У Х В А Л А

Іменем України

09.06.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/488/15 (справа № 308/5209/15-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001141 від 05.04.2015 року, про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2015 року за ч. 1 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
07.05.2015 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/488/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001141 від 05.04.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 Кримінального кодексу України.
За ухвалою від 12.05.2015 року судом було призначено підготовче судове засідання за зазначеним обвинувальним актом. Проте, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2015 року, справу № 308/5209/15-к передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_1 .
За ухвалою від 12.11.2015 року було призначено кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Строк на який було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому спливає 20.06.2016 року, тому судом було ініційовано розгляд питання що продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки вважає що продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу. Обвинувачений вчинив злочин під час іспитового строку, на наступний день після винесення вироку судом. На цей час залишаються недопитаними два свідка, тобто продовжує існувати ризик впливу на цих свідків, оскільки обвинувачений особисто знайомий із свідком ОСОБА_6 продовжує існувати ризик вчинення нового злочину.
Захисник ОСОБА_5 просив змінити своєму підзахисному запобіжний захід на інший не пов`язаний із тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від суду, впливати на свідків, які ще не допитані, докази його винуватості відсутні. Надав суду довідку про склад сім`ї обвинуваченого від 07.06.2016 року № 854, видану Сторожницькою сільською радою; характеристику від 07.06.2016 року № 280, видану Виконавчим комітетом Сторожницької сільської ради щодо обвинуваченого та розписку потерпілого ОСОБА_7 про повне відшкодування шкоди від злочину.
Обвинувачений підтримав думку захисника та просив змінити йому запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю щодо підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України злочину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційним судом Закарпатської області 12.05.2015 року було постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 задоволено, обрано щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підозрюваного ОСОБА_4 під варту взято негайно в залі судових засідань. Строк тримання ОСОБА_4 під вартою визначено обчислювати з 12 травня 2015 року і встановити строк його тримання під вартою до 17 червня 2015 року. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України 20 (двадцять) розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 24360 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень.
При цьому апеляційною інстанцією були враховані наступні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.
Прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, іншого підозрюваного, переховуватись від органу досудового розслідування або суду, виїхавши з м. Ужгорода та Закарпатської області.
Апеляційною інстанцією також було враховано тяжкість вчиненого злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до чотирьох років, дані про його особу: будучи працездатним, не працевлаштувався, не займається суспільно-корисною працею, яка дозволяє йому отримувати кошти, підозрюється у вчиненні злочину із корисливих мотивів, що посягають на приватну власність фізичних осіб. Під час розгляду апеляції ОСОБА_4 не вказував про наявність у нього коштів, за рахунок яких утримується та утримує малолітнього сина, не клопотав про приєднання до матеріалів провадження документів у підтвердження його матеріального стану.
Згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 04.04.2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України на п`ять років позбавлення волі з іспитовим строком три роки, що з часу винесення вироку до часу скоєння грабежу пройшло лише три доби. З довідки про судимість убачається, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, і в період з 05.08.2014 року по 10.10.2014 року перебував у розшуку за вчинення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України кримінального правопорушення. Крім того, з пояснень ОСОБА_4 вбачається, що його дружина та малолітня донька проживають окремо, у Львівській області.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.
Проаналізувавши надані суду докази та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що на даний час припинив свою дію ризик впливу на іншого підозрюваного, оскільки ОСОБА_12 вже був допитаний судом у судовому засіданні та на даний час перебуває під вартою та утримується в УВП № 9.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень ОСОБА_12 вже був засуджений за цей злочин, а саме: за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 187 , ч. 1 ст. 263 КК України та йому було призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, у вигляді 4 років позбавлення волі.
Крім того, суд також враховує, що на цей час ще не допитані два свідка: ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , щодо яких судом тричі за ухвалами від 19.02.2016 року, від 02.03.2016 року та від 04.04.2016 року вживалися заходи щодо забезпечення їх явки до суду шляхом застосування приводу у відповідності до ст.ст. 327, 140 КПК України. Проте привід зазначених свідків у судове засідання жодного разу виконаний не був через відсутність їх за місцем проживання, крім того судом було з`ясовано, що адреса свідка ОСОБА_13 є неповною, що унеможливлює, як його повідомлення судом, так і доставку шляхом приводу до суду.
Відтак практично відсутній на цей час ризик впливу на недопитаних свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .
Що ж стосується інших ризиків, які полягають у тому, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування або суду, виїхавши з м. Ужгорода та Закарпатської області, суд зазначає наступне.
Як зазначено у п. 2.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2014 року № 14 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Як засвідчать результати аналізу судової практики, суди в ухвалах про продовження строку тримання під вартою не співвідносять доцільність подальшого застосування тримання під вартою з особливістю тих дій, які слід провести для завершення провадження.
Таким чином, обґрунтування доцільності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
Суд також враховує вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
П. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Суд також приймає до уваги, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 20.06.2016, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до чотирьох років, він є особою молодого віку, стан здоров`я якої не перешкоджає триманню під вартою, даний злочин вчинений обвинуваченим в період іспитового строку згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 04.04.2015 року.
Однак на цей час провадження у справі триває понад один рік, судом докладено значних зусиль щодо забезпечення явки свідків, які ще не допитані до суду, які не надали бажаних результатів; сторона обвинувачення не забезпечила у повному обсязі явку свідків обвинувачення до суду в порядку ст. 23 КПК України; судом вже допитаний потерпілий та чотири свідка, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до характеристики від 07.06.2016 року № 280, виданої Виконавчим комітетом Сторожницької сільської ради щодо обвинуваченого ОСОБА_4 проживає та зареєстрований на постійне місце проживання в АДРЕСА_1 . Одружений, разом із дружиною виховують сина ОСОБА_17 , 2008 року народження. За місцем проживання характеризується позитивно.
Як вбачається із довідки про склад сім`ї обвинуваченого від 07.06.2016 року № 854, виданої Сторожницькою сільською радою, до складу сім`ї ОСОБА_4 входять: дружина ОСОБА_18 , 1983 року народження та син ОСОБА_19 , 2008 року народження.
Потерпілим ОСОБА_7 був поданий до суду цивільний позов про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди у розмірі 2 350,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн., проте за заявою від 22.12.2015 року потерпілий відмовився від цивільного позову та просив суд не розглядати його по суті. Пояснив суду, що відмова є добровільною, будь яких пртензій матеріального характеру він до обвинуваченого не має.
Стороною захисту суду також було надано розписку потерпілого ОСОБА_7 від 12.11.2015 року про повне відшкодування шкоди від злочину.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що на цей час продовжують існувати наступні ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого: ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування або суду, виїхавши з м. Ужгорода та Закарпатської області.
При цьому усунення цих ризиків, які зумовлювали застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливе і при застосуванні домашнього арешту.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч. 1 ст.181 КПК України).
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
Обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.
З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання обвинуваченого під вартою, клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на біль м`який задовольнити, змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням засобів електронного контролю строком на два місяці.
Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також протягом двох місяців з дня винесення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із свідками: ОСОБА_13 та ОСОБА_6 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Ужгородський РВП ГУНП в Закарпатській області.
Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на біль м`який - задовольнити.
Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням засобів електронного контролю строком на два місяці, тобто до 09 серпня 2016 року.
Зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також протягом двох місяців з дня винесення зазначеної ухвали виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування із свідками: ОСОБА_13 та ОСОБА_6 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Ужгородський РВП ГУНП в Закарпатській області.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору і надіслати начальнику відділу ДДПВП України Закарпатської області Закарпатської УВП № 9 та Ужгородському РВП ГУНП в Закарпатській області для виконання.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1