Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
07 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000696, щодо

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 03.11.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі з іспитовим строком один рік та вироком Костопільського районного суду від 07.12.2015 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком один рік, ухвалою Костопільського районного суду від 12.02.2016 року остаточне покарання по вищевказаних вироках визначено у виді обмеження волі на строк один рік і шість місяців з іспитовим строком один рік,

обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України,

на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 31 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В кінці липня 2015 року ОСОБА_6 , проник до житлового будинку, належного ОСОБА_7 розташований за адресою : АДРЕСА_2 , в якому постійно проживає ОСОБА_8 та скориставшись тим, що ніхто за ним не спостерігає, з кладової кімнати вказаного житла умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно, належне ОСОБА_8 , а саме : дві чавунні сковорідки вартістю 150 гривень одна, дві чавунні гусятниці вартістю 300 гривень одна, три чавунні форми для випічки хлібу вартістю 30 гривень одна, два чавунні баняки, ємністю 2 літри, вартістю 80 гривень один, друшляк алюмінієвий вартістю 60 гривень, два чавунні казанки, ємністю 2 літри, вартістю 130 гривень один, сотейник для приготування їжі, вартістю 120 гривень, дванадцять ложок з нержавіючої сталі вартістю 15 гривень одна, дванадцять виделок з нержавіючої сталі вартістю 12 гривень одна, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 1914 гривень.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , 03 вересня 2015 року з метою вчинення крадіжки через вікно проник до будинку належного ОСОБА_7 , що розташованй за адресою : АДРЕСА_2 , в якому постійно проживає ОСОБА_8 та скориставшись тим, що ніхто за ним не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з холодильника, що розташований в одній з кімнат вищевказаного будинку викрав продукти харчування, які належали ОСОБА_8 , а саме : два кілограма сала вартістю 50 гривень за кілограм, два кілограма жиру вартістю 35 гривень за кілограм, дві банки майонезу «Домашній», вагою 700 грам кожна, вартістю 22,50 гривні за одну банку, одну палку копченої ковбаси «Фермерська» вагою 300 грам, вартістю 78 гривень за кілограм, одну пачку кетчупу до шашлику вартістю 7,50 гривень, один кілограм цукру вартістю 14,50 гривень, одну пачку приправи «Мівіна» вартістю 6,25 грн., дві банки варення «Асрті» ємністю 0,5 літра, вартістю 15 гривень за 0,5 літра, пачку масла «Маселко» вагою 0,5 кілограма вартістю 23,50 гривень, три кілограми борошна «Хуторок», вартістю 12 гривень за кілограм, одну булку чорного хліба вартістю 6,75 гривні, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , матеріального збитку на загальну суму 367 грн.90 коп.

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 31 березня 2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання з врахуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців.

Не погодившись з вироком суду прокурор ОСОБА_9 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій прокурором апеляційній скарзі, він, не оспорюючи відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невірним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Вказує, що суд при прийнятті рішення щодо застосування при призначенні покарання ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України у мотивувальній частині вироку не зазначив, які саме обставини справи і дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Отже, у даному випадку через безпідставне застосування положень ст. 69 КК України судом не забезпечено відповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого щодо поданої апеляції, дослідивши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, які за згодою всіх учасників провадження, у тому числі й ОСОБА_6 досліджувались в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюється.

При призначенні покарання судом першої інстанції дотримано вимог ст.65 КК України. За змістом вказаної статті закону при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Тобто, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів. У цій справі, як видно з вироку цих вимог закону дотримано.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Згідно вимог п.8 Постанови призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України, суд врахував щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на вихованні неповнолітньої дитини, розмір викраденого майна, думку потерпілої щодо призначеної міри покарання.

Всі ці обставини в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Відповідно ст.69 КК України призначення основного покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкції статті можливе лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд дотримався цих вимог закону.

Тому, рішення суду про застосування ст.69 КК України до санкції ч.3 ст.185 КК України є обґрунтованим, оскільки, суд навів у вироку переконливі доводи про доцільність призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкції статті, але реального відбування покарання позбавлення волі.

При цьому суд врахував те, що ОСОБА_6 вчинив цей злочин в липні-вересні 2015 року, тобто до судимостей 3 листопада 2015 року і 7 грудня 2015 року.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора необґрунтована, а тому вона не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 31 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С у д д і :
______________ ________________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3