Провадження № 1-кс/201/7097/2016
УХВАЛА
Іменем України
19 вересня 2016 року м. Дніпро
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №000151, внесеного до ЄРДР 07.03.2014 за ознаками ч. 1 ст. 385 КК України, зобов`язання слідчого провести допит свідків, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №000151, внесеного до ЄРДР 07.03.2014 за ознаками ч. 1 ст. 385 КК України, зобов`язання слідчого провести допит свідків.
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що 11.08.2016 він отримав оскаржувану постанову без номера. Постанова про закриття провадження неодноразово скасувалася. Кримінальне провадження №0000151 розпочате 07.03.2014 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого суду м. Дніпропетровська від 05.03.2014, за фактом відмови у наданні свідчень під час допиту 30.10.2013 свідка ОСОБА_5 , яка двічі відмовилась давати пояснення, відповідати на питання, приймати участь в слідчих діях, що підтверджується її підписом на двох протоколах допиту. Зазначає, що ОСОБА_5 не мала права відмовитися давати свідчення стосовно підстав співпраці адвокатської фірми ТОВ «Лев» з АБ «Радабанк», ТОВ «Укрсібвіза», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими, оскільки ці відомості не є інформацією про особу свідка. Свідчення ОСОБА_5 , яка перебувала на посаді генерального директора АБ «Коршун Марії «Лев», що є право наступником ТОВ «Лев» могли б допомогти виявити кола виконавців кримінального переслідування мене. Крім того, без свідчень ОСОБА_5 неможливо встановити походження підроблених документів, які використовували співробітники АФ ТОВ «Лев». Тобто, відмовившись взагалі надавати свідчення свідок ОСОБА_5 перешкодила слідству у встановленні істини.
Посилання ОСОБА_5 на вимоги ст. 63 Конституції України та наявність небезпеки до неї з боку ОСОБА_3 є надуманими, тому що, як сама зазначила ОСОБА_5 вона безпосередньо особисто участі в розслідуванні будь-яких кримінальних справ проти ОСОБА_3 не приймала. Адвокатська недоторканність або вимоги ст. 22 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» також не може бути використані стосовно ОСОБА_5 ,. тому що згадані питання до неї ставилися як до керівника суб`єкту господарювання - АФ ТОВ «Лев». Питання стосовно господарсько-фінансових відносин між юридичними особами, на підставі яких деякі юристи ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ) надавали послуги ніяким чином не становлять адвокатську таємницю.
Через відмову ОСОБА_5 надавати свідчення у провадженні не встановлені обставини щодо відношення АФ ТОВ «Лев» до надання адвокатських, а не представницьких послуг юридичним та фізичним особам (АБ «Радабанк», ТОВ «Укрсібвіза», ОСОБА_11 , ОСОБА_7 ), щодо приналежності юристів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до АФ ТОВ «Лев» і наявності у них адвокатських посвідчень.
На підставі ухвал слідчих суддів в ході розслідування додатково зібрані матеріали, які однозначно доказують, відсутність права у ОСОБА_5 на адвокатський імунітет і її обізнаність з усіх питань, на які вона відмовилась відповідати, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 385 КК України.
Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим невмотивовано проігноровані безпосередньо його показання і показання свідка слідчого ОСОБА_12 , який 30.10.2013 проводив допит. Зібрані матеріали доводять незаперечно факт скоєння кримінального правопорушення з боку ОСОБА_5 за ознаками за ч. 1 ст. 385 КК України.
Вважає, що невірним висновком є посилання слідчого на те, що представництво ОСОБА_5 інтересів підсудної ОСОБА_13 свідчить про наявність адвокатського імунітету у ОСОБА_5 , тому відсутній склад злочину за ознаками за ст. 385 КК України.
Майже за рік (з лютого 2015 до січня 2016) при проведенні досудового розслідування не був допитаний жоден свідок, не було встановлені місця проживання ключових свідків - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , без свідчень яких встановити наявність або відсутність складу злочину у відмові ОСОБА_5 надавати свідчення неможливо. Крім того, слідчим залишений поза уваги той факт, що кримінальна справа №1-452/03 була знищена, а тому навіть факт того, що ОСОБА_5 була захисником ОСОБА_13 потребує перевірки, тому що у тексті постанови від 27 травня 2003 Кіровського суду м. Дніпропетровська про припинення провадження у кримінальній справі стосовно ОСОБА_13 в зв`язку із застосуванням амністією згадки про захисника ОСОБА_5 не має.
В зв`язку з тим, що без допиту зазначених свідків неможливо прийти до виваженого висновку щодо наявності або відсутності доказів вини у відмові свідка ОСОБА_5 надавати свідчення, за вимогами за п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, потрібно шляхом оскарження дій слідчого зобов`язати його вчинити певну дію.
Враховуючи викладене, просив скаргу задовольнити.
Заявник в судове засідання, не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, просив скаргу розглядати без його участі.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Аудіофіксація процесу не здійснювалася, оскільки відповідних заяв не надходило.
Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено судом, постановою слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження №000151, внесене до ЄРДР 07.03.2014 за ознаками ч. 1 ст. 385 КК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.385 КК України та складу будь-якого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону прокурором не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.
Суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №201/2630/14-к від 05.03.2014, за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 зобов`язано прокуратуру Дніпропетровської області внести відомості до ЄРДР за фактом відмови 30.10.2013 у даванні показань свідком ОСОБА_5 при допиті її у кримінальному провадженні №0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що у провадженні слідчого СВ СУ прокуратури області перебувало кримінальне провадження № 0000001, яке внесено до ЄРДР відносно посадових осіб прокуратури області, суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та суддів апеляційного суду Дніпропетровської області при проведенні досудового розслідування, винесенні постанови про застосування амністії № 1-452/03 та апеляційного оскарження відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
В ході досудового розслідування кримінального провадження №0000001 виникла необхідність проведення допиту ОСОБА_5 , яка безпосередньо приймала участь у досудовому розслідуванні та розгляді кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_13 , внаслідок задоволення слідчим клопотання заявника у кримінальному провадженні № 0000001 ОСОБА_3 , який наполягав на проведенні допиту свідка ОСОБА_5 із застосуванням відеозапису та у його присутності.
На виконання зазначеного клопотання 30.10.2013 слідчим СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 проведено слідчу дію - допит свідка ОСОБА_5 із застосуванням відеозапису, який здійснювався заявником у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та за його особистою участю.
В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000151 долучені та досліджені документи, які стали, на думку заявника, приводом для внесення відомостей до ЄРДР, а саме протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 30.10.2013, роздруківка технічного запису судового засідання у справі № 1-452/03, сам електронний носій запису, ордер № 05 від 21.03.2003 про доручення представлення інтересів ОСОБА_13 , обвинуваченої за ст. 367 ч. 1 КК України в суді та правоохоронних органах, та інші документи.
Вивченням зазначених документів встановлено, що дійсно ОСОБА_5 на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» здійснювала представництво інтересів обвинуваченої, а в подальшому підсудної ОСОБА_13 .
Відповідно до ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатура України здійснює свою діяльність на принципах верховенства закону, незалежності, демократизму, гуманізму і конфіденційності.
Адвокат має право займатись адвокатською діяльністю індивідуально, відкрити своє адвокатське бюро, об`єднуватися з іншими адвокатами в колегії, адвокатські фірми, контори та інші адвокатські об`єднання, які діють відповідно до цього Закону та статутів адвокатських об`єднань.
В даному випадку ОСОБА_5 діяла в межах повноважень наданих їй у статусі адвоката в адвокатській фірмі «Лев» на підставі принципів, зазначених у ст. 4 Закону України № 5076-VI1, у тому числі на принципах конфіденційності.
Окрім того, ст. 10 Правил адвокатської етики, які затверджені Установчим З`їздом адвокатів України 17.11.12 року зазначають, що дотримання принципу конфіденційності є необхідною і щонайважливішою передумовою довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, без яких є неможливим належне надання правової допомоги, здійснення захисту та представництва. Тому збереження конфіденційності будь-якої інформації, яка визначена як предмет адвокатської таємниці Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» або становить персональні дані про фізичну особу, які охороняються законодавством з питань захисту персональних даних, є правом адвоката у відносинах з усіма суб`єктами права, які можуть вимагати розголошення такої інформації, та обов`язком щодо клієнта і тих осіб, кого ця інформація стосується.
Дія принципу конфіденційності не обмежена в часі.
Розголошення відомостей, що складають адвокатську таємницю, заборонено за будь-яких обставин, включаючи незаконні спроби органів дізнання, слідства і суду допитати адвоката про обставини, що складають адвокатську таємницю.
Інформація та документи можуть втратити статус адвокатської таємниці за письмовою заявою клієнта (особи, якій відмовлено в укладенні договору про надання правової допомоги) з передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підстав. При цьому інформація та документи, що отримані від третіх осіб і містять відомості про них, можуть поширюватися з урахуванням вимог законодавства з питань захисту персональних даних.
Адвокат зобов`язаний забезпечити розуміння і дотримання принципу конфіденційності його помічниками, стажистами та членами технічного персоналу.
Розголошення відомостей, що складають адвокатську таємницю, заборонено за будь-яких обставин, включаючи незаконні спроби органів дізнання, попереднього слідства і суду допитати адвоката про обставини, що складають адвокатську таємницю.
Вказане свідчить, що при проведенні процесуальної дії слідчим ОСОБА_12 зі свідком ОСОБА_5 , та допиті її з питань, які безпосередньо стосуються її особистих інтересів, тобто таких питань відносно самої особи, та з питань надання юридичних послух її клієнта ОСОБА_13 свідок могла та в окремих випадках, які стосуються безпосередньо її діяльності пов`язаної з обвинувачення ОСОБА_13 .
Таким чином, ОСОБА_5 не може нести кримінальну відповідальність за відмову від давання показів як свідок, в її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 385 КК України.
Також під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні в діях ОСОБА_5 не встановлено ознак будь - яких інших кримінальних правопорушень.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2014 скасовано постанову від 15.08.2014 року про закриття даного кримінального провадження, у зв`язку із тим, що в спірній постанові слідчий посилається на те, що у свідка ОСОБА_5 наявні підстави для відмови в наданні свідчень на поставлені їй питання за №№3,4,5,8 про її допиті 30.10.2013 року з посиланням на адвокатську таємницю.
В той же час питання наявності таких підстав при винесені спірної постанови слідчим не перевірялося, та взагалі не досліджувалося, що свідчить про неповноту досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні в цій частині і є підставою для задоволення скарги.
Як видно із протоколу допита свідка ОСОБА_5 від 30.09.2013, їй були поставлені питання щодо працівників фірми ТОВ «Лев», підстав співпраці ТОВ «Лев» з АБ «Радабанк», ТОВ «Укрсібвіза», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими. Свідок ОСОБА_5 відмовилася надавати свідчення, зокрема, і через те, що ОСОБА_3 може використані відповідь для цілей, які порушать її права. При цьому ОСОБА_5 не вказувала, що будуть порушені права, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Разом із тим, в оскаржуваній постанові йдеться про те, що ОСОБА_5 відмовилася давати показання у зв`язку із тим, що вона надавала юридичні послуги клієнту ОСОБА_13 , інформація про які становлять адвокатську таємницю, розголошення якої заборонено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
За таких обставин, суд приходить до висновку, що питання наявності таких підстав відмови від давання показань стосовно працівників фірми ТОВ «Лев», підстав співпраці ТОВ «Лев» з АБ «Радабанк», ТОВ «Укрсібвіза», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими, тобто, які не стосуються надання послуг клієнту ОСОБА_13 , при винесені спірної постанови слідчим не перевірялося, та взагалі не досліджувалося, що свідчить про неповноту досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні.
З оскаржуваної постанови вбачається, що в ході досудового слідства не були допитані ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також не вмотивовано підстав недоцільності та неможливості їх допиту.
Крім того, як видно з копії наданої заявником постанови, вона не містить дати прийняття, що є порушенням ч. 5 ст. 110 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Що стосується вимог заявника про зобов`язання слідчого провести допит свідків, то ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними.
Керуючись ст. ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити частково.
Постанову слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №000151, внесеного до ЄРДР 07.03.2014 за ознаками ч. 1 ст. 385 КК України - скасувати.
Матеріали кримінального провадження №000151, внесеного до ЄРДР 07.03.2014 за ознаками ч. 1 ст. 385 КК України, направити до прокуратури Дніпропетровської області для продовження досудового розслідування.
У задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1