Дата документу 26.04.2016

Справа № 334/2523/16-к
Провадження № 1-кс/334/529/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 , при сер катарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні у залі клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу підозрюваному: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, українцю, який має вищу освіту, працюючому в ТОВ «Кварц», раніше не засудженому, не одруженому, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0001261, порушеному за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та додані до нього матеріали,-

в с т а н о в и в :

Органами досудового розслідування установлено, що 14.02.2016, приблизно о 22 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Щаслива в напрямку вул. Брянської, збоку вул. Рельєфна у м. Запоріжжі.

В цей же час, в районі будинку №3 по пров. Явірний, проїзну частину, рухаючись по позначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою пішохідному переході, перетинали пішоходи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Водій ОСОБА_6 , проїхав зазначений пішохідний перехід, після чого, розвернув керований ним транспортний засіб та продовжив рух у зворотному напрямку.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому ще перебували пішоходи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та продовжували перетинати проїжджу частину зліва направо, за ходом руху водія ОСОБА_6 , маючи об`єктивну здатність виявити пішохідний перехід та пішоходів на ньому, діючи в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу, аж до зупинки не застосував, дорогу пішоходам не надав, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 передньою правою частиною кузова керованого автомобіля, після чого на вказаному автомобілі покинув місце події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 753 М від 02.03.2016, пішоходу ОСОБА_9 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритих осколкових навколосуглобових переломів обох кісток правої гомілки у верхній її третини зі зміщенням кісткових фрагментів, які кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Множинні садна в області чола, обличчя, лівої кисті та правої гомілки (більш точна локалізація не зазначена), кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортних засобів №247/16 від 15.04.2016 автомобіль «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до дорожньо-транспортної пригоди був технічно справним.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 226/16 від 18.04.2016 в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобілю «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.18.1, Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом виконання ним вимог п.18.1, Правил дорожнього руху України.

Своїми необережними діями водій ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковане за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Крім, цього 14.02.2016, приблизно о 22 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул. Щаслива в напрямку вул. Брянської, збоку вул. Рельєфна у м. Запоріжжі.

В цей же час, в районі будинку №3 по пров. Явірний, проїзну частину, рухаючись по позначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою пішохідному переході, перетинали пішоходи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Водій ОСОБА_6 , проїхав зазначений пішохідний перехід, після чого, розвернув керований ним транспортний засіб та продовжив рух у зворотному напрямку.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому ще перебували пішоходи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та продовжували перетинати проїжджу частину зліва направо, за ходом руху водія ОСОБА_6 , маючи об`єктивну здатність виявити пішохідний перехід та пішоходів на ньому, діючи в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу, аж до зупинки не застосував, дорогу пішоходам не надав, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 передньою правою частиною кузова керованого автомобіля.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 753 М від 02.03.2016, пішоходу ОСОБА_9 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритих осколкових навколосуглобових переломів обох кісток правої гомілки у верхній її третини зі зміщенням кісткових фрагментів, які кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Множинні садна в області чола, обличчя, лівої кисті та правої гомілки (більш точна локалізація не зазначена), кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Усвідомлюючи це, ОСОБА_6 був зобов`язаний згідно п. 2.10 г) Правил дорожнього руху України вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу.

Незважаючи на це, ОСОБА_6 , будучи особою, яка поставила ОСОБА_9 в небезпечне для життя становище, перебуваючи в якому останній внаслідок безпорадного стану був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, а також, будучи зобов`язаним після ДТП піклуватися про потерпілого і маючи таку об`єктивну можливість, заходів для надання допомоги ОСОБА_9 не прийняв: самостійно першу медичну допомогу не надав, карету швидкої допомоги не викликав, за допомогою до присутніх не звернувся, а втік з місця події, залишивши постраждалого на дорожньому покритті.

Своїми діями, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

22.04.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України.

Слідчий у судовому засіданні підтримав своє клопотання.

Прокурор в судовому засіданні також підтримала клопотання слідчого щодо підстав задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді домашнього арешту, відповідно до вимог ст.181 КПК України.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, винним себе визнав частково.

Адвокат підозрюваного і підозрюваний заперечують проти задоволення клопотання і застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та забобону виходу з дому у період з 20-00 години до 06-00 години наступної доби. У зв`язку з графіком роботи ОСОБА_6 . Просять застосувати інший більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора і адвоката, пояснення ОСОБА_6 , дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Як убачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, а також, попередження намагань переховуватись від органів досудового розслідування, суду та інше.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри в скоєнні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, що підозрювана може не виконати покладені на нього обов`язки.

Суд враховує, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення за ч.1 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та незаконно впливати на свідків та потерпілого, а отже, з метою уникнення ризиків суд вважає, що клопотання в частині застосування запобіжного заходу є обгрунтованим і доведеним.

Між тим, визначаючи вид запобіжного заходу суд , зважаючи на характер роботи підозрюваного і графік його роботи, вважає що застосування такого у вигляді домашнього арешту є недоцільним.

Ставлення підозрюваного до вчиненого, дані про його особу, дають суду підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що гр.. ОСОБА_6 заслуговує міру запобіжного засобу у вигляді особистого зобов?язання, відповідно до вимог ст.179 КПК України.

Керуючись ст.ст.32,110,176-179,193,194,196 КПК України, -

у х в а л и в :
Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

?прибувати до слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження, за телефонним або за іншим, встановленим законом, викликом у встановлений час;

?повідомляти слідчого, прокурора, суд залежно від стадії кримінального провадження , про зміну свого місця проживання;

Ухвалу оголосити підозрюваному.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя: ОСОБА_1