Справа № 333/3714/15-к
Пр. №1-кп/333/27/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.04.2016 р. м. Запоріжжя
- за обвинуваченням за ч.2 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
18.04.2015 року приблизно о 12 год. 09 хвл. водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем швидкої медичної допомоги «Пежо Боксер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по трамвайній колії проїжджої частини пр. Леніна, рухаючись з боку вул. Анголенко в напрямку вул. Комсомольської в м. Запоріжжі.
В цей же час, у попутному із водієм ОСОБА_10 напрямку, по лівій смузі пр. Ленина, рухався автомобіль «Субару» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , по середній смузі здійснював рух автомобіль «Деу Ланос», а по правій смузі попутного із автомобілем «Пежо Боксер» напрямку - тролейбус.
В цей же час, перед нерегульованим пішохідним переходом, позначеним відповідними дорожніми знаками та розташованим в районі автовокзалу, перебувала пішохід ОСОБА_12 .
При наближенні до зазначеного вище нерегульованого пішохідного переходу, водії автомобілів «Субару», «Деу Ланос» та тролейбусу стали зменшувати швидкість свого руху та керовані ними транспортні засоби перед переходом, надаючи перевагу у русі пішоходу ОСОБА_12 . Після цього пішохід ОСОБА_12 почала перетинати проїзну частину пр. Леніна, рухаючись з права - наліво за ходом руху автомобілю «Пежо Боксер» по переходу.
Водій ОСОБА_10 , маючи об`єктивну спроможність виявити нерегульований пішохідний перехід та транспортні засоби, які, рухаючись по сусідніх смугах, зменшили швидкість та зупинились перед пішохідним переходом, діючи в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, де вказано: «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», швидкість свого руху не зменшив, не переконався у відсутності пішоходів на пішохідному переході, дорогу пішоходу ОСОБА_12 не надав, а продовжив рух, не зменшуючи швидкість, в результаті чого допустив наїзд передньою правою частиною кузова керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_12 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1439 від 19.05.2015 року, отримала тілесні ушкодження, що спричинили її смерть, а саме: «поєднана закрита тупа травма голови, тулуба і кінцівок, що виразилось утворенням чисельних переломів ребер, лівої ключиці і лівої лопатки, лівої лобкової кістки, пошкодженням внутрішніх органів, що у сукупності ускладнилось розвитком шоку».
Порушення водієм ОСОБА_10 , згідно висновку авто технічної експертизи № 243/15 від 18.05.2015 року, вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 повністю визнав вину, суду пояснив, що він з березня 2014р., а також на час події ДТП, працює водієм автотранспортних засобів спеціалізованої кардіо-реанімаційної виїзної бригади підстанції швидкої медичної допомоги Жовтневого району КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги». 18.04.2015р. приблизно о 12 год. 10 хвл., він, в свій робочий час, керуючи автомобілем швидкої медичної допомоги «Пежо Боксер» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по трамвайній колії проїжджої частини пр. Леніна, рухаючись з боку вул. Анголенко в напрямку вул. Комсомольської в м. Запоріжжя. Щвідкість його руху була приблизно 60 км/год. У цей час смуги попутного з ним напрямку руху були зайняті іншими автомобілями. Оскільки в салоні карети швидкої допомоги знаходився хворий, який дуже погано себе почував, то з метою його найскорішої доставки до лікарні № 7, він прийняв рішення об*їхати по трамвайній колії інші автомобілі, що стояли в напрямку руху його автомобіля по пр. Леніна. На той час спеціальні звукові сигнали та проблискові маячки у керуючому ним автомобілі, увімкнуті не були, через те, що останні не працювали. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу він звернув увагу, на те, що справа від нього, безпосередньо перед переходом, зупинились транспортні засоби, проте, даному факту він особової уваги не приділив, при безпосередньому наближенні, він побачив, що проїжджу частину пр. Леніна, рухаючись по пішохідному переходу справа-наліво перетинає жінка-пішохід, при цьому остання вибігла на трамвайні колії, по яким він здійснював рух, із-за передньої частини автомобіля, який зупинився перед пішохідним переходом. Після виявлення пішохода він одразу ж вжив заходів к зниженню швидкості та став відвертати вліво, проте, своїми діями запобігти наїзду на пішохода йому не вдалося, в зв*язку з чим, його автомобіль зіткнувся з пішоходом своєю передньою правою частиною, в наслідок чого жінка пішохід отримала серйозні тілесні ушкодження, після чого її помістили в салон швидкої, де фельдшер почала надавати останній медичну допомогу, викликавши при цьому «швидку», яка забрала потерпілу до 5-ої лікарні, де остання через декілька днів померла. У скоєному щиро покаявся, також пояснив суду, що під час перебування потерпілої в лікарні, надавав матері потерпілої грошові кошти, необхідні на забезпечення належного лікування, в подальшому прийняв участь у організації поховань, які відбулися за його грошові кошти у сумі не менш як 12 000 грн., після смерті потерпілої, він відшкодував потерпілій ОСОБА_4 повністю заявлені нею позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, також збирається у подальшому надавати потерпілій матеріальну допомогу.
Представник цивільного відповідача, ОСОБА_13 , яка представляє інтереси КУ «Обласний центр екстреної (швидкої) медичної допомоги та медицини» Запорізької обласної ради, а також КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги ЗОР, у судовому засіданні цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнав повністю, посилаючись на те, що обвинувачений не працює в даній медичній установі, а також на недоведеність потерпілою позовних вимог, просив суд у задоволенні цивільного позову відмовити повністю.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, остання повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
Поясненнями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 18.04.2015 р. приблизно в обідній час їй на мобільний надійшов дзвінок з повідомленням про те, що її доньку ОСОБА_12 збив автомобіль і її везуть до 5-ої лікарні. Приїхавши до лікарні, вона дізналася, що її донька знаходиться у дуже важкому стані в реанімаційному відділенні. 20.04.2015р. донька прийшла на нетривалий час до тями і повідомила, що вона переходила дорогу по перехідному переходу в районі автовокзалу і в цей час її збив автомобіль. 22.04.2015р. лікарі повідомили її, що її донька померла від отриманих внаслідок ДТП травм.
Також пояснила суду, що смертю доньки їй заподіяна моральна шкода, яка полягає в глибоких моральних стражданнях та душевних переживаннях через втрату рідної людини, після смерті якої залишилась малолітня дитина, яка проживає на теперішній час з потерпілою та дуже переживає смерть матері. Просила суд призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду;
-висновком судово-медичної експертизи № 1439 від 19.05.2015 року трупа ОСОБА_12 , згідно якого, причиної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявилась поєднана закрита тупа травма голови, тулуба і кінцівок, що виразилось утворенням чисельних переломів ребер, лівої ключиці і лівої лопатки, лівої лобкової кістки, пошкодженням внутрішніх органів, що у сукупності ускладнилось розвитком шоку»; усі ушкодження, виявлені у ОСОБА_14 виниклі від дії тупих предметів, можливо в результаті дорожньо-транспортної пригоди 18.04.2015р. при наїзді легковим автомобілем на пішохода.
Ці ушкодження виникли від дії тупих предметів та могли виникнути в результаті ударів виступаючими предметами рухаючого автомобіля з подальшим падінням на дорожнє покриття;
-поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , з яких вбачається, що 18.04.2015р. вона в якості фельдшера разом з медичною сестрою ОСОБА_16 , каретою швидкої допомоги, під керуванням водія ОСОБА_10 , прямували до лікарні № 7 з метою доставки хворого на епілепсію, який також знаходився в салоні автомобіля швидкої. Приблизно о 12-00 год., швидка рухалась по проїжжій частині пр. Леніна зі сторони вул. Анголенко в напрямку вул. Комсомольської в м. Запоріжжі зі швидкістю не більше 50-60 км/год. При цьому звуковий сигнал в автомобілі увімкнутим не був. Рухаючись автомобілем в районі автовокзалу вона раптово побачила жінку пішохода, яка рухалась не по пішохідному переходу, а на деякій відстані від нього, при цьому вийшла на смугу їхнього руху із-за автомобілів, які стояли з правої сторони, жінка при цьому не переходила, а перебігала дорогу. Як тільки водій побачив жінку, він почав знижувати швидкість руху та буквально за мить відбувся наїзд передньою частиною автомобіля-швидкої на пішохода. Від удара жінку відкинуло вправо, а водій ОСОБА_17 зупинився на трамвайній колії. При цьому вони одразу ж помістили постраждалу у салон швидкої, де разом з медсестрою почали надавати їй медичну допомогу, потім остання була доставлена до 5-ої лікарні;
-аналогічними поясненнями суду свідка ОСОБА_16 - медичної сестри, яка в момент ДТП знаходилась в салоні карети швидкої допомоги;
-поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , з яких вбачається що 18.04.2015р. приблизно об 11год. 50 хвл. він, керуючи автомобілем «Субару Форестер», рухався по лівій смузі проїжджої частини по пр. Леніна зі сторони ОСОБА_19 в напрямку вул. Комсомольської в м. Запоріжжі. У попутному з ним напрямку рухалась значно велика колона транспортних засобів, яка перетворилася у пробку, тобто рухалась достатньо повільно В цей час було світло, тільки починався невеликий дощ, проїжджа частина пр. Леніна ще не встигла намокнути, смуги руху зустрічного напрямку були відділені трамвайними коліями. При цьому справа від нього рухався тролейбус, який здійснював рух практично біля правого краю проїжджої частини, а в середині смуги рухався автомобіль марки «ДЕУ» жовтого кольору. Наближючись до нерегульованого пішохідного переходу, який був означений відповідними знаками та відміткою, він помітив, що дорожня розмітка на переході була достатньо витерта. Також він звернув увагу, що на тротуарі стоять три жінки пішоходи, а тому він вирішив надати перевагу у русі пішоходам, зупинившись. Також зупинилися перед пішохідним переходом тролейбус та автомобіль «ДЕУ». Лише після цього пішоходи почали здійснювати перетинання проїжджої частини пр. Леніна. При цьому дві жінки пішоходи перетинали дорогу у темпі спокійно руху, а третя жінка (постраждала) стала перетинати проїжджу частину у формі спокійного бігу приблизно з середини смуги його напрямку руху. В цей момент коли жінка досягла трамвайної колії, боковим зором він побачив як її збив автомобіль швидкої допомоги, що рухався по трамвайній колії зі сторони вул. Анголенко в сторону вул. Комсомольської на достатньо великій швидкості приблизно 80 км/год. При цьому свідок прийшов до висновку, що водій швидкої допомоги намагається об*їхати колону транспортних засобів, у зв*язку з чим не помітив пішохода. Контакт автомобіля швидкої допомоги з пішоходом-жінкою відбувся передньою правою частиною. Також пояснив, що на момент ДТП проблискові маячки та звуковий сигнал на автомобілі швидкої увімкнуті не були;
-поясненнями у судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , з яких вбачається, що 18.04.2015р. він, керуючи автомобілем «Деу Ланос», р.н. НОМЕР_3 , приблизно об 11год.50 хвл., рухався по середній смузі проїжджої частини пр. Леніна, рухаючись зі сторони ОСОБА_19 в напрямку вул. Комсомольської в м. Запоріжжі. В цей час було світло, тільки починався невеликий дощ, проїжджа частина пр. Леніна ще не встигла намокнути. У попутному з ним напрямку рухалась колона транспортних засобів по усій ширині проїжджої частини, при цьому «тянучка» була достатньо великою. Справа від нього рухався тролейбус, в середній смузі, перед його автомобілем рухався автомобіль марки «ДЕУ», жовтого кольору, а по лівій полосі у його напрямку перед його автомобілем рухався автомобіль марки «Субару» світлого кольору. Перед пішохідним переходом він зупинився і звернув увагу, що три жінки пішоходи почали рухатися по пішохідному переходу, усі три рухалися в темпі шагу. Одна з жінок (потерпіла), дійшла до середини дороги, де трохи ускорила темп руху та почала перетинати дорогу в темпі спокійного бігу. В момент коли ця жінка пішохід дійшла до трамвайних колій, він побачив як її збив автомобіль швидкої допомоги, який здійснював рух по трамвайній колії попутного для них напрямку зі сторони вул. Анголенко в сторону вул. Комсомольської. Він зрозумів так, що водій швидкої вирішив об*їхати «тягучку», швидкість руху швидкої вказати не може, так як побачив швидку в момент самого наїзду на пішохода, при цьому пояснив, що проблискові маячки та звукові сигнали у швидкої увімкнуті не були. Побачив, як від удару жінку сильно відкинуло в сторону. При цьому його автомобіль був оснащений відеореєстратором, який засняв обставини даної ДТП, від*уїхавши від місця ДТП, він одразу ж телефонував в міліцію та повідомив, що він є свідком зазначеної ДТП і що в нього є відеозапис останньої, яка в подальшому була залучена до протоколу його допиту в міліції;
-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.04.2015р., з якого вбачається, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на проїжджій частині (трамвайні колії) по пр. Леніна в м. Запоріжжі в районі автовокзалу, а також схемою до протоколу огляду місця ДТП;
-протоколом огляду предмету від 11.05.2015р. «DVD-RW» 4.7 GB диску, який містить відеозапис обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18.04.2015р., який було скопійований із всесвітньої мережі «Інтернет».
-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом обставин ДТП, що мала місце 18.04.2015р., який міститься на «DVD-RW» 4.7 GB диску, з якого вбачається, що відеозапис ведеться із легкового автомобілю, який здійснює рух по проїзній частині пр. Леніна з боку вул. Анголенко в напрямку вул. Комсомольської в м. Запоріжжі. У лівому нижньому куті запису міститься датування та годинник. При перемотуванні відеозапису на відмітку годинника запису 11:44:00 спостерігається, що обладнаний відео реєстратором транспортний засіб здійснює рух по середній смузі проїзної частини пр. Леніна від вул. Анголенко до вул. Комсомольської, попереду обладнаного реєстратором транспортного засобу, безпосередньо у лівій смузі, здійснює рух автомобіль «Субару» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в середній смузі попутного напряму рухається автомобіль «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_4 , в правій смузі рухається тролейбус із бортовим номером «669». При цьому зазначені транспортні засоби, здійснюючи рух із невеликою швидкістю, наближаються до позначеногорегульованого пішохідного переходу. В одномунапрямку руху проїзна частина пр. Леніна має по три полоси, зустрічні смуги руху відділені трамвайними коліями, які перебувають вільними від транспортних засобів. Під час подальшого перегляду відео запису, на відмітці 11.44.06 фіксується, як автомобіль «Субару», що рухається по лівій смузі та наближається до нерегульованого пішохідного переходу, починає зменшувати швидкість свого руху, про що свідчить увімкнення «стоп-сигналів». Ліва смуга, безпосередньо за автомобілем «Субару» вільна від транспортних засобів. На відмітці 11.44.09 спостерігається, що автомобіль «Деу Ланос», який рухається по середній смузі також починає зменшувати швидкість свого руху перед пішохідним переходом. При перегляді запису до відмітки 11.44.12 спостерігається, що автомобілі «Субару», «Деу» та тролейбус повністю зупиняються перед пішохідним переходом. В цей же час, у полі зору камери реєстратора з`являються три пішоходи - жінки, які рухаються з права - наліво за ходом транспортних засобів, які описані вище, безпосередньо по пішохідному переході. Зафіксовані пішоходи рухаються в темпі швидкого кроку, перпендикулярно дорозі, один за одним. На відмітці 11.44.13 пішохід жінка, яка перетинає дорогу пр. Леніна першою, змінює темп свого руху на швидкий крок та продовжує перетин проїзної частини в тому ж напрямку. На відмітці 11.44.15 пішохід жінка покидає поле зору камери реєстратора. При відеозапису позначки 11.14.16 спостерігається як відбувається наїзд автомобілем швидкої медичної допомоги на вказану віще жінку пішохода. Від контакту із транспортним засобом пішохода відкидає в напрямку вул. Комсомольської та в бік правого бордюрного каменя. Відеозаписом зафіксовано, що на час наїзду на пішохода, на автомобілі швидкої допомоги, який скоїв наїзд, проблискові маячки, а також звуковий сигнал увімкнені не були. Таким чином, вбачається, що з моменту фактичного зменшення швидкості руху з боку водія автомобілю «Субару» перед пішохідним переходом до моменту наїзду пройшло 10 секунд, а з моменту зупинки автомобілів перед пішохідним переходом до наїзду - 4 секунди;
- висновком судової автотехнічної експертизи від 18.05.2015р. №243/15 Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області, згідно якого, в дорожньо-транспортній ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Пежо Боксер» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4, 12.96, 18.4 Правил дорожнього руху.
Оцінка дій пішоходів не потребує застосування спеціальних технічних пізнань в області автотехнічної експертизи, тому дії пішохода ОСОБА_12 можуть бути оцінені слідчим (судом) самостійно згідно з розділом 4 Правил дорожнього руху.
В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Пежо Боксер» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху, а у випадку руху зі швидкістю більше 60 км/год - також не відповідали вимогам пп. 12.4, 12.96 Правил дорожнього руху. Невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з подією пригоди.
В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Пежо Боксер» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду;
- висновком щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_10 , проведеного о 15 год. 05 хвл. 18.04.2015р., ознак алкогольного сп*яніння при огляді ОСОБА_10 , не виявлено.
Дослідивши вищезазначені докази суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
При цьому, суд не приймає до уваги посилання захисника обвинуваченого щодо врахування під час визначення виду і строку покарання ОСОБА_10 та визначення суми стягнення моральної шкоди факту перебування потерпілої у стані алкогольного сп`яніння, а також порушення на думку захисника з боку загиблої ОСОБА_21 ПДР України.
Так, захисник ОСОБА_8 посилається на п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, відповідно до якого, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Правила ст.454 ЦК України про зменшення розміру відшкодування або відмову у відшкодуванні шкоди з врахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках заподіяння шкоди майну, а також особі громадянина, однак у кожному разі підставою до цього може бути груба необережність потерпілого (знаходження в нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху і т.п.), а не проста необачність. Правила цієї норми закону про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної громадянином, залежно від його майнового стану застосовуються у виняткових випадках, коли стягнення шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача в дуже тяжке становище.
Разом із тим, судом не встановлена будь-яка вина потерпілої і на цей час суду невідомі рішення інших судів або правоохоронних органів, які б вказували на хоча б часткову вину у порушенні правил дорожнього руху ОСОБА_12 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. В ході проведення судової автотехнічної експертизи (№243/15 від 18.05.2015 року), на питання слідчого про відповідність дій учасників ДТП Правилам дорожнього руху, експерт вказав на невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам п.18.4 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з подією пригоди та зазначив, що оцінка дій пішоходів не потребує застосування спеціальних технічних пізнань в області авто технічної експертизи, тому дії пішохода ОСОБА_12 можуть бути оцінені судом самостійно згідно з розділом 4 Правил дорожнього руху.
Обов`язки пішохода, передбачені розділом 4 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_12 не порушувала: вона перетинала проїзну частину по пішохідному переходу та не здійснювала заборонених дій, вказаних у п.4.14 Правил дорожнього руху.
Виявлення етилового алкоголю у крові та у сечі потерпілої під час проведення судової медичної експертизи № 1439 від 19.05.2015 року свідчить, на думку суду, лише про стан, в якому знаходилася ОСОБА_12 . Крім того, відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що такий стан потерпілої вплинув на розвиток подій дорожньо-транспортної пригоди.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги тяжкість вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких, та дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, повністю визнав вину, у скоєному щиро покаявся, злочин скоїв внаслідок необережності, позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання, має малолітню дитину, при цьому дружин обвинуваченого на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до виконання останній трьох років, також суд приймає до уваги відшкодування потерпілій матеріальної шкоди обвинуваченим, який витратив особисті грошові кошти у сумі 12 000 грн. на поховання загиблої.
Проте, при призначенні покарання суд бере до уваги, що обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого стала загибель людини, тому суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо лише в умовах його ізоляції від суспільства в місцях позбавлення волі.
У кримінальному провадженні потерпілою заявлений цивільний позов на суму у розмірі 1 035 349 грн. 99 коп., з яких: 35 349 грн. 99 коп. майнова шкода та 1 000 000 грн. моральна шкода. ОСОБА_4 просила суд стягнути зазначені кошти у солідарному порядку з обвинуваченого, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради, КУ «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастрофи» Запорізької обласної ради.
При цьому позивачка за цивільним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила суду, що майнова шкода, яка складається з: 10 000 грн. витрати на встановлення пам`ятника; 22 000 грн. витрати на правову допомогу; 3349 грн. 99 коп. транспортні послуги їй у повному обсязі відшкодована обвинуваченим ОСОБА_10 .
Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільнюється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, запобігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична чи фізична особа, відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов*язків.
Судом встановлено, що під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_10 знаходився у трудових відносинах та працював водієм автотранспортних засобів спеціалізованої кардіо-реанімаційної виїзної бригади підстанції швидкої медичної допомоги Жовтневого району КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради, що підтверджується показаннями ОСОБА_10 в судовому засіданні та копією трудової книжки на ім.»я останнього.допомоги)
Приймаючи до уваги вищенаведене, належним відповідачем по справі є цивільний відповідач Комунальна установа «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради, з якою водій ОСОБА_10 знаходиться (а також знаходився під час скоєння ДТП) у трудових відносинах, що підтверджується копією трудової книжки на ім.*я обвинуваченого, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні та з якої вбачається, що з 13.03.2015р4 р. ОСОБА_10 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів до Комунальної установи «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради, а також поясненнями ОСОБА_10 книжки на ім`я останнього (т.2, а.с.15).
Автомобіль «Peugeot Boxer», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому обвинувачений скоїв злочин належить КУ «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастрофи» Запорізької обласної ради, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 09.01.2014 року. Вказаним автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 керував на підставі Договору позички автотранспортних засобів від 07.05.2014 року № 32/14, укладеного між КУ «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастрофи» Запорізької обласної ради та КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради (т.2 а.с.3-14) та на підставі наказу № 38-01/01-06 від 31.03.2015 року КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради «Про закріплення водіїв ШМД за автомобілями на 2 кв. 2015 року». Зазначений транспортний засіб був застрахований відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Дніпроінмед», що підтверджується відповідним страховим полісом.
Цивільно-правова відповідальність відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідача Комунальна установа «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради застрахована у Страховій компанії ПрАТ «СК «ДІМ СТРАХУВАННЯ», страховик є діючим членом МТСБУ, серія полісу АІ, номер поліса 0203421, який діяв на 29.04.2015р. на транспортний засіб «Пежо Боксер», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину, на думку суду, повністю доведена. Потерпіла ОСОБА_4 обґрунтувала спричинену моральну шкоду тим, що вона зазнала душевних страждань у зв`язку із загибеллю близької особи доньки. На цей час без батьківського піклування залишилася малолітня онука, у якої після втрати матері, згідно висновку психолога виникли труднощі емоціональної адаптації до нових сімейних обставин та відбулися порушення мови. Через смерть доньки потерпіла повинна була оформити опіку над онукою, внаслідок чого змінився її звичайний уклад життя, емоційний стан. Суд вважає, що вказані обставини не викликають сумнівів і є беззаперечними. Оцінуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з характеру й обсягу страждань, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя потерпілої, хвилювання у зв`язку з тим, що обвинувачений тривалий час не відшкодовує шкоду у повному обсязі. Виходячи із засад виваженості та справедливості, відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди такими, що частково підлягають задоволенню у сумі 200 000 грн.
Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Таким чином, в даному випадку володільцем джерела підвищеної небезпеки є КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед».
Відповідно до вимог ч. 1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону), ст. 1194 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду.
За положеннями п.27.3 ст.27 вказаного Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними часинами.
Згідно ст. 8 ЗУ «Про Держаний бюджет на 2015 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі у квітні 2015 року складала 1218 грн. Таким чином, сума виплати страхового відшкодування Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» за спричинену моральну шкоду потерпілій ОСОБА_4 складає 14 616 грн. (12Х1218).
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Тому, різницю між фактичним розміром завданої моральної шкоди та страховою виплатою потерпілій, зобов`язана виплатити КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради у розмірі 185 384 грн.
Процесуальні витрати за проведення судової авто технічної експертизи складають 736 грн. 56 коп.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені довідкою про витрати на проведення експертизи, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави процесуальні витрати у зазначеній сумі.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
До набрання вироку законної сили ОСОБА_10 залишити запобіжний захід особисте зобов`язання.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати, починаючи з дня приведення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_10 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради, КУ «Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 14 616 грн. .
Стягнути з КУ «Запорізька станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 185 384 грн.
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.
Закрити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 736 грн. 56 коп. за залучення експерта на проведення судової автотехнічної експертизи.
- автомобіль «Пежо Боксер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у представника КУ ТМО «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради ОСОБА_22 залишити власнику;
- 4 пакети з осипом пластикових фрагментів, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знищити;
- диск «DVD-RW» із відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.04.2015 року, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити у кримінальному провадженні;
- диск «DVD-RW» із відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.04.2015 року, наданий свідком ОСОБА_20 , що знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити у кримінальному провадженні.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та вручити прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1