Дата документу Справа № 314/5338/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/5338/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1515/16 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Запоріжжя Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі (у режимі відео конференції) апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 4 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.
Як вбачається матеріалів провадження, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 6 лютого 2014 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 6 квітня 2016 року у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання до дня набрання вироком законної сили, а саме 29 грудня 2013 року по 12 березня 2014 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року), із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.
В установах виконання покарань знаходиться з 31 грудня 2013 року
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 4 серпня 2016 року засудженому ОСОБА_7 , який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Камянській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 101) відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, з тих підстав, що за час відбування покарання засуджений не проявив себе, як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що адміністрація колонії хоча і дала позитивну характеристику у відношенні нього, однак не в повному обсязі. Так як він працював бібліотекарем, однак вимушений був звільнитися за станом здоров`я, внаслідок чого був позбавлений можливості в подальшому заробляти заохочення.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Крім викладеного у скарзі пояснив, що під час відбування покарання він постійно працював на теплицях та в бібліотеці. Приймав активну участь в самодіяльних закладах колонії, витупив з трьома концертами, але з невідомої йому причини адміністрація колонії ніяким чином його заохочувати не стала. Також пояснив, що під час відбування покарання він закінчив навчання в Біблейській школі, регулярно відвідує церкву. Останній час дійсно роботу, пов`язану з фізичною працею не виконує, але не з приводу того, що не бажає працювати, а через наявність мозолів на руках, які тривалий час не заживають. Пояснив, що на свободі у нього є міцні соціальні зв`язки, дружина та донька, постійне місце проживання.

Представник адміністрації ОСОБА_8 вважав, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення та перевиховання, разом з тим проти задоволення його апеляційної скарги не заперечував та підтвердив, що дійсно раніше ОСОБА_7 працював, стягнень не має, має одне заохочення, приймав активну участь в самодіяльності, не працює останні півтора місяці через стан здоров`я, оскільки у нього мозолі на руках та він не може працювати.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого.

Заслухавши доповідь судді по справі, засудженого ОСОБА_7 , представника адміністрації ОСОБА_8 та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано після відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за тяжкий умисний злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або знаття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , який засуджений вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 6 лютого 2014 року за ч. 3 ст. 185 ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі та якому відповідно до ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області в даному кримінальному провадженні зараховано у строк відбуття призначеного вказаним вироком покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 грудня 2013 року по 12 березня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 31 грудня 2013 року.

Таким чином матеріали провадження доводять, що ОСОБА_7 на час його звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відбув більше, ніж дві третини від призначеного йому за вироком суду покарання і він має формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як свідчить зміст оскаржуваною ухвали суду першої інстанції, підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення стало саме відсутність іншої обов`язкової умови для його застосування, зазначеної у частині 2 статті 81 КК України, а саме, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення не довів.

Судова колегія не погоджується з такими висновкам суду першої інстанції та вважає їх такими, о не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження за весь час відбування покарання засуджений характеризуються виключно з позитивного боку, має одне заохочення, стягнень не має.

Згідно наявної характеристики, засуджений дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, підтримує зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки, на заходи виховного характеру реагує посередньо, бере участь у програмі диференційного виховного впливу «Права освіта».

З негативних відомостей характеристика на засудженого містить лише посилання на те, що він посередньо ставиться до майна установи та не завжди використовує за призначенням предмети, які використовує при виконання дорученої роботи.

Що стосується довідки, згідно якої ОСОБА_7 не приймав активної участі в самодіяльних організаціях (а.с. 9), то її зміст фактично спростований поясненнями представника адміністрації в судовому засіданні апеляційного суду, який пояснив, що ОСОБА_7 приймав таку участь, грав концерти.

За медичною довідкою ОСОБА_7 перебуває на обліку в медичній частині з діагнозом ЗЗТБ верхньої частки правої легені з виходом в туберкулому, категорія 5.1.

Крім наявних в матеріалах провадження письмових доказів судова колегія оцінює також і пояснення представника адміністрації в судовому засіданні апеляційного суду, який не спростовував того, що ОСОБА_7 не працює лише останні півтора місяці і обумовлено це не тим, що він не бажає працювати, а незадовільним станом його здоров`я і працювати він не може через пошкодження рук. Не спростовував представник адміністрації також і активної участі засудженого у самодіяльних заходах, та його навчання в Біблейські школі.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і його клопотання підлягає задоволенню.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 405, 407, 409, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 4 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково на невідбутий строк 8 (вісім) місяців 4 (чотири) дня від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 6 лютого 2014 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3