Гайворонський районний суд Кіровоградської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року Гайворонський районний суд

Кіровоградської області в складі: головуючого судді - КОВАЛЬЧУК СЯ. при секретарі - Шевченко Л.О. прокурора -Фречка В.В. захисника - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гайвороні справу про обвинувачення ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлучений, працює приватним підприємцем, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, такий що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 172 ч.І КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 здійснюючи підприємницьку діяльність та будучи службовою особою, що наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в тому числі щодо прийняття на роботу та звільнення працівників, умисно вчинив грубе порушення законодавства про працю за наступних обставин :

24 листопада 2003 року Гайворонською районною державною адміністрацією було зареєстровано ОСОБА_3 як фізичну особу-підприємця та отримано ним свідоцтво про державну реєстрацію.

Основним видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 є роздрібна торгівля та виробництво хлібобулочних виробів.

Так, ОСОБА_3 у порушення вимог ст.ст.21, 24, 24-1, 48 КЗпП України, протягом березня 2009 року та травень 2010 року, використовував найману працю двох робітників, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5, без оформлення трудового договору та його реєстрації у Гайворонському районному центрі зайнятості, також не включаючи відомості про їх трудовий стаж у трудову книжку.

Внаслідок не оформлення ОСОБА_3 трудових відносин з найманими працівниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не здійснювалось утримання прибуткового податку з доходів фізичних осіб, передбачених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб», не проводилось відрахування на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і пенсійне забезпечення відповідно до вимог ст.ст.253-256 КЗпП України та Законів України «Про загальнодержавне пенсійне страхування», «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування на випадок безробіття», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням похованням».

Вказані дії є порушенням конституційного права осіб на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, чим порушено закріплене ст.ст.43,46 Конституцією України права громадян на працю, соціальне страхування та пенсійне забезпечення та відповідно трудовий стаж.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним і показав, що дійсно він являється фізичною особою-підприємцем і за усною домовленістю прийняв на роботу громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Розрахунки він здійснював без укладення трудових угод, про те що використовує найману працю перед компетентними органами не звітував, обов'язкові податки, збори, страхові внески та платежі при цьому не сплачувались. В скоєному ОСОБА_3 щиросердно розкаюється.

Згідно вимог ст. 299 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши правильне розуміння підсудними та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, в оцінку інших доказів, досліджених органом досудового слідства, не входив.

Даючи оцінку доказам по справі, суд вважає, що в судовому засіданні знайшла ствердження вина підсудного у грубому порушенні законодавства про працю, а його дії суд кваліфікує за ст.172 ч.ІКК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 характеризується позитивно, є таким, що не має судимості, в скоєному щиросердно розкаюється, що суд визнає за обставини які пом'якшують покарання.

Обставин які обтяжують покарання по справі не вбачається.

Покарання повинно бути у виді виправних робіт, оскільки підсудний ОСОБА_3 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за грубе порушення законодавства про працю..

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним і призначити покарання ОСОБА_2:

- за ч.І ст.172 КК України у виді 1 (одного) року виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням щомісячно 15 % заробітку в доход держави.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити на підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція в Апеляційний суд Кіровоградської області в строк 15 діб.

Суддя С.Я.Ковальчук