У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0001867 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2015 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, отриманням, перевезенням, зберіганням і видачею грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей, на строк три роки.
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь ДП «ПАСС» ТОВ «СНАЙП» на відшкодування матеріальної шкоди 106 069 грн. 86 коп.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, обіймаючи посаду ювеліра-монтувальника ДП «ПАС» ТОВ «СНАЙП», згідно договору прийняв на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за всі передані йому в установленому порядку товарно-матеріальні цінності та гроші і в період з 01 січня по 16 березня 2015 року на своєму робочому місці на вул. 50 років СРСР, 7 у м. Чернігові незаконно привласнив ювелірні вироби із золота 585 проби загальною вагою 214,96 г та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв ДП «ПАСС» ТОВ «СНАЙП» матеріальну шкоду на суму 106 069 грн. 86 коп.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про зміну судових рішень та звільнення його від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 1 рік. Зазначає, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував, що він визнав вину, щиро розкаявся, має на утриманні бабусю похилого віку і зобов`язався відшкодувати завдану злочином шкоду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволеннюна таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Доводи засудженого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого заслуговують на увагу.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вказаних вимог закону суди першої та апеляційної інстанцій повною мірою не дотрималися.
Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, позитивно характеризується, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні бабусю похилого віку, злочин скоїв середньої тяжкості і у молодому віці.
З урахуванням викладеного, а також того, що засуджений ОСОБА_7 повністю відшкодував заподіяну злочином шкоду, ДП «ПАСС» ТОВ «СНАЙП» до нього ніяких претензій не має, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
За таких обставин касаційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а судові рішення щодо ОСОБА_7 підлягають зміні.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судових рішень у справі, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому основного покарання за ч. 1 ст. 191 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3