Ухвала
іменем україни

01 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,
встановила:

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2016 року,

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого: 21 травня 2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 3 роки; 10 квітня

2014 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання та остаточно призначено засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць;

звільнений 02 липня 2014 року Придніпровським районним судом на підставі

п. 'Є ст. 1 ЗУ „Про амністію у 2014 році,

- засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк

6 років.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він близько 18:20 години 21 липня 2015 року повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на перехресті вулиць Можайського та Благовісна м. Черкаси, маючи направлений умисел на таємне заволодіння чужим майном, скориставшись сприятливою для нього обстановкою, незаконно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, заволодів золотим ланцюжком та золотим хрестиком, що належить ОСОБА_6 та направився по вулиці Можайського в напрямку вулиці Шевченка, де був зупинений працівниками патрульної служби батальйону патрульної служби при УМВС України в Черкаській області.
Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року вирок суду щодо ОСОБА_5 змінено. Ухвалено вважати ОСОБА_5 винним за ч. 2 ст. 186 КК України та визначено останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Захисник ОСОБА_4 не погоджуючись з судовими рішеннями щодо ОСОБА_5 просить переглянути їх у касаційному порядку. Вважає, що судові рішення підлягають зміні у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості. Зокрема, на думку скаржника, при призначенні ОСОБА_5 покарання судами не враховано те, що засуджений у вчиненому злочині свою вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину, позитивно характеризується, має на утриманні двох батьків-інвалідів, є офіційним опікуном матері-інваліда, а також судами не взято до уваги відсутність суттєвих наслідків скоєного засудженим злочину. Просить призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши долучені до скарги судові рішення та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, у касаційній скарзі не оспорюються.
Неспроможними є доводи касаційної скарги захисника щодо суворості призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_5 покарання судом обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває.

Обставин, які б пом`якшували покарання засудженого судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала в стані вагітності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого лише за умови його ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Апеляційний суд належним чином перевірив доводи апеляційних скарг засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 та погодився з висновками суду першої інстанції щодо правової кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України та необхідності призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, колегією суддів враховано додаткові обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 : визнання вини та щире каяття.
Обставин, що у відповідності до ст. 67 КК України, які обтяжують призначене покарання, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, колегія суддів належним чином вмотивувала своє рішення призначивши ОСОБА_5 покарання наближене до мінімальної межі, встановленої у санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, місцевий суд підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням не знайшов та зазначив, що наявність таких обтяжуючих обставин, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала в стані вагітності, а також відсутність пом`якшуючих обставин покарання засудженого, та з урахуванням особи обвинуваченого відмовив у застосуванні до засудженого положень ст. 75 КК України.
З висновками суду першої інстанції обґрунтовано погодився і апеляційний суд та визнав апеляційні скарги захисника і засудженого в частині застосування до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України необґрунтованими.
Ухвала апеляційного суду є законною, мотивованою та такою, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_5 покарання явно несправедливим внаслідок суворості та застосування до засудженого положень ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів, -

ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 07 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3