Справа № 449/1156/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/735/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Даним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_7 1000 грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, 01 серпня 2014 року біля 17 год. 00 хв., на вулиці біля кафе-бару ПП « ОСОБА_9 », що в с. Великі Глібовичі Перемишлянського району Львівської області, під час сварки з ОСОБА_7 , наніс один удар скляним бокалом (пивним) по голові ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді одної рани на голові, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись із вироком суду, вважає його незаконним, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням норм кримінально-процесуального закону, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому, покликається на те, що він будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 не наносив, а це зробив ОСОБА_10 , який був свідком даних подій. Зазначає, що ним було подано заяву до Перемишлянського РВ ГУМВСУ про нанесення йому тілесних ушкоджень у ході сутички та шарпанини, яка сталася 01.08.2014 року, за результатами якої проведено судово-медичну експертизу, якою встановлено нанесення йому легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я, однак судом, даних висновків при розгляді справи до уваги не взято. Вказує на те, що свідчення потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 повністю відрізняються від його у зв`язку з упередженим ставленням до нього та особистої неприязні. Вказує на те, що з показів свідка ОСОБА_11 , експерта ОСОБА_12 та лікаря ОСОБА_13 не можна дійти однозначного висновку про нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 . Зазначає, що однозначно встановити предмет, яким було нанесено тілесні ушкодження не вдалося, знаряддя вчинення злочину суду не надано. Вважає, що докази, на які посилається прокурор, як на підставу доведеності його вини, не доводять вину та не являються достатніми для визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Заслухавши доповідача, позицію прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу обвинуваченого заперечили, вважають вирок суду 1-ї інстанції законним і обґрунтованим, просять залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення, позицію обвинуваченого ОСОБА_8 який подану ним апеляційну скаргу підтримав, просить її задоволити, вивчивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Колегія Суддів вважає за необхідне вказати на те, що суд 1-ї інстанції, обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України, правильно поклав в основу вироку докази, належним чином дослідивши їх у ході проведення судового слідства по справі, зазначивши такі у вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в суді 1-ї інстанції вказав на те, що стосунки з обвинуваченим напружені вже близько 5-6 років. 01 серпня 2014 року він разом з ОСОБА_10 зайшли до бару ПП Марцишин, щоб випити квасу. Вийшовши з бару, він побачив ОСОБА_8 та підійшов до нього, зробив йому зауваження, щоб він не конфліктував. Між ними розгорнулась суперечка, він розвернувся і цей момент обвинувачений наніс йому удар бокалом по голові. Від удару він присів, пішла кров. ОСОБА_8 втік і забрав бокал із собою. ОСОБА_10 стояв ззаду, приніс йому води. Він вийшов до дорогу, зупинив автомобіль та поїхав до лікарні. Інших очевидців подій в барі не було. Алкоголю не вживав. Просив задоволити цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Свідок ОСОБА_10 у суді 1-ї інстанції пояснив, що він є односельчанином потерпілого та обвинуваченого. 01 серпня 2014 року він з ОСОБА_7 зайши до бару, випити квасу, алкоголю не вживали. Згодом, на вулицю вийшов перший ОСОБА_7 , а за ним і він. У нього в руках не було жодного предмета. Він побачив, що потерпілий та обвинувачений розмовляли на підвищених тонах. ОСОБА_8 сидів за столом та тримав в руках бокал, а ОСОБА_7 стояв до нього близько 1.5 метра. Суперечка тривала 10-15 хвилин. Згодом, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 та вдарив його бокалом по голові, пішла кров, а обвинувачений вибіг з бокалом на дорогу. Він приніс води для потерпілого. ОСОБА_8 наніс ОСОБА_7 один удар бокалом по тім`яній ділянці голови;
Свідок ОСОБА_13 у суді 1-ї інстанції пояснив, що він є лікарем хірургом Бібрської міської лікарні Перемишлянського району Львівської області. ОСОБА_7 звернувся за медичною допомогою до нього зі скаргами на рани на голові. Зі слів потерпілого стало відомо, що такий отримав тілесні ушкодження бокалом від знайомого. Він обробив рану та наклав шви. Пояснив, що рана, яка утворилася в потерпілого могла бути рвана і різана, утворитися, як від гострого, так і від тупого предмета. Удар нанесений з потужною силою, глибина рани до кісток черепа. Кругом рани синців та інших ран не було, що свідчить про точковий удар. Рана рвано-різана, могла утворитися від удару бокалом.
Свідок ОСОБА_14 у суді 1-ї інстанції пояснила, що вона працює в ПП Марцишин. 01.08.2014 року біля 17 год. до бару зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , взяли два бокали квасу та присіли в залі за столик, алкоголю не вживали. За 10 хв. підійшов ОСОБА_8 взяв бокал квасу і вийшов на вулицю. Згодом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вийшли на двір. Нічого з того, що відбувалося на вулиці не бачила, лише чула, що голосно розмовляли. За 15-20 хв. до бару прийшов ОСОБА_10 , купив пляшку мінеральної води і сказав, що в ОСОБА_7 розбита голова. ОСОБА_8 забрав з бару бокал та не повернув його досі.
Крім цього, на переконання Колегії Суддів, судом 1-ї інстанції вивчено, перевірено та вірно покладено в основу вироку в якості доказів:

- висновок експерта № 82 від 05.08.2014 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлено: одну рану на голові, яка виникла від дії тупих твердих предметів, могла утворитися від удару скляним бокалом (пивним) 01 серпня 2014 року при обставинах викладених у постанові та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я;
- показання судово-медичного експерта Перемишлянського відділення КЗ ЛОР ЛОБСМ ОСОБА_12 про те, що ці виявлені на ОСОБА_7 тілесні ушкодження описані у висновку №82 від 05.08.2014 року він підтримує в повному обсязі. Враховуючи тілесне ушкодження, їх розміщення не представляється за можливе встановити від якого предмету на голові утворилась рана. Однак, така могла утворитися від удару скляним бокалом;
- протокол проведення слідчого експерименту від 28.08.2014 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_7 вийшов на вулицю з бару ПП Марцишин та підійшов до ОСОБА_8 , почав з ним розмовляти та запитав, чому такий на нього зводить наклепи. ОСОБА_8 відреагував агресивно та почав його обзивати нецензурними словами. Тоді, ОСОБА_7 обернувся, щоб піти і в цей момент ОСОБА_8 наніс йому один удар пивним бокалом по голові.
У засіданні апеляційної інстанції 10 листопада 2016 року потерпілий ОСОБА_7 повністю підтримав покази, дані ним у районному суді, вказавши на те, що будь-яких підстав оговорювати обвинуваченого ОСОБА_8 він не має, говорить правду і просив вирок суду 1-ї інстанції залишити без змін.
Колегія Суддів вважає, що районним судом повно, всебічно та об`єктивно досліджено матеріали справи, проаналізовано як докази, зібрані на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду та правильно покладено їх в основу вироку по справі. За наведених обставин, на переконання Колегії Суддів, винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України є повністю доведена, а його дії за вказаною нормою КК України кваліфіковано вірно.

Оцінюючи показання потерпілого та свідків, інші документальні дані районний суд правильно надав їм віри, оскільки такі є послідовними, узгодженими між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами справи.
На переконання Колегії Суддів, висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Усім доказам суд дав належну оцінку, яка не викликає сумнівів у її об`єктивності та обґрунтованості.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд 1-ї інстанції, на переконання Колегії Суддів, вірно, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та не розкаявся, раніше не судимий, після вчинення правопорушення не висловлював потерпілому своїх вибачень, прийшовши до правильного висновку про необхідність призначення йому покарання у межах санкції статті, яка йому інкримінується.

Порушень вимог чинного законодавства, які б впливали на законність та обґрунтованість прийнятого рішення Колегією Суддів не встановлено.

Підстав для скасування чи зміни рішення Колегія Суддів не вбачає.

При цьому, Колегія Суддів вважає за необхідне вказати і на те, що обвинувачений ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання, оскільки, виходячи із вимог ст.49 КК України на даний час сплили строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, Колегія Суддів,
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України залишити без задоволення, а вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України без змін.

На підставі ст.49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання за вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 квітня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
С у д д і:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3