Єдиний унікальний номер 722/867/16-к
Номер провадження 1-в/722/665/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_3 10.03.2016 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

У відповідності до вимог абз.2 ч.4 ст.539 КПК України, судовий розгляд клопотання проведено за відсутності прокурора ОСОБА_4 , представника СВК-67 ОСОБА_5 , голови спостережної комісії ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_3 , які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, однак в судове засідання не прибули, подавши до суду письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

При цьому, засуджений ОСОБА_3 клопотання підтримав, а прокурор ОСОБА_4 , представника СВК-67 ОСОБА_5 та голова спостережної комісії ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечували.

Дослідивши витребувані з виправної колонії письмові документи та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Вироком Апеляційного суду м.Києва від 29.09.2003 року ОСОБА_3 засуджено за п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 згідно вказаного вище вироку суду відраховується з 27.03.2003 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 03.02.2016 року, яка набрала законної сили, засудженому ОСОБА_3 зараховано у строк покарання за вироком Апеляційного суду м.Києва від 29.09.2003року, строк його попереднього ув`язнення з 27.03.2003 року по 21.01.2004 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 9 місяців 24 дні.

Таким чином, внаслідок зарахування ОСОБА_3 у строк покарання вказаного вище строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 03.06.2017 року.
Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_3 фактично відбув 12 років 11 місяців 19 днів позбавлення волі, що із врахуванням зарахованого строку попереднього ув`язнення, становить більше трьох чвертейстроку покарання, призначеного судом за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.
Виходячи із нововизначеного кінцевого строку відбування покарання, невідбутий засудженим ОСОБА_3 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 1 рік 2 місяці 17 днів.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі перебуває з 27.03.2003 року.
За час утримання в слідчому ізоляторі м. Київ за порушення вимог режиму утримання засуджений ОСОБА_3 в п`яти випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Не заохочувався.
У період з 25.03.2004 року по листопад 2014 року відбував покарання в Замковій виправній колонії №58 управління ДПтС України Хмельницької області. Під час відбування покарання в даній установі порушень режиму утримання не допускав, до дициплінарної відповідальності не притягувався. Раніше накладені стягнення погашені в установленому законом порядку. В шести випадках до засудженого ОСОБА_3 застосовувалися заходи заохочення, з яких: 4 заохочення правами начальника установи, 1 начальником відділення соціально-психологічної служби та 1 правами Голови ДДУПВП.
В Сокирянську виправну колонію №67 засуджений ОСОБА_3 прибув 25.11.2014 року.
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час перебування в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, два рази заохочувався у виді: оголошення подяки правами начальника відділення та додаткового побачення правами начальника колонії.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №229 від 03.03.2016 року та особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_3 , не зважаючи на те, що до червня 2015 року являвся інвалідом ІІ групи, засуджений по прибуттю до установи виявив бажання залучатися до суспільно-корисної праці і до вересня 2015 року був працевлаштований на підприємстві установив якості різноробочого швейного цеху. З визначеними змінними завданнями намагався справлятися. З жовтня 2015 року і по даний час працює завідувачем клубу для засуджених. До виконання своїх обов`язків відноситься відповідально, проявляє ініціативу. Приймає активну участь в організації та проведенні виховних заходів, які проводятья серед засуджених в установі. Входить до складу Ради колективу відділення.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником колонії 09.03.2016 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_3 за період відбування покарання в колонії характеризується як особа із стійкою позитивною спрямованістю. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії, виконує їх законні вимоги; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре, проявляючи при цьому ініціативність та наполегливість; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», являється псаломщиком та церковним старостою православної церкви, яка діє в установі; соціально-корисні зв`язки на волі підтримує з рідними шляхом побачень та отриманням від них посилок, взаємовідносини добрі.
Завдані злочином збитки відшкодовані достроково у повному осбязі. Сою вину у скоєному злочині визнав та розкаюється.
Відповідно до довідки медичної частини №108 від 01.03.2016 року засуджений ОСОБА_3 взятий на «Д» облік терапевта, інвалідність не продовжена (була ІІ-група інвалідності), на даний час його стан задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №1493, виконавчий лист відносно засудженого ОСОБА_3 , який надійшов до установи 26.01.2015 року в розмірі 21116 грн., повністю відшкодовано.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписок з протоколів засідань комісії відділення №1 за №1 від 22.01.2016 року та за №2 від 29.02.2016 року на засудженого ОСОБА_3 , відносно останнього зазначені наступні визначення ступеню його виправлення, зокрема: станом на 22.01.2016 року - став на шлях виправлення; станом на 29.02.2016 року довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду м.Києва від 29.09.2003 року, умовно-достроково на невідбутий строк 01(один) рік 02(два) місяці 17(сімнадцять) днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_3 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Копію ухвали надіслати для відома засудженому ОСОБА_3 та прокурору ОСОБА_4 .

Після набрання ухвалою суду законної сили, її копію для виконання надіслати Сокирянській виправній колонії №67 ВДПтСУ в Чернівецькій області та для відома Апеляційному суду м.Києва.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1