У Х В А Л А
Справа № 149/347/16-к

Провадження №1-кп/149/72/16

23.03.2016 року
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 , представник на підставі довіреності

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000164 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с.Сьомаки, Хмільницького району, Вінницької області, депутат Хмільницької районної ради Вінницької області 6 та 7 скликань, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000164 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

В судовому засіданні 11.03.2016 року представник потерпілого ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 надали суду угоду про примирення від 11.03.2016 року. Відповідно до умов даної угоди обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вищевказаному діянні і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; не вчиняти подібних правопорушень у майбутньому. Крім того, сторони угоди визначили покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 388 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю.
У судовому засіданні 11.03.2016 року представнику потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснені наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, внаслідок чого кожен з них заявив про розуміння роз`ясненого, добровільність її укладення та просили затвердити укладену угоду. Разом з тим, обвинувачений заявив клопотання про надання йому часу для залучення захисника.

В судовому засіданні 23.03.2016 року обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що не підтримує угоду про примирення, оскільки на момент її укладення не розумів всіх наслідків її укладення та затвердження, зокрема те, що угода затверджується вироком, що тягне за собою наявність судимості.

Захисник ОСОБА_5 підтримав подане ним письмове клопотання від 23.03.2016 року про відмову в затвердженні угоди про примирення, оскільки її умови порушують права, свободи та інтереси ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні 23.03.2016 року у вирішення даного питання поклався на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні 23.03.2016 року не підтримав умови даної угоди, зазначивши, що претензій до обвинуваченого не має, шкоду відшкодовано.

Суд, вислухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження угоди про примирення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Згідно з п. 1, п. 3 ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Відповідно до наданої суду угоди про примирення, однією з її умов визначено те, що обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Зазначена умова за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 471 КПК України, оскільки беззастережне визнання вини є однією з підстав для укладення угоди про визнання винуватості.
Окрім цього, сторона захисту в судовому засіданні 23.03.2016 року просила відмовити в затвердженні угоди, оскільки її умови порушують права, свободи, інтереси обвинуваченого. Так, обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв у розкритті злочину та добровільно відшкодував ПАТ "ДПЗКУ" завдані збитки, раніше не судимий, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується, а тому, на думку сторони захисту, він може бути звільненим від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, а також те, що як обвинувачений так і представник потерпілого в судовому засіданні 23.03.2016 року не підтримали умови угоди, сторона захисту заперечувала проти затвердження угоди, суду не надано доказів виконання вимог ч. 2 ст. 285 КПК України, відсутні підстави для затвредження даної угоди про примирення.

Керуючись ст. ст. 372, 471, 474 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про примирення укладеної 11.03.2016 року у кримінальному провадженні № 0000164 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1