транспортних засобів на місці пригоди, а саме автомобіля «Шкода-Октавіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикла «Трува», а також інші елементи обстановки на місці дорожньо-транспортної пригоди. Вказані відомості зафіксовано також на схемі транспортної пригоди та в ілюстративній таблиці, доданих до протоколу (т.1, а.с.24-35).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №323 від 18 листопада 2013 року, смерть ОСОБА_11 настала від внутрішньочерепної травми з пошкодженням головного мозку та розвитком набряку-набухання головного мозку (т.1, а.с.46-48).

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №57А від 04 лютого 2014 року, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування та системи робочого гальма автомобіля «Шкода-Октавіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед дорожньо-транспортною пригодою не виявлено (т.1, а.с.51-54).
Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи №58А від 05 лютого 2014 року, несправностей, що могли б викликати погіршення або відмову в роботі рульового керування та системи робочого гальма мотоцикла «Трува» без державного реєстраційного номера, перед дорожньо-транспортною пригодою не виявлено (т.1, а.с.57-60).
Згідно відповіді 1 висновку судової інженерно-технічної експертизи №265А від 16 травня 2014 року, який визнаний в цій частині судом першої інстанції належним та достовірним доказом, в момент первинного контакту автомобіль «Шкода-Октавіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , контактував передньою частиною (передній бампер з правої сторони, капот та переднє праве крило), із лівою боковою частиною мотоцикла (задня ліва підніжка, рама в центральній частині). В момент первинного контакту повздовжні вісі автомобіля «Шкода-Октавіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з мотоциклом «Трува» без реєстраційних номерних знаків були розташовані під кутом 40 … 50 градусів (т.1, а.с. 66).
19 лютого 2015 року ухвалою Іванківського районного суду Київської області в даному кримінальному провадженні за клопотанням захисника призначено додаткову судову автотехнічну експертизу.

Відповідно до висновку додаткової судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №5971/5972/15-52 від 21 липня 2015 року, автомобіль Шкода безпосередньо перед зіткненням рухався позаду мотоцикла Трува у попутному з ним напрямку, але не у тій же смузі руху, а по лівій стороні автодороги, тобто у тій смузі руху, що є зустрічною до попереднього загального напрямку руху цих обох транспортних засобів. У момент перед зіткненням автомобіль Шкода знаходився у стані виконання маневру обгону на перехресті мотоцикла Трува, який в свою чергу виконував маневр лівого повороту. Покази водія ОСОБА_12 про поперечне розташування місця зіткнення автомобіля Шкода і мотоцикла Трува (на правій стороні автодороги) є неспроможними з технічної точки зору. Покази водія автомобіля Шкода ОСОБА_12 про механізм розвитку даної пригоди також є неспроможними з технічної точки зору. Покази водія мотоцикла Трува ОСОБА_6 про поперечне розташування місця зіткнення автомобіля Шкода і мотоцикла Трува (на лівій стороні автодороги, на смузі руху що є зустрічною) і механізм розвитку даної пригоди є спроможними з технічної точки зору. В даній дорожній обстановці водію автомобіля Шкода ОСОБА_12 з технічної точки зору належало діяти у відповідності з вимогами п.п. 2.3 б), 10.1, 14.6 а), г) Правил дорожнього руху і дорожньої розмітки 1.1, а разом з тим до моменту початку виконання маневру обгону належало діяти у відповідності з вимогами п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці водію мотоцикла Трува ОСОБА_6 з технічної точки зору належало діяти у відповідності з вимогами п.п.10.1, 16.13, 12.3 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій автомобіля Шкода ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути дане зіткнення виконанням вимог п.п.2.3 б), 10.1, 14.6 а), г) Правил дорожнього руху і дорожньої розмітки 1.1, а разом з тим до моменту початку виконання маневру обгону виконанням вимог п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. В даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій мотоцикла Трува ОСОБА_6 своїми односторонніми діями не мав технічної можливості уникнути зіткнення автомобіля Шкода зі своїм транспортним засобом. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Шкода ОСОБА_12 з технічної точки зору не відповідали вимогам п.п.2.3 б), 10.1, 14.6 а), г) Правил дорожнього руху і дорожньої розмітки 1.1, а разом з тим до моменту початку виконання маневру обгону не відповідали вимогам п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. В діях водія мотоцикла Трува ОСОБА_6 в даній дорожній обстановці невідповідностей вимогам п.п.10.1, 16.13, 12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору не вбачається. В даній дорожній обстановці з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди став виїзд та рух автомобіля Шкода по смузі зустрічного руху для виконання обгону на перехресті доріг, тобто невідповідність дій водія автомобіля Шкода ОСОБА_12 вимогам п.п.2.3 б), 10.1, 14.6 а), г), дорожньої розмітки 1.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. А відтак, саме його діями було створено аварійну дорожньо-транспортну ситуацію, яка створила реальні умови для виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди (т.1, а.с. 223-242).

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції експерт, який проводив зазначену вище експертизу ОСОБА_24 , підтримав складений ним висновок та роз`яснив, що відповіді на поставлені судом в ухвалі запитання надавались шляхом проведення аналізу комплексу викладених в ухвалі суду вихідних даних, а також додатково отриманих даних, в тому числі особистим виїздом експерта на місце події та побудови масштабної схеми дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції експерт ОСОБА_22 , який проводив в даному кримінальному провадженні судові транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизи, за результатами яких склав висновки №265А від 16 травня 2014 року та №417А від 22 травня 2014 року, підтвердив складений ним висновок №265А від 16 травня 2014 року в частині визначення кута розташування транспортних засобів, щодо інших викладених висновків експерт роз`яснив, що місце зіткнення транспортних засобів було вказане водієм автомобіля, а версія водія мотоцикла ним не перевірялась.

Допитаний під час судового розгляду в суді першої інстанції експерт ОСОБА_23 , який проводив в даному кримінальному провадженні судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, за результатами якої склав висновок №3332/3355 від 11 вересня 2014 року, роз`яснив, що проводив експертизу, виходячи із даних, викладених слідчим у постанові та виключно за версією водія автомобіля, інша версія виникнення дорожньо-транспортної пригоди експертом не перевірялася.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок додаткової судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №5971/5972/15-52 від 21 липня 2015 року спростовує показання свідка ОСОБА_12 , надані ним під час судового розгляду в суді першої інстанції щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та відомості, що містяться в протоколі слідчого експерименту, проведеного за його участю, та в сукупності з іншими доказами, а саме: показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , експертів ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , висновком судово-медичної експертизи №323 від 18 листопада 2013 року, висновками судових інженерно-технічних експертиз №57А від 04 лютого 2014 року та №58А від 05 лютого 2014 року, не підтверджують пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення.

Таким чином, під час судового розгляду не було встановлено належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди та, відповідно, її наслідків.

На переконання колегії суддів, в оскаржуваному вироку наведені достатні та обґрунтовані мотиви, з яких суд першої інстанції відкинув докази обвинувачення.

Зокрема, судом першої інстанції обґрунтовано надано критичну оцінку висновкам старшого експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області ОСОБА_22 №265А від 16 травня 2014 року та №417А від 22 травня 2014 року, а також висновку старшого експерта Одеського НДІСЕ МЮ України ОСОБА_23 №3332/3355 від 11 вересня 2014 року, в частині відповідей на питання щодо місця зіткнення транспортних засобів та технічної можливості у водіїв запобігти зіткненню, так як вказані експертизи проведені без врахування всіх вихідних даних, на підставі показань лише свідка ОСОБА_12 - водія автомобіля «Шкода-Октавіа», у зв`язку з чим не встановили механізму самої дорожньо-транспортної пригоди. Більше того, допитані з метою роз`яснення своїх висновків під час судового розгляду експерти, які проводили зазначені вище експертизи - ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , підтвердили однобічність та неповноту складених ними висновків в частині встановлення місця зіткнення транспортних засобів та наявності технічної можливості у водіїв запобігти зіткненню.

За таких обставин, не заслуговують на увагу доводи прокурора щодо наявності суперечностей зазначених висновків експертів з висновком додаткової судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №5971/5972/15-52 від 21 липня 2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності в діянні ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в якому він обвинувачується.

Доводи прокурора щодо неповноти судового розгляду, яка на його думку виразилася у безпідставному відхиленні місцевим судом заявленого ним клопотання від 27 жовтня 2015 року про проведення додаткової транспортно-трасологічної автотехнічної експертизи, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Зокрема, в клопотанні про призначення експертизи, прокурор просив поставити на вирішення експертизи питання, відповіді на які вже містяться у висновку експерта №5971/5972/15-52 від 21 липня 2015 року, окрім питання щодо встановлення швидкості руху автомобіля «Шкода-Октавіа». Однак, під час судового розгляду допитаний з метою роз`яснення зазначеного висновку, експерт ОСОБА_24 вказував, що швидкість автомобіля на складений ним висновок вплинути не могла.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати висновок судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №5971/5972/15-52 від 21 липня 2015 року необґрунтованим, неповним або неясним, що свідчить, відповідно, і про відсутність підстав для проведення додаткової експертизи.

Доводи прокурора щодо фактичного не встановлення місця розташування автомобіля Шкода та мотоцикла Трува в момент їх первинного контакту відносно елементів перехрестя автодороги Київ-Овруч з другорядними дорогами в напрямку смт. Іванків в с. Запрудка, спростовуються підпунктом 9 пункту 1.2 розділу «Дослідження» зазначеного висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №5971/5972/15-52 від 21 липня 2015 року, з яким погодився і суд першої інстанції, де експертом схематично зазначено найбільш ймовірне розташування вказаних транспортних засобів в момент їх первинного контакту. Крім того, посилання прокурора на наявність на смузі руху в бік м. Овруч сліду від колеса під кутом близько 45 градусів, що ніби - то ставить під сумнів вказаний вище висновок експерта, спростовується підпунктом 4 пункту 1.2 розділу «Дослідження» даного висновку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 були досліджені всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, у зв`язку з чим неповноти судового розгляду не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом виправдувального вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 30 листопада 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Судді:
___________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4