11-кп/775/452/2016(м)
220/1117/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000376 від 21 травня 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 липня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Мирне (Карла Маркса) Великоновосілківського району Донецької області, громадянка України, українка, незаміжня, непрацююча, яка має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , 2008 року народження, ОСОБА_8 , 2010 року народження, раніше судима:

1) 08 грудня 2015 року Великоновосілківським районним судом Донецької області за ч.1 ст.185 КК України до 100 год. громадських робіт;

2) 20 квітня 2016 року Великоновосілківським районним судом Донецької області ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців,

зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджена за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарань за вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 липня 2016 року, та попереднім вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк тримання під вартою в Маріупольському СІ УДПтС України в Донецькій області з моменту обрання запобіжного заходу, тримання під вартою, до набрання чинності вироком із розрахунку 1 день знаходження в СІ на 2 дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у сумі 351,84 грн.,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винною і засуджено за те, що вона, 19 травня 2016 року, на протязі усього дня, знаходилась вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де в неї виник умисел на вчинення крадіжки грошових коштів або майна з будинку ОСОБА_9 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_6 неодноразово була в неї вдома та достовірно знала, що у потерпілої маються грошові кошти, також знала планування будинку та орієнтовне місце де вона зберігала гроші.

20 травня 2016 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , прийшла на подвір`я нежилого будинку, розташованого поруч з будинком ОСОБА_9 , для того, щоб поспостерігати за подвір`ям потерпілої. В ході спостереження, дочекавшись поки всі мешканці будинку покинуть територію подвір`я, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, проникла на територію подвір`я потерпілої. Оскільки ОСОБА_6 достовірно знала, що ключі від вхідних дверей будинку знаходяться на холодильнику біля порогу будинку, вона взяла їх, відчинила вхідні двері та пройшла до приміщення будинку, звідки одразу направилась до спальної кімнати, де відкрила верхню шухляду тумбочки, де знайшла гаманець червоного кольору, в якому виявила грошові кошти в сумі 200 гривень, купюрами по 50 гривень в кількості 4 штук, після чого поклала їх в лівий боковий карман джинсів, в яких була одягнена. Продовжуючи свої неправомірні дії вона взяла другий гаманець помаранчевого кольору, який лежав в тій самій шухляді, та викрала з нього грошові кошти на загальну суму 2000 гривень, купюрами номіналом по 50 гривень, які поклала до заднього карману джинсів. В цей час вона побачила статуетку «золотої жаби», яка знаходиться на вищевказаній тумбочці, під якою також були грошові кошти загальною сумою 32 гривні з них 2 купюри номіналом 10 гривень, 1 купюра номіналом 5 гривень, 1 купюра номіналом 2 гривні, 5 купюр номіналом по 1 гривні та поклала їх до лівого бокового карману джинсів. Після чого вона прослідувала до зальної кімнати будинку, де на музичній колонці біля телевізору вона побачила мобільний телефон торговельної марки «Леново» модель «А 1900» чорного кольору, який належить потерпілій, вартість якого, згідно висновку експерта № 1140 від 26.05.2016 р., складає 1207,46 грн., після чого з викраденими грошима загальною сумою 2232,00 грн. та мобільним телефоном з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Чим заподіяла матеріальну шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 3439,46 гривень.

Не погодившись із судовим рішенням обвинуваченою ОСОБА_6 надана апеляційна скарга.

У своєї апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини, кваліфікацію дій, просила вирок суду змінити в частині призначеного покарання, вважаючи, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину, її особі та за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 , яка підтримала доводи своєї апеляційній скаргу, просила вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначити більш м`яке покарання, ніш суд першої інстанції; думку прокурора, який відстоював законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просив апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення, а вирок суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Обвинуваченою ОСОБА_6 не оспорюються обставини скоєння злочину, кваліфікація дій та доведеність вини, у зв`язку з чим суд апеляційній інстанції не переглядає судове рішення суду першої інстанції в цій частині на підставі ст.404 КПК України.

Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованих злочинів доведена, та правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої в частині невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та її особі, та за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу.

При призначенні виду та розміру покарання суд відповідно до ст.ст.65-67 КК України врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення, наслідки, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а саме покарання, від відбування якого ОСОБА_6 було звільнено з випробуванням

Таким чином, матеріалами справи було визнано встановленим, що обвинувачена новий злочин вчинила протягом визначеного, судом іспитового строку. Вчинення протягом іспитового строку нового злочину свідчать про небажання обвинуваченої ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.

При таких обставинах розмір та вид покарання, призначене ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, та, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.ст.69,75 КК України колегія суддів також не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців, засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з часу вручення йому копії ухвали.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3