Справа № 640/7625/16-к
н/п 1-кс/640/7642/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
адвоката - ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
Зокрема, в ході досудового слідства встановлено, що у вересні 2016 року (точна дата на даний час не встановлена) у громадянина РФ ОСОБА_6 , який перебував на території с. Покотилівка Харківського району Харківської області, за попередньою змовою із невстановленою на даний час особою із псевдонімом у програмі для спілкування через мережу Інтернет «Conversation» («Конверсейшн») « ОСОБА_8 », виник злочинний умисел, направлений на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю психотропної речовини.
З метою реалізації зазначеного злочинного умислу, ОСОБА_6 , з метою конспірації, надав через використання програми «Конверсейшн» невстановленій особі « ОСОБА_8 » адресу свого місця проживання в АДРЕСА_1 ), яке останній орендує, а також вказав прізвище та ім`я „ ОСОБА_9 .
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, у вересні 2016 року (точна дата на даний час не встановлена) ОСОБА_6 спільно із невстановленою особою із псевдонімом « ОСОБА_8 » здійснили замовлення в Нідерландах психотропної речовини амфетаміну. Постачальник зазначеної психотропної речовини, за узгодженням із замовниками ( ОСОБА_6 та невстановленою особою « ОСОБА_8 »), здійснив її відправлення через поштову службу звичайною бандероллю. При цьому вміст вказаного відправлення не декларувався, що охоплювалося умислом ОСОБА_6 , спрямованого на переміщення через митний кордон України з Нідерландів на територію України вказаної психотропної речовини з приховуванням від митного контролю.
25 вересня 2016 року міжнародне відправлення звичайна бандероль на ім`я „ ОСОБА_9 , на адресу: АДРЕСА_1 , перетнуло митний кордон України та пройшло митний контроль. В той же день в результаті проведення огляду місця події, вміст відправлення було вилучено та направлено на експертизу.
Згідно із висновком експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № 1435 від 29.09.2016, речовина, що містилась у вищевказаному міжнародному відправленні загальною вагою 45,3758 г, містить психотропну речовину, обіг якої обмежений амфетамін, масою 3,883 г, що, відповідно до таблиці 2, затвердженої наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, становить великий розмір психотропної речовини, яка знаходяться у незаконному обігу.
В результаті проведення співробітниками УСБУ в Харківській області негласної слідчої (розшукової) дії контрольованої поставки, вміст вищевказаного відправлення звичайної бандеролі, був замінений на речовину, що за зовнішніми ознаками схожа на психотропну речовину, однак не містить заборонених або обмежених в обігу елементів.
04 жовтня 2016 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_6 у відділенні поштового зв`язку за адресою: Харківська обл., Харківський район, с. Покотилівка, вул. Тімірязєва, 24, отримав поштове відправлення звичайну бандероль із імітаційною речовиною, та прослідував із нею до свого автомобіля марки «KIA CERATO», реєстр. № НОМЕР_1 , який знаходився біля відділення поштового зв`язку, де був затриманий співробітниками УСБУ в Харківській області.
04.10.2016 о 12.20 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.305 КК України.
04.10.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.305 КК України.
Слідчий, посилаючись на ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, вказав, що предмети, вилучені за результатом проведення обшуку відповідають критеріям статті 98 КПК України та можуть свідчити про причетність вищевказаних осіб до незаконного придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту та до незаконного збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів.
Таким чином, на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані предмети та документи відповідають критеріям, зазначеним у ч.3 ст. 170 КПК України.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Слідчий зазначив, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий посилаючись на ч.5 ст.170 КПК України, вказав, що враховуючи, що санкцією ч. 2 ст. 305 КК України передбачено конфіскацію майна як вид додаткового покарання, наявна необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного.
Відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 171 КПК України, вилучення вказаних предметів та документів за місцем мешкання підозрюваного та в автомобілі, що належить йому на праві власності, за участю та у присутності останнього, є конкретним фактом, підтверджуючим право власності на майно.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили про його задоволення.
Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував в частині накладення арешту на автомобіль марки «Kia Cerato», реєстр. № НОМЕР_1 , посилаючись на те, що він не є предметом злочину, а питання конфіскації майна на даний час не вирішується, та просив передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання батька підозрюваного ОСОБА_10 .
Підозрюваний ОСОБА_6 повністю підтримав позицію захисника.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі ОСОБА_6 марки «КІА Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 (а.с. 38-40).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 41-43).
Метою обшуків у вищевказаних ухвалах зазначено відшукання та вилучення речей, предметів та документів, що свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення контрабанди особливо небезпечної психотропної речовини, а також до незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, та мають значення для розслідування у даному кримінальному провадженні: вмісту міжнародного поштового відправлення простої бандеролі, яке надійшло з Нідерландів до України, на адресу: АДРЕСА_1 , де містяться речі, що свідчать про причетність ОСОБА_6 до контрабанди психотропної речовини в Україну, комп`ютерної техніки, носіїв інформації, документів, засобів зв`язку, чорнових записів, грошових коштів, а також предметів, вилучених законом з обігу
04.10.2016 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 в автомобілі ОСОБА_6 марки «КІА Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 проведено обшук, в ході якого, згідно протоколу обшуку від 04.10.2016 вилучено майно, перелічене в даному клопотанні слідчого (а.с. 16-20).
04.10.2016 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого, згідно протоколу обшуку від 04.10.2016 вилучено майно, перелічене в даному клопотанні слідчого (а.с. 10-15).
04.10.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.305 КК України (а.с. 28-30).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення обшуків, за виключенням посвідчення водія серії НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_6 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, крім того накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 305 КК України.
Вилучене відповідно до протоколів обшуків від 04.10.2016 майно, за виключенням посвідчення водія серії НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_6 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового арешту майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.
Разом з тим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на посвідчення водія серії НОМЕР_11 на ім`я ОСОБА_6 .
В цій частині стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в цій частині клопотанні слідчого, прокурора, не доведено значення документів, для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля марки «Kia Cerato», реєстр. № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 - ОСОБА_6 , відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль, вилучений під час проведення обшуку 04.10.2016 р., а саме автомобіль марки «Kia Cerato», реєстр. № НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити Управління СБ України в Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1