№ 207/1485/15-к
№ 1-кп/207/44/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
адвоката: ОСОБА_4
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, раніше судимого 01 березня 2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст., ст. 186ч.2, 190 ч.2, 186ч.1,70ч.1 КК України до 04 років позбавлення волі. Звільнився 18 жовтня 2012 року умовно-достроково на 01 рік 04 місяці 15 днів, проживаючого у АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ст.,ст. 186ч.2,190ч.2 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше судимим і звільнений від відбування покарання 10 жовтня 2012 року умовно-достроково на 01 рік 04 місяці 15 днів, на шлях виправлення не став, належних для себе висновків не зробив і повторно вчинив корисливий злочин.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 01 грудня 2014 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, у приміщенні "Дніпродзержинський центр підготовки та перепідготовки кадрів будівництва та автотранспорту", розташованого по вулиці Б.Хмельницького № 20 у м. Дніпродзержинську, зустрів раніше йому малознайомого неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Маючи умисел на заволодіння його майном шляхом обману і зловживання довірою, обманюючи і зловживаючи довірою потерпілого, попросив у нього планшет марки "Impression Im PAD" вартістю 1.800 гривень, буцім-то, щоб пограти в гру, пообіцявши його повернути. Наміру ж повертати планшет не мав. ОСОБА_5 , повіривши, передав обвинуваченому планшет. Заволодівши планшетом, утримуючи планшет при собі, під приводом що йому необхідно піти до знайомого, обвинувачений з потерпілим пішли у напрямку будинку № 61 по вулиці Черняховського у м. Дніпродзержинську. Маючи намір заволодіти планшетом потерпілого, ОСОБА_7 зайшов у під*їзд вказаного будинку, а потерпілий залишився біля під*їзду. Дочекавшись, що потерпілий пішов, обвинувачений, заволодівши планшетом потерпілого, з місця скоєння кримінального правопорушення зник і планшетом розпорядився на власний розсуд, завдавши неповнолітньому потерпілому матеріальну шкоду на 1.800 гривень.
Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 , 24 січня 2015 року, приблизно о 10 годині, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля гуртожитку, розташованого по вулиці Б.Хмельницького № 20 у м. Дніпродзержинську, побачив раніше йому малознайомого потерпілого ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, погрожуючи застосуванням насильства, та, подавивши таким чином, волю потерпілого до опору, вихопив з рук потерпілого куртку вартістю 270 гривень, яка належала потерпілому ОСОБА_6 , і з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
Повторно, 30 січня 2015 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні гуртожитку "Дніпродзержинський центр підготовки та перепідготовки кадрів будівництва та автотранспорту", який розташований по вулиці Б.Хмельницького № 20 у м. Дніпродзерджинську, побачив раніше йому малознайомого ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вдарив ОСОБА_6 по правій руці, у якій знаходився мобільний телефон марки «Fly» з якого під час удару на підлогу випала карта пам*яті 2гб. вартістю 170 гривень, яку він підняв з підлоги. Тобто, заволодів нею. З викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 повторно, 31 січня 2015 року, приблизно о 09 годині 10 хвилин, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля приміщення середньої загальноосвітньої школи № 3 по вулиці Матросова № 35 у м. Дніпродзержинську, побачив раніше йому малознайомого потерпілого ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, погрожуючи застосуванням насильства та, подавивши таким чином волю потерпілого до опору, заволодів грошовими коштами у сумі 200 гривень, які належать ОСОБА_6 . З викраденими грішми обвинувачений з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєному визнав частково і пояснив, що ОСОБА_5 він не знає і між не має з ним ніяких стосунків. Він попросив у нього телефон щоб зателефонувати, а потім планшет, щоб пограти і вони пішли по вулиці Черняховського. Він ОСОБА_5 сказав, що зайде у під*їзд будинку і коли вийде, то поверне планшет. Коли він вийшов із під*їзду будинку, то ОСОБА_5 не було. В адресу ОСОБА_5 він лаявся нецензурно. Планшет у нього в руках знаходився біля однієї години і він його продав незнайомому чоловіку за 500 гривень. ОСОБА_5 йому говорив, що поспішає додому. Однак, він йому сказав, що із під*їзду вийде через 10 хвилин. Планшетом він заволодів шляхом обману і хотів його повернути. Однак, раптово його продав і не знає чому відразу не повернув планшет. 24 січня 2015 року він знаходився біля гуртожитку МПТУ-24 по вулиці Б.Хмельницького у м. Дніпродзержинську і зустрів ОСОБА_6 якому запропонував обмінятись курточками. ОСОБА_6 згодився. Вони обмінялись курточками і розійшлись. ОСОБА_6 куртку віддав добровільно і куртки із його рук він не вихоплював. Потім він куртку ОСОБА_6 повернув. 30 січня 2015 року, у п*ятницю, він у ОСОБА_6 взяв мобільний телефон послухати музику і сказав, що поверне у понеділок. Мобільний телефон він вибив із рук ОСОБА_6 і з телефону випала карта пам*яті, яку він забрав покористуватись. 31 січня 2015 року по вулиці Матросова він знову зустрів ОСОБА_6 , який був з ОСОБА_9 . Він сказав ОСОБА_6 , що поверне курточку, запропонував їм піти з ним і сказав, щоб ОСОБА_6 за те, що він поверне курточку передав йому 200 гривень. Грошей у ОСОБА_6 не було і ОСОБА_6 200 гривень позичив у ОСОБА_9 . Він взяв гроші і попросив зачекати його 5-10 хвилин щоб принести курточку, яка знаходилась у нього вдома. Коли він прийшов з курточкою, то їх вже не було. Курточку він відніс до гуртожитку і віддав коменданту для передачі ОСОБА_6 . Потерпілому він не погрожував та його волю не подавляв. Грошей у ОСОБА_6 він не вимагав і гроші ОСОБА_6 дав йому добровільно. Свою вину визнає частково за ч.2ст.190 КК України.
Разом з тим, вина ОСОБА_7 у скоєному, окрім часткового визнання ним своєї вини, стверджується поясненнями потерпілих, законного представника неповнолітнього потерпілого, свідка та матеріалами кримінального провадження.
Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 01 грудня 2014 року, біля 11 години 30 хвилин, він знаходився у приміщенні училища "Дніпродзержинський центр підготовки та перепідготовки кадрів будівництва та автотранспорту" по вулиці Б.Хмельницького № 20 у м. Дніпродзержинську. До нього підійшов колишній учень училища, обвинувачений, і попросив у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати. Коли він дав йому телефон, то обвинувачений сказав, що поверне йому мобільний телефон коли він дасть йому свій планшет. Він дав йому планшет марки "Impression Im PAD" вартістю 1.800 гривень. На прохання повернути повернути планшет обвинувачений не реагував, а сказав йти за ним. Вони йшли по вулиці Б.Хмельницького до трамвайної зупинки «вул. Маяковського». По дорозі обвинувачений виражався у його адресу брудною лайкою і говорив, що взагалі відбере у нього все. Вони підійшли до будинку АДРЕСА_2 і обвинувачений сказав зачекати його біля будинку. Коли хвилин через 15 обвинувачений вийшов, то планшета у руках у нього не було. На його запитання "де планшет" обвинувачений нічого не сказав і втік. Втікаючи, знову брудно лаявся у його адресу. Планшет йому придбала мати. Просить стягнути з обвинуваченого 1.800 гривень у рахунок вартості планшету.
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 24 січня 2015 року, біля 10 години, одіваючи куртку, він виходив із гуртожитку. Біля входу його зустрів обвинувачений, схопив за руку, завів за гуртожиток і став вимагати гроші. Він відповів, що грошей у нього немає. Обвинувачений вирвав у нього із рук курточку і попросив обмінятись їхніми курточками. Сказав, що курточку йому поверне, але не повернув. Куртку він придбав у листопаді 2014 року за 270 гривень. До міліції він не звертався тому, що обвинувачений пообіцяв йому повернути куртку. 30 січня 2015 року, біля 20 години, він знаходився у кімнаті у гуртожитку і розмовляв по мобільному телефону. У кімнату зайшов обвинувачений. Підійшовши до нього, став вимагати карту пам*яті. Він не давав і обвинувачений із його рук вибив телефон, дістав карту пам*яті і забрав її, а телефон повернув. На прохання повернути карту пам*яті нічого не відповів і пішов із гуртожитку. Коли обвинувачений забирав карту пам*яті, то йому не погрожував. Карту пам*яті він придбав восени 2014 року за 200 гривень. 31 січня 2015 року, біля 09 години, він разом з ОСОБА_9 йшли по вулиці Матросова. До них підійшов обвинувачений, який був одітий у його куртку, яку у нього відібрав 24 січня 2015 року, і попросив грошей. Він відповів, що грошей у нього немає, що грошей йому не заборгував і не дасть. Обвинувачений мовчки пішов за ними і запропонував їм зайти за приміщення школи № 3 по вулиці Матросова де, як він сказав, віддасть куртку і карту пам*яті до його мобільного телефону, які раніше у нього відібрав. Він не хотів йти за приміщення школи тому, що знав, що обвинувачений його обмане і відбере гроші. Однак, обвинувачений схопив його за праву руку і став тягнути за школу. Він боявся обвинуваченого і опору не чинив. ОСОБА_9 також боявся обвинуваченого і пішов з ними. За приміщенням школи обвинувачений став йому погрожувати фізичною розправою якщо він не дасть йому грошей. Боячись обвинуваченого, ОСОБА_9 на його прохання передав обвинуваченому 200 гривень. Після цього обвинувачений схопив ОСОБА_9 за куртку і став вимагати остальні гроші, а потім сказав, що йому достатньо 200 гривень. Також обвинувачений сказав, щоб вони йшли до входу до школи, почекали його і він віддасть йому курточку і карту пам*яті до мобільного телефону. Однак, обвинуваченого вони не дочекались.
Свідок ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_6 його товариш і 31 січня 2015 року попросив зняти з банківської карти стипендію. Вони зняли 600 гривень, які він передав ОСОБА_6 . Вони поїхали у магазин і коли проходили повз будинок АДРЕСА_3 до них підійшов раніше їм малознайомий обвинувачений по прізвиську « ОСОБА_10 », який був одітий у куртку ОСОБА_6 , яку, як йому відомо, обвинувачений раніше відібрав у ОСОБА_6 . Обвинувачений пішов за ними і став вимагати у ОСОБА_6 гроші. ОСОБА_6 відмовив. Обвинувачений запропонував їм зайти за приміщення школи №3, сказавши, що віддасть ОСОБА_6 куртку і карту пам*яті від мобільного телефону, яку раніше у нього відібрав. Вони не згоджувались бо знали, що обвинувачений їх обмане і відбере гроші. Почувши відмову, обвинувачений схопив ОСОБА_6 за праву руку і потягнув його за школу. Боячись його, ОСОБА_6 не чинив опору. Він також пішов за ними, бо також боявся обвинуваченого. За школою, погрожуючи фізичною розправою, обвинувачений став вимагати у ОСОБА_6 гроші. Боячись за своє життя, ОСОБА_6 попросив у нього 200 гривень. Він дав 200 гривень і їх ОСОБА_6 передав обвинуваченому. Після цього обвинувачений схопив його, свідка, за куртку і став у нього вимагати остальні гроші. Він сказав, що грошей не віддасть. Після цього обвинувачений сказав, що йому вистачить і 200 гривень і сказав, щоб вони йшли до входу у школу і він поверне ОСОБА_6 курточку і карту пам*яті. Однак, вони обвинуваченого не дочекались і звернулись за допомогою до міліції. Без курточки ОСОБА_6 ходив біля двох тижнів. Обвинувачений вимагав гроші за курточку і говорив ОСОБА_6 , щоб він курточку викупив. Обвинувачений часто приходить до них у гуртожиток, або зустрічає їх на вулиці і вимагає у них гроші у період, коли вони отримують стипендію.
Вина обвинуваченого у скоєному також стверджується матеріалами кримінального провадження:
протоколами пред*явлення особи для впізнання від 04 лютого 2015 року, із яких вбачається, що свідком ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 обвинувачений був опізнаний як особа, яка біля будівлі школи № 3 по вулиці Матросова у м. Дніпродзержинську відкрито, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров*я заволоділа 200 гривнями потерпілого ОСОБА_6 /а.с.59-61, 63-65/;
протоколами проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_9 від 05 лютого 2015 року з фототаблицями до них, із яких вбачається, що потерпілий та свідок розказали та показали при яких обставинах 31 січня 2015 року обвинувачений ОСОБА_7 по прізвиську « ОСОБА_10 » під погрозою фізичного насильства відкрито заволодів грішми ОСОБА_6 у сумі 200 гривень /а.с.66-75/;
постановою про визнання речовим доказом: вилученої у потерпілого ОСОБА_6 куртки чорного кольору з жовтими полосами, яка належить обвинуваченому та яка знаходиться на зберіганні у камері схову Баглійського РВВС /а.с.141/ та іншими доказами по справі.
У судовому засіданні прокурор відмовився уточнювати обвинувальний акт від допущених органами досудового розслідування неточностей та помилок при його складанні. Тому суд виклав пред*явлене ОСОБА_7 обвинувачення, як воно викладене органами досудового розслідування в обвинувальному акті.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно правильно кваліфікувати за ст. 186ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчинене повторно, скоєне з погрозою застосування насильства що не є небезпечним для життя та здоров*я тому, що у судовому засіданні було встановлено, що 24 січня 2015 року, 30 січня 2015 року та 31 січня 2015 року обвинувачений відкрито та з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров*я, заволодів відповідно курткою вартістю 270 гривень, картою пам*яті 2гб вартістю 170 гривень та 200 гривнями, які належали потерпілому ОСОБА_6 , який боявся обвинуваченого та погрози обвинуваченого сприймав реально.
Суд також вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно правильно кваліфікувати за ст. 190ч.2 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману /шахрайство/, вчинене повторно. У судовому засіданні було встановлено, що майном неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений заволодів шляхом обману, попросивши зателефонувати з мобільного телефону та пограти у гру у блокноті. Натомість, заволодівши блокнотом неповнолітнього потерпілого, обвинувачений з місця скоєння кримінального правопорушення зник. Раніше обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання за скоєння корисливих правопорушень.
Суд вважає, що підлягає задоволенню заявлений представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 . --- ОСОБА_11 цивільний позов і з обвинуваченого на її користь у рахунок спричиненої матеріальної шкоди підлягає стягненню 1.800 гривень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за скоєне, суд враховує характер та ступінь громадської небезпеки скоєних ним кримінальних правопорушень, його особу, що раніше був судимий та за скоєння корисливих злочинів, визнання ним своєї вини частково, посередню характеристику з місця мешкання, всі обставини по справі, його відношення до скоєного, думку потерпілих. Тому суд вважає, що стосовно обвинуваченого необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі.
Речовий доказ: вилучену у потерпілого ОСОБА_6 куртку чорного кольору з жовтими полосами, яка належить обвинуваченому ОСОБА_7 та яка знаходиться на зберіганні у камері схову Баглійського РВВС /а.с.141/ --- повернути ОСОБА_7 .
Керуючись ст., ст.371, 373,374,376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним за ст. 190 ч.2, 186ч.2 КК України та призначити покарання:
за ст. 186ч.2 КК України --- 04 роки 03 місяці позбавлення волі;
за ст. 190ч.2 КК України --- 02 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш тяжкого покарання більш тяжким остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді 04 років 03 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком чинності залишити попередню: тримання під вартою і строк відбуття призначеного йому покарання вираховувати з дня його затримання 17 березня 2015 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття призначеного покарання час знаходження його під вартою з 17 березня 2015 по 19 травня 2016 року із розрахунку 01 день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 у рахунок спричиненої матеріальної шкоди ---1.800 гривень.
Речовий доказ: куртку чорного кольору з жовтими полосами, яка знаходиться на зберіганні у камері схову Баглійського РВВС /а.с.141/ --- повернути ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 30 днів обвинуваченим з дня отримання копії вироку та в той же строк іншими учасниками процесу з дня оголошення вироку.
Суддя: / ОСОБА_1 /