Справа № 372/14/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/366/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 15.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
15 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів- - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001260 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 21 січня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 28.07.2011 року Обухівським районним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ст.70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 13.11.2014 року з невідбутим терміном 1 рік 8 місяців 4 дні,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду від 28.07.2011р. та остаточно визначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 28.07.2011 року Обухівським районним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304, ст.70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 23.03.2015 року з невідбутим терміном 1 рік 5 місяців 3 дні,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду від 28.07.2011р. та остаточно визначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судових товарознавчих експертиз в розмірі 306 гривень 90 копійок з кожного.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, 25 жовтня 2015 року близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_8 , перебуваючи по вулиці Будьоного в місті Обухів Київської області, більш точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна відкрито, повторно, незаконно заволоділи належним ОСОБА_9 мобільним телефоном марки «NOKIA ASHA 206», білого кольору та жіночою сумкою зі шкірозамінника, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 800, 00 гривень та особисті речі останньої.

Вказані злочинні дії відбувалися наступним чином: ОСОБА_7 вирвав з правої руки ОСОБА_9 мобільний телефон марки «NOKIA ASHA 206», білого кольору, а ОСОБА_8 , шляхом ривка, зірвав з лівого плеча потерпілої жіночу сумочку, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №5-05/432 від 24.11.2015 року - 297,00 гривень, з особистими речами потерпілої, при цьому наніс потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді удару кулаком лівої руки в грудну клітину. Виявлені у потерпілої тілесні ушкодження, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 163 від 12.11.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від`їхали неподалік від місця скоєння злочину, позбулися сумки потерпілої ОСОБА_10 , викинувши її на узбіччя та поїхали в напрямку міста Обухів Київської області, розпорядившись іншим майном потерпілої на власний розсуд. Своїми діями завдали потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1097,00 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Обухівського районного суду від 21.01.2016р. щодо нього та постановити новий вирок, яким застосувати до нього положення ст.75 КК України. На думку апелянта судом не було враховано всі пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, те, що він допомагав слідству. Також вказує на те, що він свою вину визнав в повному обсязі та щиро розкаюється у вчиненому. Крім того, потерпіла не наполягає на реальній мірі покарання. Також вказує на те, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та що в майбутньому він не буде вчиняти інших злочинів.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 прокурор просить вирок Обухівського районного суду від 21.01.2016р. залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Вказує, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом були належним чином враховані всі обставини, а саме, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Також судом враховано те, що ОСОБА_7 вчинив злочин в період умовно дострокового звільнення від відбування покарання, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України.

Вирок щодо ОСОБА_8 учасниками судового провадження не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, думку потерпілої, яка також не заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються.

Кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України є правильною і учасниками судового провадження не оспорюється.

Вирок щодо ОСОБА_8 учасниками судового провадження не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість застосування щодо нього вимог ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема і тоді, коли останнім за часом вироком призначається більш м`які види покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження постановою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 05.11.2014р. ОСОБА_7 звільнено умовно достроково 13.11.2014р. на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 4 дні. Новий злочин ОСОБА_7 вчинив 25.10.2015р., тобто в період умовно дострокового звільнення.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 186 КК України та остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого та досягненню мети, передбаченої ст. 50 ч.2 КК України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування судового рішення в апеляційному порядку, а тому вирок Обухівського районного суду Київської області від 21 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 21 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: