АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/2718/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/455/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 квітня 2016 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000358 від 28.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Строк тримання під вартою в Харківській установі виконання покарання управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27) ОСОБА_8 , підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України продовжено на тридцять днів, тобто до 23 квітня 2016 року включно, без визначення застави.

Як зазначено в ухвалі, органом досудового слідства ОСОБА_8 , підозрюється вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

28 січня 2016 року ОСОБА_8 затриманий відповідно до ст.. 208 КПК України.

29 січня 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30 січня 2016 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 27 березня 2016 року, без визначення застави.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, слідчий суддя зазначив, що постановою в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури № 6 від 24 березня 2016 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 29 квітня 2016 року. Крім цього, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погодившись з ухвалою, захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив:

-при винесення рішення вийти за межі заявлених вимог;

-витребувати від старшого слідчого СО Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 матеріали досудового слідства в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000358 від 28.01.2016 року, а також всі відеозаписи протоколів огляду від 28.01.2016 року, а також всі відеозаписи протоколів огляду від 28.01.2016 року по вул.. Перемоги в селі Стрілеча Харківського району та копію відеозапису відтворення події злочину від 01.01.2016 року, на якому підозрюваний вказує яким чином його катували та як все було насправді, а також доручення оперативним підрозділам про встановлення місцезнаходження Чернова, а також відповідь їх на це доручення та оглянути їх в судовому засіданні;

-при винесенні рішення застосувати практику Європейського суду з прав людини з питань порушення прав людини при застосуванні запобіжних заходів, в тому разі рішенні Європейського суду з прав людини, а саме п.п.. 17-23 справа «Воляник проти України», п. п. 74, 75, 78, 79, 85 Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», рішення ЄСПЛ по справі «Елоев проти України, п.п. 11-112 Рішення ЄСПЛ по справі «Белевитский проти Росії» від 01 березня 2007 року», які суд повинен застосовувати на підставі ч. 5 ст. 9 КПК України, а у разі відмови їх застосування вказати про це в рішенні, вказавши мотиви та здійснити оцінку: репутацію підозрюваного, згідно якої від жодного разу за своє життя не притягувався до кримінальної відповідальності та працював усе життя, наявність у підозрюваного постійного місця роботи та міцність його соціальних зв`язків, наявність доказів про скоєння підозрюваним злочину, одержаних законним шляхом, так як слідчий в своєму клопотанні посилається на докази, одержані незаконним шляхом, наявність повідомлення підозрюваному про підозру у вчиненні ним іншого кримінального порушення та вимоги відповідних статей КПК України, які регламентують обрання запобіжного заходу без тримання під вартою, а у разі нездійснення такої оцінки, повідомити в рішенні, вказавши мотиви нездійснення їх оцінки;

-скасувати ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 25.03.2016 року про продовження строку застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нове рішення, згідно якого застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту терміном з 24-00 до 06-00 годин або особистої поруки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України, фактичним обставинам кримінального провадження і є незаконную та необгрунтованою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, прокурора, що заперечував проти апеляції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо доводів апеляції про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення, то вони є несуттевими, оскільки ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Згідно п.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов*язанний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є вийнятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як вказано в ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістидесяти днів.

Слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою на 30 днів в межах строку досудового розслідування.

При вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку тримання під вартою відповідно до вимог ст. п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.І ст. 177 КПК України, а також сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обгрунтованість підозри в скоєнні кримінально караного правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і суд вважає, що застосування відносно підозрюваного більш мяких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України так як зазначені ризики не зменшились.

Таким чином судова колегія приходить до висновку що клопотання слідчого задоволено обгрунтовано і на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчим суддею оцінено всі обставини, передбачені ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу. З таким висновком слідчого судді погоджується і апеляційний суд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Наявність у ОСОБА_8 на утриманні неповнолітніх дітей, постійної роботи, місця проживання та міцність соціальних зв`язків не спростовує вірність висновків слідчого судді викладених в ухвалі.

Посилання захисника на невідповідність ухвали слідчого судді фактичним обставинам справи та отримання доказової бази незаконним шляхом, є передчасними та необгрунтованими, оскільки фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються лише під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України на думку судової колегії заслуговує на увагу та є обгрунтованим.

Прокурором не доведено що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Не зміг довести наявність даного ризику прокурор і при апеляційному розгляді, за таких обставин з посиланням судова колегія прийшла до висновку про відсутність ризику передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Між тим відсутність вищезазначеного ризику не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки ним вірно встановлені ризики передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, що відповідає вимогам п. 2,3 ч.1 ст. 194 КПК Ураїни.

Наявність обгрунтованості підозри була вже перевірена слідчим суддею при обранні запобіжного заходу від 30 січня 2015 року і при вирішенні питання, щодо продовженні строку тримання під вартою не перевіряється.

Таким чином слідчим суддею було виконано вимоги ст. 197, 199 КПК України і по суті встановлено що заявлені в клопотанні ризики передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися і продовжують існувати.

Посилання в апеляції на порушення слідчим суддею ч.3 ст.25 КПК України не обгрунтоване.

Слідчий суддя в оскарженій ухвалі не вказував що підозрюваний не визнає своєї вини, а вказано що не визнає себе винним в обсязі підозри.

При винесенні оскарженої ухвали слідчим суддею враховано також що в клопотанні слідчого зазначено про необхідність також проведення що з метою повного, всебічного та об*єктивного дослідження обставин скоєного злочину, у кримінальному провдженні необхідно виконати наступне: відкрити сторонам матеріали досудового розслідування та надати їм доступ до матеріалів досудового розслідування, у разі необхідності розглянути клопотання сторони захисту, скласти обвинувальний акт. Результати проведених вказаних слідчих дій мають суттєве значення для встановлдення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані під час судового розгляду, однак їх отримання потребує додаткового часу строком не менше ніж на місяць.

Щодо доводів про відмову в особистій поруці то в судових матеріалах (а.с.70) міститься лише прохання захисника ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки ОСОБА_11 ОСОБА_10 , на думку судової колегії, вона не підлягала задоволенню та розгляду з наступних підстав.

ОСОБА_11 та ОСОБА_10 особисто з клопотанням про передачу їм підозрюваного на поруки не зверталися, а при відсутності їх особистого волевиявлення, задоволення данного клопотання при вищезгаданих обставинах без них і без роз`яснення поручителю прав та обов`язків передбачених ч.3,4, 5 ст.180, ч.5 ст.194 КПК України та за його відсутності є неможливим.

Крім того, міра запобіжного заходу у вигляді особистої поруки чи домашнього арешту на думку судової колегії не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного що підозрюється у вчиненні злочину пов`язаного з загибеллю людини.

За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Судова колегія акцентує увагу захисника що його прохання витребувати від старшого слідчого СО Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 матеріали досудового слідства в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000358 від 28.01.2016 року, а також всі відеозаписи протоколів огляду від 28.01.2016 року, а також всі відеозаписи протоколів огляду від 28.01.2016 року по вул. Перемоги в селі Стрілеча Харківського району та копію відеозапису відтворення події злочину від 01.01.2016 року, на якому підозрюваний вказує яким чином його катували та як все було насправді, а також доручення оперативним підрозділам про встановлення місцезнаходження Чернова, а також відповідь їх на це доручення та оглянути їх в судовому засіданні не базується на вимогах чинного КПК.

Зокрема, чинний КПК України не передбачає у суду апеляційної інстанції права витребовувати матеріали кримінального провадження до завершення досудового розслідування, а тому дана апеляційна вимога знаходиться поза межами процесуальної компетенції апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно зі ст. 19 ч. 2 Конституції України посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, дана правова норма розповсюджується в тому числі на суддів всіх судових інстанцій без виключення.

Апелянту при викладенні апеляційних вимог слід враховувати, що апеляційний суд перевіряє законність ухвали слідчого судді в межах судових матеріалів щодо розгляду клопотання про накладення арешту, а чинний КПК України не покладає на суд жодних функцій органів досудового розслідування.

Таким чином при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати які процессуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2016 року щодо продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: