Справа №522/6461/16-к
Провадження №1-кп/522/698/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000078 від 04.02.2016 року на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Запоріжжя, з середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, українки, з середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисник- ОСОБА_10

обвинувачена- ОСОБА_6

обвинувачена- ОСОБА_7 ,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , маючи єдиний умисел на здійснення вербування людини з метою подальшого переміщення за межі України до Туреччини для сексуальної експлуатації за грошову винагороду, підшукала ОСОБА_11 і, переслідуючи мету наживи, здійснила її вербування, а також вступила в злочинну змову з ОСОБА_7 , після чого підшукали за допомогою невстановлених осіб раніше незнайомих їм ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і, переслідуючи мету наживи, здійснили їх вербування за наступних обставин.

Так, в грудні 2015 року (більш точна дата слідством не встановлена), ОСОБА_6 в ході телефонної розмови з раніше знайомою ОСОБА_11 , переслідуючи злочинний намір, направлений на вербування людини з метою сексуальної експлуатації з використанням її уразливого стану, діючи протиправно, довідалась, що та внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних її скрутним матеріальним становищем, боргами, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, наявності кредиту, переконавшись, що вона перебуває в уразливому стані, усвідомлюючи цю обставину, умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях запропонувала ОСОБА_11 роботу повією на території Туреччини.

При цьому роз`яснила їй умови проживання та праці, а також розміри оплати за надання нею сексуальних послуг клієнтам та пояснила, що вона буде проживати в оплачуваному будинку (віллі) з іншими дівчатами, які теж працюють повіями, де їх будуть забезпечувати харчуванням, матимуть приблизно 3 клієнти на день, а також 70 доларів СІЛА за годину надання сексуальних послуг. Також, пообіцяла оплатити витрати на переліт до Туреччини, які остання повинна повернути з першої зарплати, поставивши тим самим потерпілу в залежне від неї матеріальне положення.

Крім того, з метою остаточного переконання потерпілої ОСОБА_6 запевнила ОСОБА_11 , що сама, неодноразово їздить до Туреччини, де надає сексуальні послуги за матеріальну винагороду та на своєму прикладі може сказати, що дівчині нічого не загрожуватиме.

Не отримавши конкретної відповіді, ОСОБА_6 продовжила вербування потерпілої та стала неодноразово телефонувати на її номер мобільного телефону, писати повідомлення за допомогою програми миттєвого обміну повідомленнями «Viber».

У подальшому, отримавши від потерпілої згоду та у зв`язку з відсутністю у останньої коштів, 10.02.2016 року ОСОБА_6 надіслала на банківську картку № НОМЕР_1 для ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 500 гривень для організації її приїзду з м. Луцька до м. Одеси 12.02.2016 року.

13.02.2016 року приблизно о 06:00 годині ранку ОСОБА_11 приїхала до м. Одеси, про що повідомила ОСОБА_14 та стала з нею проживати у невстановлених місцях м. Одеси.

У цей же час, з метою досягнення злочинного наміру, ОСОБА_6 вкотре обговорили з ОСОБА_11 обставини запропонованої нею роботи та перельоту, а також запевнила останню в безпеці її вибору.

У подальшому, в невстановлений період часу, невстановлена особа, яка знаходилась на території Туреччини на прохання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 забронювала електронні авіаквитки на рейс 8Q3287 по напрямку Одеса-Стамбул на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6

17.02.2016 року о 12:30 годин ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прибули до міжнародного аеропорту «Одеса», який розташований за адресою: м. Одеса - 54, Аеропорт ТА, де після проходження митного контролю, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 було затримано співробітниками поліції.

Крім того, в невстановлений період часу, ОСОБА_6 , маючи умисел на здійснення вербування людини з метою подальшого переміщення за межі України до Туреччини для сексуальної експлуатації за грошову винагороду, вступила в злочинну змову з ОСОБА_7 після чого підшукали за допомогою невстановлених слідством осіб раніше незнайомих їм ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і переслідуючи мету наживи, здійснили їх вербування при наступних обставинах.

У невстановлений період часу ОСОБА_7 передала невстановленій слідством особі на ім`я ОСОБА_15 свій номер мобільного телефону та повідомила, що зможе підшукати високооплачувану роботу дівчатам на території Турецької Республіки.

Так, приблизно в на початку грудня 2015 року, невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_15 », знаходячись біля ринку «Привоз» в м. Одесі, з`ясувала, що ОСОБА_12 займається пошуком роботи, після чого, передала їй номер мобільного телефону ОСОБА_7 та повідомила, що остання може допомогти з її працевлаштуванням. У свою чергу ОСОБА_12 в середині грудня 2015 року зателефонувала за вказаним номером мобільного телефону, та під час розмови ОСОБА_7 запропонувала їй зустрітися.

Продовжуючи злочинний намір, направлений на вербування з метою сексуальної експлуатації з використанням уразливого стану особи, діючи протиправно, знаходячись у міському саду на розі вулиць Преображенської та Дерибасівської в м. Одесі, ОСОБА_7 довідалась в ході розмови, що ОСОБА_12 внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних її скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, наявності на утриманні двох малолітніх дітей та переконавшись, що вона перебуває в уразливому стані, усвідомлюючи цю обставину, умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях, стала пропонувати роботу повією на території Туреччини.

При цьому роз`яснила їй умови проживання та праці, а також розміри оплати за надання нею сексуальних послуг клієнтам та пояснила, що вона буде проживати в оплачуваному будинку (віллі) з іншими дівчатами, які теж працюють повіями, де їх будуть забезпечувати харчуванням, матимуть приблизно 3 клієнти на день, а також 70 доларів СІЛА за годину надання сексуальних послуг. Також, пообіцяла оплатити витрати на переліт до Туреччини, які остання повинна виплатити з першої зарплати, поставивши тим самим потерпілу в залежне від неї матеріальне положення.

Крім того, з метою остаточного переконання потерпілої, ОСОБА_7 запевнила останню, що вона раніше неодноразово відправляла дівчат, які згодом поверталися додому і їм нічого не загрожувало, а також, що колись сама таким чином заробляла гроші.

Отримавши від потерпілої згоду ОСОБА_7 повідомила про вказане ОСОБА_6 після чого періодично телефонувала зі свого мобільного телефону на телефон потерпілої, вела з нею переписку за допомогою програми миттєвого обміну повідомленнями «Viber», отримувала необхідні відомості (фотографії, готовність закордонного паспорту, тощо) та продовжувала її вербувати для поїздки до Туреччини для зайняття проституцією.

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, в невстановлений період часу, ОСОБА_7 повідомила потерпілу, що вилітати остання буде не з нею, а з ОСОБА_6

11.02.2016 року о 19:00 годині, знаходячись в приміщенні кафе «Тор саїе», розташованого по вулиці Дерибасівській в м. Одесі, з метою досягнення єдиного злочинного наміру, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вкотре обговорили з ОСОБА_12 обставини запропонованої ними роботи та перельоту, а також запевнили останню в безпеці її вибору.

Аналогічно, ОСОБА_7 , в невстановлений період часу передала невстановленій слідством особі на ім`я ОСОБА_16 свій номер мобільного телефону та повідомила, що зможе підшукати високооплачувану роботу дівчатам на території Турецької Республіки.

Так, 07.02.2016 року невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_16 », знаходячись в кафе «Робін Бобін», розташованого по АДРЕСА_4 , з`ясувала що ОСОБА_13 займається пошуком роботи після чого, передала їй номер мобільного телефону ОСОБА_7 та повідомила, що остання може допомогти з її працевлаштуванням.

Так, 08.02.2016 року ОСОБА_13 , цікавлячись роботою за допомогою програми миттєвого обміну повідомленнями «Viber» надіслала ОСОБА_7 повідомлення, на яке остання відповіла, що вона пропонує роботу для дівчат на території Туреччини з заробітною платою від 2000 доларів США, а більш детально може розповісти при особистій зустрічі.

Продовжуючи злочинний намір, направлений на вербування з метою сексуальної експлуатації з використанням уразливого стану особи, діючи протиправно та за попередньою змовою з ОСОБА_14 , 10.02.2016 року о 16:00 годині, знаходячись у приміщенні кафе «Тор cafe», розташованого на вулиці Дерибасівській в м. Одесі, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 довідались в ході розмови що ОСОБА_13 внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних її скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, наявності боргів, переконавшись, що вона перебуває в уразливому стані, усвідомлюючи цю обставину, умисно використовуючи її у своїх протиправних цілях стали пропонувати роботу повією на території Туреччини.

При цьому роз`яснили їй умови проживання та праці, а також розміри оплати за надання нею сексуальних послуг клієнтам та пояснили, що вона буде проживати в оплачуваній квартирі з іншими дівчатами, які теж працюють повіями, де їх будуть забезпечувати харчуванням, охороною, матимуть приблизно 4 клієнти на день, а також 75 доларів СІЛА за годину надання сексуальних послуг. Також пообіцяли оплатити витрати на переліт до Туреччини, які остання повинна виплатити з першої зарплати, поставивши тим самим потерпілу в залежне від неї матеріальне положення.

Крім того, з метою остаточного переконання потерпілої, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запевнили останню, що раніше, неодноразово відправляли дівчат, які поверталися згодом додому і їм нічого не загрожувало, а сама ОСОБА_6 нещодавно повернулась з Туреччини, де таким чином заробляла гроші.

Отримавши від ОСОБА_13 згоду, ОСОБА_7 періодично телефонувала зі свого мобільного телефону на телефон потерпілої та продовжувала її вербувати для поїздки до Туреччини для зайняття проституцією, наголошувала про скоріше виготовлення паспорту для виїзду за кордон.

12.02.2016 року о 17:00 годині, знаходячись в кафе, розташованому по вул. С.Ядова в м. Одесі, з метою досягнення єдиного злочинного наміру, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вкотре обговорили з ОСОБА_13 обставини запропонованої ними роботи та запевнили останню в безпеці її вибору.

Однак, дізнавшись що ОСОБА_13 не встигає так швидко отримати паспорт для виїзду за кордон по незалежним від неї обставинам, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запевнили, що організують її переліт з послідуючим працевлаштуванням наступним авіарейсом.

Водночас, ОСОБА_12 12.02.2016 року на прохання ОСОБА_7 за допомогою програми миттєвого обміну повідомленнями «Viber» відправила їй фотографії свого паспорту для виїзду за кордон.

У подальшому, в невстановлений період часу, невстановлена особа, яка знаходилась на території Туреччини на прохання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 забронювала електронні авіаквитки на рейс 8Q3287 по напрямку Одеса-Стамбул на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6

17.02.2016 року о 12:30 годин ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прибули до міжнародного аеропорту «Одеса», який розташований за адресою: м. Одеса - 54, Аеропорт ТА, де після проходження митного контролю, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 було затримано співробітниками поліції.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.149 КК України: вербування людини, вчинене з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, визнала повністю, щиро розкаялась та показала, що дійсно, маючи єдиний умисел на здійснення вербування людини з метою подальшого переміщення за межі України до Туреччини для сексуальної експлуатації за грошову винагороду, підшукала ОСОБА_11 і, переслідуючи мету наживи, здійснила її вербування, а також вступила в злочинну змову з ОСОБА_7 , після чого підшукали за допомогою невстановлених осіб раніше незнайомих їм ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і, переслідуючи мету наживи, здійснили їх вербування.

Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_7 , свою вину у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, визнала повністю, щиро розкаялась та показала, що маючи єдиний умисел на здійснення вербування людини з метою подальшого переміщення за межі України до Туреччини для сексуальної експлуатації за грошову винагороду, вступила в злочинну змову з ОСОБА_6 , після чого підшукали за допомогою невстановлених слідством осіб раніше незнайомих їм ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і переслідуючи мету наживи, здійснили їх вербування.

Оскільки обвинувачені визнали свою винуватість у скоєні кримінального правопорушення, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає їх доведеними.

При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КПК України злочин, передбачений ч.2 ст.149 КК України, є тяжким.
ОСОБА_6 раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та мешкає в м. Запоріжжі.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено. Потерпілі не мають претензій до обвинуваченої.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком, оскільки на думку суду її виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для її перевиховання. Додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не підлягає застосуванню на підставі ст.77 КК України.
При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання.
Так, відповідно до ст.12 КПК України злочин, передбачений ч.2 ст.149 КК України, є тяжким.
ОСОБА_7 раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована в м. Запоріжжя, мешкає в м. Одеса.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , не встановлено.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено. Потерпілі не мають претензій до обвинуваченої.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.149 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком, оскільки на думку суду її виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для її перевиховання. Додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не підлягає застосуванню на підставі ст.77 КК України.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до положень ст..100 КПК України.

Підстав для застосування до обвинувачених запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, ст.ст.1-91 КК України,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна на підставі ст.77 КК України .

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік і шість місяців.

На підставі п.п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

ОСОБА_7 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна на підставі ст.. 77 КК України.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік і шість місяців.

На підставі п.п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази у кримінальному провадженні:
-роздруківку з програми обміну повідомлень «Вайбер», надану потерпілою ОСОБА_12 зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-носії електронної інформації (компактдиск Verbatim DVD-R та карта пам`яті Kingston 16GB) зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт майна обвинуваченої ОСОБА_7 а саме: квартири АДРЕСА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 10.03.2015 року у справі №522/2507/16-к, провадження №1-кс/522/4227/16.

Скасувати арешт майна обвинуваченої ОСОБА_6 а саме: квартири АДРЕСА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 10.03.2015 року у справі №522/2507/16-к, провадження №1-кс/522/4228/16.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_2

06.09.2016