Справа № 694/2025/15-к Провадження №1-кп/694/13/16
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
29.02.2016 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
25 жовтня 2015 року, у не встановлений слідством час, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб та власника, таємно, умисно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, підійшов до вхідних дверей під`їзду № 3 вказаного будинку, звідки за допомогою металевої викрутки, викрав металевий кодовий замок вартістю 364 грн., після чого з місця скоєння злочину з викраденим зник, задавши ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.
Крім того, 25 жовтня 2015 року, у не встановлений слідством час, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб та власника, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, підійшов до вхідних дверей під`їзду № 1 вказаного будинку, звідки за допомогою металевої викрутки, викрав металевий кодовий замок вартістю 338 грн., після чого з місця скоєння злочину з викраденим зник, задавши ОСОБА_7 матеріальних збитків на вказану суму.
Крім того, 25 жовтня 2015 року, у не встановлений слідством час, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, перебуваючи за адресою АДРЕСА_5 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб та власника, таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, підійшов до вхідних дверей під`їзду № 2 вказаного будинку, звідки за допомогою металевої викрутки, викрав металевий кодовий замок вартістю 260 грн., після чого з місця скоєння злочину з викраденим зник, задавши ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю. Дав показання про те, у вечірній час 25 жовтня 2015 року він прийшов до будинку по АДРЕСА_3 , де за допомогою викрутки відкрутив металевий кодовий замок з дверей під`їзду. Того ж вечора за допомогою викрутки відкрутив металеві кодові замки з вхідних дверей під`їздів в будинку по АДРЕСА_6 . Вказані замки він продав своєму знайомому ОСОБА_9 за 200 грн. В подальшому до нього приїхали працівники поліції та він розповів про крадіжку і повернув гроші своєму знайомому, а кодові замки їх власникам. В скоєному щиро розкаюється та пообіяцяв виправитись.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочинів доведена повністю та кваліфікує його дії:
-за епізодом викоадення майна потерпілого ОСОБА_6 - за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
-за епізодами викрадення майна потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винного, який ніде не працює, раніше судимого за вчинення корисливих злочнів, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Алкоголізм» з 2013 року.
Обставиною, що пом`якшу є покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. При цьому необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України та призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочини до постановлення вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року, за яким його засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань.
З урахуванням тяжкості злочинів та особи винного, відсутності претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілих, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування покарання та вважає за доцільне призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речовими доказами у справі визнано 3 металеві кодові замки, долю яких суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року, у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку два роки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази: 3 металеві кодові замки, передані під розписку потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , залишити їм, як законним володільцям.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1