Справа № 317/ 1857/16-к
№/п 1-в/317/884/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 р.

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

за участю засудженого: - ОСОБА_4

представника адміністрації - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Калмиківка Луганської області, освіта середня спеціальна, до арешту мешкав та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2016р. до канцелярії Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно - дострокове звільнення. В обґрунтування свого клопотання засуджений зазначив, що він просить застосувати відносно нього ст. 81 ч.3 КК України у зв`язку з тим, що під час відбування покарання в БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 змінив своє ставлення до призначеного покарання. Працював на промисловій зоні, за має два заохочення, здобуває середню освіту, не порушує режиму відбування покарання, чим намагається довести своє виправлення. Засуджений ОСОБА_4 також зазначив в своєму клопотанні, що адміністрація колонії не відзначала його заохоченнями за працю та навчання, однак не виконувала своїх обіцянок з невідомих йому причин. Крім того засуджений ОСОБА_4 в своєму клопотанні звернув увагу суду на те, що адміністрація БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 вимагала з нього гроші за те, щоб він пройшов комісію на умовно - дострокове звільнення.
Своє клопотання в судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав та просив суд його задовольнити. Від заяви про вимагання в нього грошей адміністрацією БВК УДПтС України в Запорізькій області №99, засуджений ОСОБА_4 відмовився.
Суд незважаючи на відмову засудженого ОСОБА_4 від заяви про вимагання від нього грошових коштів відреагував та направив на адресу Прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області лист, в якому у відповідності до ЗУ «Про прокуратуру» та КПК України, просив провести перевірку цього факту. Однак вказаний факт не знайшов свого підтвердження.
Судом також був зроблений запит до БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 та витребувані матеріали особової справи, характеристики на засудженого та відгуку на клопотання.
Відповідно до наданих до суду відгуку та характеристики на засудженого ОСОБА_4 , адміністрація БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 зазначила, що засуджений ОСОБА_4 з 26.11.2014 відбуває покарання в БВК УДПтС України в Запорізькій області №99. За час відбування покарання засуджений не допустив порушень установленого порядку відбування покарання, також засуджений має 1 заохочення за сумлінну поведінку. На виробництві колонії працевлаштований різноробочим, з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, однак при цьому до виконання вимог персоналу установи ставиться задовільно. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Провину у скоєному злочині визнає але робить це з метою отримати для себе поблажливість. За вироком суду має позов на суму 103 514,00 грн., який не відшкодовано. Адміністрація колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення в повній мірі.
В судовому засіданні, представник адміністрації БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 ОСОБА_5 проти клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення заперечував.
Прокурор також заперечував проти клопотання засудженого ОСОБА_4 , вважає що засуджений не довів своє виправлення, а також зазначив, що до прибуття до БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 відбував покарання у Краснолучанській виправній колонії, як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання. Вказане характеризує особу засудженого з негативного боку, а робити висновки щодо виправлення засудженого, який відбуває покарання в БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 лише з листопада 2014 року вважає передчасним.
Вивчивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , характеристику, яка була надана адміністрацією колонії, суд встановив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджений вироком Апеляційного суду Луганської області від 03.10.2006 р. за п.4 ч.2 ст. 115 КК України до 13 років позбавлення волі. 17.02.2016р. Запорізьким районним судом Запорізької області було винесено ухвалу про зарахування засудженому ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення відповідно до змін у ст.72 КК України.
За час відбування покарання в БВК УДПтС України в Запорізькій області №99 порушень режиму відбування покарання не допускав та має одне заохочення 08.10.2015р. за сумлінну поведінку та ставлення до праці, однак суд вважає, що вказане заохочення не може вказувати, що засуджений ним довів своє виправлення.
Крім того, суду була надано довідка про наявні заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_4 , відповідно до якої засуджений ОСОБА_4 під час відбування покарання в інших виправних установах, а саме з 26.11.2008р. по 16.02.2011р. має 18 стягнень, які погашені, однак характеризують засудженого негативно, та дає підстави вважати, що особа на даний час намагається довести своє виправлення лише з метою отримати пільги, яка передбачена ч.3 ст. 81 КК України але не доводить що особа щиро розкаюється у скоєному злочині та визнає свою провину.
Злочин, що скоєний засудженим відрізняється особливою жорстокістю та зухвалістю
Відповідно до ст. 118 КВК України, засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність.
Суду була надана довідка про працевлаштування засудженого ОСОБА_4 , відповідно до якої, ОСОБА_4 працевлаштований різноробочим, однак при цьому за наявністю позову в розмірі 103 514,00 грн, засуджений ніяким чином навіть не намагався працюючи на виробництві хоча б частково його відшкодувати.
В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що не відшкодовував його, оскільки грошей в родичів немає, а він сам також не має можливості.
Відповідно до ст. 130 КВК України,засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_4 було три рази відмовлено в заохочувальних нормах, а саме:
- 25.12.2014р. комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.ст. 100, 101 КК України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації;
- 12.02.2015р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.72 КК України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким;
- 17.03.2016р. комісією установи було відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.. 81 КК України у вигляді умовно дострокового звільнення.
Жодне рішення комісії виправної установи про відмову в застосуванні заохочувальної норми, засудженим не оскаржене.
На підставі вищевикладеного суд не може зробити висновок, що засуджений ОСОБА_4 дійсно довів своє виправлення.
Керуючись ст.81 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України,суд-
УХВАЛИВ:
В клопотанні засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1