копія
Справа № 542/761/16-к
Кримінальне провадження № 1-кп/542/99/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, Полтавської області, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Бояноул Павлодарської області Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, має ІІІ групу інвалідності, раніше судимого:

-22.01.2015 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ст. 317 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Аркалик, Тургайської області, Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , росіянина, громадянина України, освіта не закінчена вища, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 26.01.1988 року Лубенським районним судом, Полтавської області за ст.ст. 215-3 ч. 2, 215-1 ч.1, 42 КК УРСР до 3 років позбавлення волі. Дані про звільнення відсутні;

2) 26.07.1991 року Лубенським районним судом, Полтавської області за ст.ст. 81 ч.2, 206 ч.2, 42 КК УРСР до 4 років позбавлення волі. Звільнений 05.04.1995 року по відбуттю строку покарання;

3) 12.12.1995 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.ст.215-3 ч.2, 196-1 ч.2, 42 КК УРСР до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.05.1997 року по відбуттю строку покарання;

4) 22.07.1998 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.ст.101 ч.1, 107 ч.1, 42 КК УРСР до 2 років позбавлення волі;

5) 23.09.1998 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.81 ч. 3, 42 КК УРСР до 4 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Звільнений 10.04.2002 року по відбуттю строку покарання;

6) 18.03.2003 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч.3, 187 ч.1, 15, 289 ч.3, 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Згідно постанови Апеляційного суду Полтавської області від 09.07.2003 року вирок змінено за ст.15, 289 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст.70 КК України засуджено до 5 років позбавлення волі - в іншій частині вирок залишено без змін. Звільнений 07.08.2006 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 13 днів;

7) 26.01.2007 року Лубенським міським судом Полтавської області за ст.ст.185 ч.3, 289 ч.3, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відповідно до ст. 71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 18.03.2003 року - засуджений остаточно до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.03.2012 року по відбуттю строку покарання;

8) 16.11.2012 року Лубенським міським судом Полтавської області за ст.289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, строк відбуття обраховується з 18.07.2012 року;

9) 21.01.2014 року Новосанжарським районним судом Полтавської області за ст.ст. 125 ч.2, 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України приєднати 3 роки позбавлення волі за вироком Лубенського міського суду Полтавської області від 16.11.2012 року засуджений остаточно до 5 років позбавлення волі. Звільнений 17.12.2015 року умовно достроково не відбутий термін 1 рік 7 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що близько 0-00 год 16.03.2016 року ОСОБА_5 йшли із ОСОБА_6 по вулиці с. Мала Перещепина Новосанжарського району Полтавської області понад господарством ОСОБА_9 .

Достовірно знаючи, що у вказаному домогосподарстві знаходиться автомобіль марки ВАЗ 21011, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, проникли у приміщення гаражу, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 викотили автомобіль ВАЗ-21011 зеленого кольору, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , 1979 р.в. з гаражу ОСОБА_9 , за територію господарства, і таким чином таємно незаконно, ОСОБА_6 - повторно, заволоділи автомобілем.

Після цього шляхом перемикання замку запалення завели двигун автомобіля ВАЗ 21011 і користувались у своїх цілях деякий час. В послідуючому розпорядились транспортним засобом, залишивши його на території Козельщинського району Полтавської області. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_9 спричинили згідно висновку №56 судового експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру матеріальний збиток на загальну суму 15763 грн. 35 коп.

Крім того 16.03.2016 року, заволодівши транспортним засобом марки ВАЗ-21011 зеленого кольору, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , 1979 р.в., ОСОБА_6 , побачив у салоні цього автомобіля майно, належне ОСОБА_9 . Після чого у нього виник умисел на крадіжку цього майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю небезпеки викриття зі сторони інших осіб, гр. ОСОБА_6 , 16.03.2016 року близько 0-00 годин перебуваючи у салоні ВАЗ-21011 зеленого кольору, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , 1979 р.в., яким раніше незаконно заволодів, шляхом вільного доступу таємно повторно викрав бінокль «Tasco Offtrail 8х32, вартістю 1785,71 грн., бінокль Arsenal 8х42 DCF DY-842, вартістю 5584,39 грн., монокль нічного бачення «Юкон 3х42 Yukon nvmt Spartan» вартістю 4124,47 грн., кошти в сумі 1150 грн., а всього майна ОСОБА_9 на суму 12644, 57 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24.04.2016 року близько 18:00 години ОСОБА_6 з метою крадіжки чужого майна прийшов до господарства особи похилого віку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на крадіжку з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 вирішив проникнути до літньої кухні. З цією метою він вибив вхідні двері, а потів наступні двері, до кімнати, у якій перебувала власниця домогосподарства ОСОБА_10 , замкнена зсередини на защіпку. Таким чином, ОСОБА_6 проник до житла, в якому перебувала потерпіла.

Побачивши потерпілу, у ОСОБА_6 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел на крадіжку з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 під час незаконного перебування у жилій кімнаті застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого - відштовхнув потерпілу ОСОБА_10 , яка впала, але не отримала тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_6 , не приховуючи свого наміру протиправно, діючи повторно, відкрито без застосування насильства заволодів грішми у сумі 1700 грн., чим заподіяв шкоду матеріальну шкоду ОСОБА_10 на цю суму. З викраденим у послідуючому ОСОБА_11 покинув господарство.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.2 ст.289, ч.3 ст.186 КК України не визнав, за ч.2 ст. 185 КК України визнав частково і суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 знайомі давно. 17 березня 2016 року вранці дома зустрів ОСОБА_5 і разом поїхали на автомобілі 11 моделі синього кольору до м. Полтава. Обидва були випившими. За кермом був ОСОБА_5 . Він сказав, що взяв автомобіль чи у знайомих, чи у родичів покататися і вранці повернуть. В Полтаві автомобіль заправили і поїхали в Кременчук. В Кременчуці побачив, що це автомобіль ОСОБА_9 . В Кременчуці поміняли прилад нічного бачення на бензин, бінокль заклали в ломбард, ОСОБА_5 пояснював ОСОБА_12 , що це його автомобіль, що він його продає, а я в нього як водій. З Кременчука він керував автомобілем, доїхали до Козельщинського району Полтавської області, в автомобілі переночували, і там залишили. Пішки пішли через якісь села, вийшли до залізничної станції, на дизелі доїхали в Нові Санжари. Також пояснив, що син потерпілої ОСОБА_10 деякий час співмешкав з його дружиною. В той період син потерпілої вкрав барсетку з 5500 грн. і не повернув. Щоб повернути кошти, пішов до ОСОБА_10 . Штовхнув двері, вони відкрилися і лопнули. Зайшовши в приміщення, потерпілу, яка сиділа на стільці, не штовхав, а сказав, що син заборгував гроші. ОСОБА_10 витягла гаманець із сушки для посуду, виклала гроші на стіл і сказала забирай та йди. Він забрав гроші, телефон її не виключав і пішов через хвіртку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 289 КК України не визнав і суду пояснив, що після смерті дружини багато випивав. В середині березня 2016 року його вдома розбудила його матір і повідомила, що приїхав автомобіль. Коли вийшов, то це був ОСОБА_13 , який запропонував поїхати до його друзів відпочити. Автомобіль був зеленого кольору. Сів у автомобіль, автомобілем керував ОСОБА_6 , по дорозі вживали спиртні напої. Подальші події пам`ятає смутно, поскільки він заснув. Проснувшись, запитав ОСОБА_14 про те, де вони. Дізнався, що це автомобіль ОСОБА_9 , якого добре знає. Почав лаятись і сказав, що це тюрма, маючи умовний іспитовий строк. Посвідчення водія і навиків керування автомобілем не має. ОСОБА_6 обіцяв залагодити питання із автомобілем. В автомобілі їздив пасажиром. Автомобіль залишили в Козельщинському районі. В машині бачив бінокль, який поміняли на бензин.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини, їх винність в скоєнні інкримінованих кожному кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який є власником автомобіля ВАЗ 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пояснив суду, що вранці 16 березня 2016 року підійшов до приміщення свого гаража. Він був відкритий. Автомобіля не було. Було добре видно сліди двох осіб до перехрестя. Далі слідів не було. Автомобіль знайшли через три дні. Документи не пропали. Вкрадено два біноклі, і гроші, повернуто прилад нічного бачення. Автомобіль було знайдено в Козельщинському районі;

- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що 24 квітня 2016 року після 16 год. 30 хв. вона закрилась в літній кухні. Почула гуркіт і до приміщення зайшов ОСОБА_6 . Він штовхнув її і вона впала на ліжко. Потім сіла на стілець, він її більше не штовхав, а сказав дати гроші, які винен її син в розмірі 3 тис. грн. Вона передала йому гроші, він забрав 1700 грн. Після чого заблокував її мобільний телефон і пішов. Попросила хлопців, які проїхали повз двір, включити телефон і повідомила сина. Через деякий час приїхали працівники поліції. Також пояснила, що її син нікому не заборгував грошей;

- свідок ОСОБА_15 , матір обвинуваченого ОСОБА_5 , суду пояснила, що у ОСОБА_5 померла дружина і залишились без матері троє синів. Весною, в вечірні години до її сина ОСОБА_16 приїхав ОСОБА_17 на автомобілі темного, зеленуватого кольору і вони разом поїхали. ОСОБА_5 керувати автомобілем не вміє. Повернулись хлопці через два дні;

- свідок ОСОБА_18 пояснила, що в селі говорили про те, що у ОСОБА_9 вкрали машину. ОСОБА_6 їй пояснював, про свою непричетність до цього. Пізніше з ОСОБА_6 приїхала в відділення поліції. Потім зі слідчим поїхали в Кременчук, де вилучався прилад нічного бачення. Також пояснювала, що син потерпілої ОСОБА_10 скоїв крадіжку її грошових коштів. До правоохоронних органів з цього питання не зверталась. Її чоловік ОСОБА_6 знав про крадіжку. ОСОБА_10 обіцяла повернути гроші з оплати, одержаної за пай, однак не повернула;

- свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він рідний брат обвинуваченого ОСОБА_5 , в один із днів зайшов брат з ОСОБА_14 і сказали, що здійснили угон машини. Брат залишив йому свій мобільний телефон, щоб він його зберіг;

- свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що до неї на автомобілі марки «Жигулі» зеленого кольору приїжджали ОСОБА_6 і ОСОБА_5 . ОСОБА_5 говорив, що це автомобіль його і він хоче його продати, бо має борг, та говорив, що боїться нею керувати;

- свідок ОСОБА_20 пояснив суду, що коли приїхали до нього ОСОБА_6 з ОСОБА_5 то ОСОБА_5 питав кому можна продати автомобіль. Показували документи на автомобіль; просили поміняти бінокль на бензин;

- свідок ОСОБА_21 пояснив, що до нього приїжджали на зеленого кольору автомобілі «Жигулі» ОСОБА_5 з ОСОБА_6 . ОСОБА_5 був у нетверезому стані. Дав їм 10 л. бензину. ОСОБА_6 залишив в залог прилад нічного бачення. Вказаний прилад повернув працівникам поліції;

- свідок ОСОБА_22 пояснила, що знає ОСОБА_6 . Він приїхав вночі з ОСОБА_23 . За кермом був ОСОБА_16 . ОСОБА_16 говорив, що це його машина. Продала бінокль, який їй дали. Кошти витратила на власні потреби.

Крім того, вина обвинувачених, доводиться наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- як того вимагає п.6 ч.2 ст.242 КПК України висновком експерта № 56 від 16.04.2016 року відповідно до якого під час досудового розслідування встановлено розмір матеріальних збитків, заподіяних правопорушенням, які становили станом на 16.03.2016 року 15763,35 грн. (т.2 а.с.1-6);

- протоколом огляду від 21 березня 2016 року приладу нічного бачення з фототаблицями (т.2 а.с.6-9);

- висновком експерта № 2704/5 про оцінку біноклів і монокля нічного бачення (т.2 а.с.10-12);

- протоколом огляду від 24.04.2016 року господарства ОСОБА_10 з фототаблицями (т.2 а.с.22-29);

- свідоцтвом про реєстрацію ТЗ власника ОСОБА_9 (т.2 а.с.50);

- протоколом слідчого експерименту від 27.04.2016 року з участю ОСОБА_10 (т.2 а.с.55-62).

Отже, досліджені судом докази, зокрема ретельний аналіз показань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в суді свідчить, що кожний з них, розповідаючи про конкретні дії іншого співучасника, не тільки викривав останнього, а в такий спосіб одночасно і викривав самого себе у вчиненні кримінального правопорушення - незаконному заволодінні транспортним засобом оскільки їх показання щодо часу, місця скоєного злочину є конкретними і містять такі деталі скоєного, які могли бути відомі лише їм як безпосереднім учасникам скоєного.

Ці показання узгоджуються з фактичними даними, що містяться у протоколах слідчих дій. Тому заяви обвинувачених про непричетність до незаконного заволодіння транспортним засобом суд відкидає, як неспроможні.

Пояснення свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 не спростовують висновків суду.

Суд не встановив зацікавленості свідків в результаті розгляду даного кримінального провадження, а відтак, зазначені вище докази, приймає до уваги та кладе їх в основу обвинувального вироку.

Позицію ж обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що у нього не було умислу на грабіж коштів у потерпілої ОСОБА_10 , а він лише мав намір змусити її до виконання зобов`язання по поверненню боргу сина, і на його думку в його діях містяться ознаки іншого кримінального правопорушення,- примушування до виконання цивільно правових зобов`язань, суд розцінює як спосіб обвинуваченого зменшити кримінальну відповідальність за скоєне ним.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі ( з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 289 ч. 2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене з проникненням у приміщення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 289 ч. 2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене з проникненням у приміщення;

- за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка вчинена повторно;

- за ч. 3 ст. 186 України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), грабіж поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає повернення транспортного засобу, наявність на його утриманні трьох малолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд не встановив.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що обвинуваченим скоєно злочин у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, який відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, в скоєному не розкаюється, що вказує на свідоме ігнорування суспільних норм та правил поведінки, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, суд приходить до висновку, що обвинувачений не бажає стати на шлях виправлення.

Також суд враховує, що транспортний засіб потерпілому повернуто в нормальному стані, думку потерпілого ОСОБА_9 , у якого відсутні до ОСОБА_5 будь-які претензії матеріального або морального характеру, і який не наполягає на строгій мірі покарання, що знижує суспільно небезпечні наслідки, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 основне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі з реальною ізоляцією від суспільства, однак із застосуванням ст.69 КК України.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 18.08.2015 року ОСОБА_27 , дружина ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.92). На його утриманні троє малолітніх дітей: ОСОБА_28 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_29 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_30 ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.1 а.с.94-96).

Як слідує із довідки МСЕК серії АВ № 0499243 ОСОБА_5 має 3 групу інвалідності (т.1 а.с.93).

Поскільки ОСОБА_5 вчинив злочин в період іспитового строку за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.01.2015 року, то суд вважає за необхідне до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів за ч.2 ст.289, ч.3 ст.186 КК України які є тяжкими злочинами, за ч.2 ст.185 КК України середньої тяжкості, а також те, що він є особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, суд вважає, що його виправлення і перевиховання є неможливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає часткове визнання ним провини за обвинуваченням за ч.2 ст.185 КК України, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.

Крім цього, суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , думку потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які не заявляють до нього претензій матеріального та морального характеру, обставини, що пом`якшують покарання, вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкціями ст. 289 ч.2, ст. 186 ч.3 КК України, тобто із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Поскільки ОСОБА_6 вчинив злочин в період строку умовно дострокового звільнення, то суд вважає за необхідне до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2014 року.

При вирішенні питання щодо призначення обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_5 додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд, враховуючи, що потерпілий ОСОБА_9 не наполягає на строгій мірі покарання, вважає за необхідне не застосовувати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в ред. від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на наведене, з урахуванням вимог ст.5, ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення має бути зараховано обвинуваченим в строк призначеного їм покарання, з моменту фактичного затримання обвинувачених, до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат по справі, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами частини 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, КПК України, ст.69 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді трьох років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, приєднати частково, невідбуту частину покарання призначеного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 22.01.2015 року, один місяць, і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання,за сукупністю вироків, у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, без конфіскації майна.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з часу взяття його під варту - з 15 квітня 2016 року.

Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 15.04.2016 року до 29 вересня 2016 року включно.

ОСОБА_6 визнати винним:

за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

- за ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді трьох років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити йому остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, приєднати частково, невідбуту частину покарання призначеного вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.01.2014 року, 6 місяців, і призначити ОСОБА_6 остаточне покарання,за сукупністю вироків, у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з часу взяття його під варту - з 15 травня 2016 року.

Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 15.05.2016 року до 29 вересня 2016 року включно.

Речові докази два сліди взуття - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-гумовий килим, гіпсовий зліпок зі слідом взуття, які знаходяться на зберіганні в Новосанжарському ВП в Полтавській області знищити.

-транспортний засіб марки ВАЗ 21011 та прилад нічного бачення «Юкон», які знаходяться у потерпілого ОСОБА_9 , повернути йому у власність.

Судові витрати у справі, а саме:

1. дактилоскопічна експертиза №645 на суму 351, 84 грн.

2. трасологічна експертиза №959 на суму 351, 84 грн.

3. автотоварознавча експертиза №56 на суму 527,76 грн.

4. трасологічна експертиза №954 на суму 351, 84 грн.

5. трасологічна експертиза №955 на суму 351, 84 грн.

6. дактилоскопічна експертиза №946 на суму 351, 84 грн.

7. трасологічна експертиза №957 на суму 351, 84 грн.

8. трасологічна експертиза №956 на суму 351, 84 грн.

9. трасологічна експертиза №958 на суму 351, 84 грн., а всього на загальну суму 3342, 48 грн. стягнути із засуджених на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя (підпис)
З оригіналом вірно
Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1