Номер провадження: 11-сс/785/940/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

особи щодо якої вирішується питання про екстрадицію ОСОБА_7 ;

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2016 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та до нього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з 22 години до 08 години наступної доби строком на 2 місяці із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, вказав, що відсутні достатні підстави для задоволення клопотання прокурора, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м. Одесі, одружений, виховує двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, від прокуратури та слідства не ухилявся, відповідно до раніше постановленої ухвали апеляційного суду від 18.05.2016 року знаходився під домашнім арештом.

В апеляційній скарзі прокурор стверджує, що слідчий суддя постановив ухвалу всупереч нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

- слідчим суддею не прийнято до уваги обставини вчинення ОСОБА_7 злочинів, а саме те, що він, упродовж декількох років працював агентом у туристичному агентстві Мона Туре у місті Кфар - Сава, та з грудня 2007 року й до моменту свого від`їзду з Ізраїлю в червні 2008 року він украв у клієнтів агентства 500 000 ізраїльських нових шекелів (приблизно 116 700 євро) готівкою. Крім того, ОСОБА_7 також підозрюється у внесенні неправдивих відомостей до комп`ютерної системи агентства з метою приховати свої дії;

- інкриміновані ОСОБА_7 злочинні діяння, вчинені на території Ізраїлю за законодавством України кваліфікуються за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, у зв`язку з чим суд не врахував тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 компетентними органами Держави Ізраїль кримінальних правопорушень, одне з яких (розкраданні шляхом зловживання посадовим становищем, кримінальному злочині згідно з розділом 391 КК Ізраїлю) за законодавством України є особливо тяжким злочином та карається позбавленням волі від 8 до 12 років з конфіскацією майна та забороною займати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до 3 років.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу якою застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадицій ний арешт ) до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі компетентним органам Держави Ізраїль.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:

1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;

2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;

3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;

4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу для забезпечення видачі особи у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 дотримався зазначених вимог закону.

Так, з наданих в суді апеляційної інстанції матеріалів провадження вбачається, що у контексті запиту держави Ізраїль про правову допомогу від листопада 2010 року слідчим із відділу по боротьбі з шахрайством центрального округу поліції Ізраїлю було проведено розслідування по справі ОСОБА_7 за підозрою в розкраданні шляхом зловживання посадовим становищем, кримінального злочину згідно з розділом 391 КК Ізраїлю, та внесенні свідомо неправдивих записів до документів юридичної особи, кримінального злочину згідно з розділом 423 КК Ізраїлю та 15.06.2016 року надісланий запит Міністерства юстиції Держави Ізраїль про видачу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності (а.п. 7-13).

Апеляційний суд, вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що слідчий суддя не врахував тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 компетентними органами Держави Ізраїль кримінальних правопорушень з огляду на наступне.

При розгляді зазначеної апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд у відповідності до ст . 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, згідно із п. 60 рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування,) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Матеріали провадження містять документи, що підтверджують наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зав`язків, а саме: характеристику з місця проживання, в якій вказано, що ОСОБА_10 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та позитивно характеризується (а.п. 43); свідоцтва про одруження та народження дітей (а.с.44-45), посвідку на постійне місце проживання, згідно з якою він зареєстрований за вказаною вище адресою та з 15.07.2009 р. має право на безстрокове проживання на території України (а.п. 49).

У зв`язку з чим, посилання прокурора на наявність підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, як на безумовну підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд враховує те, що за період перевірки співробітниками поліції дотримання ОСОБА_7 обов`язків, покладених на нього рішенням суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він перебував за місцем мешкання та не порушував їх (а.п.50).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу колегія суддів, на підставі доказів, оцінюючи обставини, дійшла до висновку, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, що є додатковою підставою вважати, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання прокурора та застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177-183, 194, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 541, 584, 585 КПК України, апеляційний суд-

ухвалив :
Апеляційну скаргу керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.06.2016 року, якою відмовлено задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та до нього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з 22 год. до 08 год. наступної доби строком на 2 (два) місяці із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4