АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/495/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 642/7229/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.03.2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0002299 , -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.03.2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні 0002299, вилученого в ході огляду особистих речей підозрюваного за ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_8 22.03.2016 року. З ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого є те, що у судове засідання без поважної причини не з`явився слідчий ОСОБА_9 , що розцінено слідчим суддею як небажання підтримати вказане клопотання. Крім того, слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено наявності достатніх підстав для накладення арешту на майно, відсутні документи або їх копії, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, та не додані документи, якими слідчий обґрунтовує клопотання.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді прокурор Харківської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.03.2016 року скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою накласти арешт на вилучене у підозрюваного майно.
Вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що слідчим суддею не було вжито заходів задля виклику у судове засідання слідчого та прокурора. Крім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі посилається на зміст ст. 170 КПК України, викладену у редакції, яка на час розгляду клопотання вже втратила чинність. Зазначає, що слідчим у клопотанні вказано, що незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, втрати, пошкодженню, що буде перешкодити встановленню істини по справі, так як існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002299 за заявою ОСОБА_10 про те, що 21.08.2015 року, близько 17.00 години, за адресою Довгалевського 9/7, невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи вантажем, що належить ТОВ «Фудмережа», вартістю 396877,88 гривень, були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. 21.03.2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Під час огляду особистих речей ОСОБА_8 22.03.2016, у н підозрюваного було вилучено: 1) проїзний квиток на ім`я ОСОБА_8 ЩЕ289 - Тула-Червоний Лиман; 2) проїзний квиток № 780582 - Червоний Лиман-Тула; 3) банкнота номіналом 1 долар США - Е69527507F; 4) банкнота номіналом 1 долар США - R14772771 А; 5) банкнота номіналом 50 рублів РФ Яа 4769916; 6) сім-карта «Київстар» НОМЕР_1 ; 7) сім-карта «Білайн» НОМЕР_2 ; 8)сім-карта НОМЕР_3 ; 9) сім-карта ЕІМС НОМЕР_4 ; 10) картка «Спецсетьстройбанк» НОМЕР_5 ; 11) картка «Приватбанк кредитка» НОМЕР_6 ; 12) картка «Приватбанк» держрозрахункова НОМЕР_7 ; 13) картка «Приватбанк» для виплат НОМЕР_8 ; 14) мобільний телефон SUMSUNG GТ-Е1080W, ІМЕІ: НОМЕР_9 ; 5) чеки Приватбанк»: НОМЕР_10 , номер карти НОМЕР_11 , 31.07.2013, 140 гривень; НОМЕР_12 , номер карти НОМЕР_11 , 19.01.2013, 190 гривень; НОМЕР_13 , номер карти НОМЕР_11 , 25.07.2013, 110 гривень; НОМЕР_14 , номер карти НОМЕР_11 . 20.05.2013; НОМЕР_15 ; НОМЕР_16 , номер карти НОМЕР_11 , 21.02.2013, 1700 гривень; . 150 гривень; НОМЕР_17 , номер карти НОМЕР_18 , 600 гривень, 20.07.2015; 16) аркуш паперу, на якому барвником синього кольору написано: « НОМЕР_19 (59) отд. Закупа Екатеринбург».
Слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді та просив накласти арешт на зазначене майно, посилаючись, що є достатні підстави вважати, що дані предмети могли бути використані як знаряддя вчинення злочину та зберегли на собі його сліди, з метою забезпечення збереження вказаного майна.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя при прийнятті рішення посилався на положення ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції, які на час розгляду клопотання була змінена, тобто слідчий суддя дав оцінку доводам автора клопотання без урахуванням положення закону, що діяло на момент прийняття рішення.
Посилання слідчого судді на ту обставину, що у судове засідання не з`явився слідчий, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання слідчого є необґрунтованими оскільки ч. 1 ст. 172 КПК України передбачає можливість розгляду клопотання про арешт майна по суті без участі слідчого та/або прокурора. Неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає такому розгляду клопотання.
Серед інших підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчим суддею також зазначено, що слідчим не надано документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. Проте, апеляційний суд не може погодитися з таким обґрунтуванням, оскільки п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачає, що у клопотанні мають бути зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном. Та обставина, що вилучене майно належить ОСОБА_8 підтверджується копією протоколу огляду предметів від 22.03.2016 року, які були вилучені в портмоне належному ОСОБА_8 . Зазначений протокол огляду був доданий до клопотання слідчого, однак слідчим суддею це не прийнято до уваги.
Також апеляційний суд вважає необґрунтованим рішення слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання у зв`язку з ненаданням оригіналів, або копій документів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, оскільки в такому разі слідчий суддя міг застосувати вимоги ч. 3 ст.172 КПК України.
Разом з тим, колегія суддів відмічає, що слідчим зазначено, як підставу для арешту майна те, що вилучені у підозрюваного вищенаведені речі могли бути використані як знаряддя вчинення злочину та зберегли на собі його сліди. Тобто це майно відповідає вимог ст. 98 КПК України.
Частинами 1-3 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що необхідність арешту майна обґрунтована слідчим з посиланням на те, що існує достатньо підстав вважати, що воно є доказом злочину, зберегло на собі його сліди, могло використовуватись як знаряддя злочину, тому необхідно вжити заходи для його збереження.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчим доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, вилученого у підозрюваного ОСОБА_8 в ході огляду його особистих речей 22.03.2016 року для забезпечення збереження речових доказів.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.03.2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0002299 скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання слідчого від 23.03.2016 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 002299 задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 22.02.2016 року у ОСОБА_8 в ході огляду його особистих речей, перелік яких міститься в протоколі огляду предметів від 22.03.2016 року.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: