Справа № 203/687/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого Кіровського ВП ДВП (м. Дніпропетровськ) ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000205, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:
17 лютого 2016 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду із клопотанням про арешт майна. В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що 12.12.2015 невстановлена особа шляхом обману та підробки документів та надання їх приватному нотаріусу, заволоділа квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .
При проведенні перевірки фактів викладених в заяві було встановлено, що у вищезазначеній квартирі постійно проживав ОСОБА_4 зі своєю сім`єю та ОСОБА_5 , який є власником квартири та дядьком ОСОБА_4 і якому на праві приватизації (власності) за ордером №1030 від 22.08.1996 належить вищезазначена квартира.
В ході досудового розслідування встановлено, що 20.12.2015 у приватного нотаріуса ОСОБА_6 . ОСОБА_7 здійснив переоформлення вищезазначеної квартири на ОСОБА_8 згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1997. При зверненні в органи БТІ було встановлено, що дане свідоцтво не видавалось і власником вищезазначеної квартири є ОСОБА_5 .
Також при перегляді картки в системі «АРМОР» на ОСОБА_7 було встановлено, що він з 07.12.2015 знаходиться на умовах СІЗО за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.
25.01.2016 було надано вимогу та отримано документи у приватного нотаріуса ОСОБА_6 в яких було зазначено, що 20.12.2015 ОСОБА_7 особисто звертався до приватного нотаріуса, щодо переоформлення документів у зв`язку з продажем вищезазначеної квартири, чого фактично не могло бути оскільки, як зазначено вище останній перебував на умовах СІЗО.
Слідчий просить накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_9 , із забороною відчуження вищезазначеного майна.
Судом було встановлено, що за даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 3 ст. 190 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000205 від 22 січня 2016 року.
Слідчий у суді подане клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що зазначена квартира є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення і не застосування такого запобіжного заходу як арешт майна може призвести до того, що будуть порушення права законних власників цієї квартири.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, вважає його таким, що підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
Згідно п. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
За змістом ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування зазначеного кримінального правопорушення, необхідно накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_9 , із забороною відчуження вищезазначеного майна.
Керуючись ст. 110, ст.162, 167-170 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
Клопотання слідчого Кіровського ВП ДВП (м. Дніпропетровськ) ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000205, - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_9 , із забороною відчуження вищезазначеного майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1