АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 666/6565/15-к
№ 11-кп/791/411/16 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року квітня місяця 20 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_2 ,

суддів : ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та прокурора зі змінами до неї на вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 16 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворова Іртиського району Павлоградської області Казахстан, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст.89 КК України, -

засуджено за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Запобіжний захід з домашнього арешту змінено на тримання під вартою, взято під варту в залі суду.

В термін покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 14 листопада 2015 року по 16 листопада 2015 року.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 14 листопада 2015 року близько 20 годин 00 хвилин, знаходячись біля будинку №48 по вулиці Фурманова у місті Херсоні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, відкрито, шляхом ривку з руки потерпілої, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , що виразилось у нанесенні останній численних ударів руками в голову та тулуб, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та шиї, саден обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1466 від 25.11.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, намагався заволодіти належним ОСОБА_9 майном, а саме: мобільним телефоном марки LG G3 Stylus, вартістю 5199 гривень, однак не довів свій злочинний умисел до кінця, з причини, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці скоєння злочину.

В апеляційних скаргах:

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи просить вирок суду змінити у зв`язку з тим, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений свою провину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Зазначає, що обвинувачений, попри відсутність цивільного позову з боку потерпілої ОСОБА_9 , добровільно відшкодував їй спричинену моральну шкоду.

Вказує, що наведені факти в сукупності знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та є підставами для призначення йому покарання без ізоляції від суспільства.

Прокурор в апеляційній скарзі зі змінами до неї не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд в резолютивній частині вироку зазначив про зарахування періоду перебування під вартою ОСОБА_8 з 14 по 16 листопада 2015 року до строку відбування покарання, однак в порушення вимог ч.5 ст.72 КК України не перевів зазначений строк попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Просить вирок суду змінити та в резолютивній частині вироку вказати, що відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 14 по 16 листопада 2015 зараховано у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу зі змінами до неї, вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого не підтримав, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, щодо апеляційної скарги прокурора зі змінами до неї послалися на розсуд суду, заслухавши аналогічні прохання в судових дебатах, в останньому слові ОСОБА_8 просив пом`якшити йому покарання, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг зі змінами до неї прокурором, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга зі змінами до неї прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судове провадження в суді першої інстанції відбувалося згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, що передбачає скорочений судовий розгляд, оскільки обвинуваченим вина у вчиненні злочину була визнана повністю і фактичні обставини ніким не оспорювалися і не оспорюються апелянтами в апеляційних скаргах, зі змінами до неї прокурором.

Злочинні дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України, як замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка не вчинила всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції, згідно з вимогами ст.65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані, що характеризують особу, а також пом`якшуючі обставини. Крім цього, суд першої інстанції врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та в достатній мірі обґрунтував своє рішення про те, що виправлення та перевиховання засудженого неможливо без його ізоляції від суспільства.

Твердження захисника, що суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не врахував такі пом`якшуючі обставини як визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, відшкодування спричиненої потерпілій шкоди, є безпідставним, оскільки з урахуванням цих обставин та ст.ст.68 ч.3, 69-1 КК України покарання ОСОБА_8 призначено в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України немає.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув чинності 24 грудня 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Тому доводи прокурора, про необхідність зміни вироку та зарахування ОСОБА_8 до строку покарання, періоду його перебування під вартою з 14 листопада по 16 листопада 2015 року, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є слушними.
Оскільки на час постановлення рішення апеляційним судом (вступу вироку в законну силу) обвинувачений ОСОБА_8 знаходиться під вартою з 16 лютого 2016 року, то із врахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, зазначений строк його перебування під вартою також слід зарахувати до строку відбуття призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 16.02.2016 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

В резолютивній частині вироку вказати, що відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк перебування ОСОБА_8 під вартою з 14 листопада 2015 року по 16 листопада 2015 року зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язненян за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

У відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк його перебування під вартою з 16 лютого 2016 року по 20 квітня 2016 року до строку призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2