11-кп/775/409/2016(м)

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 04.09.2012 р. Приморським районним судом м. Маріуполя за ст.ст.122 ч.1, 296 ч.1, 70 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців виправних робіт з утриманням 10%; 2) 18.02.2013 р. Приморським районним судом м. Маріуполя за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 3) 29.10.2015 р. Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя за ст.185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні і призначено йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 29.10.2015 року, більш суворим за даним вироком остаточно призначено ОСОБА_6 до відбуття покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_6 з 03.02.2016 року.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 , але апеляційної скарги відносно нього не подавалось, тому апеляційний суд кримінальне провадження відносно останнього не розглядає.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 26.10.2015 року у період часу з 14.41 години до 14.45 годину ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, повторно, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, діючи за попередньо усною домовленістю та розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_7 повинен був викрасти та погрузити в автомобіль ВАЗ-2108, майно, а ОСОБА_6 в цей час спостерігати навколо та керувати вказаним автомобілем.

Так, ОСОБА_7 , знаходячись на території ремонтної бази ТОВ «Маріупольського автотранспортного підприємства 11402», що розташована по вул. Зелінського, 89 у Жовтневому районі м. Маріуполя, на виконання раніше досягнутих із ОСОБА_6 домовленостей, таємно, шляхом підняття з металевої тачки, що знаходилась на території вищевказаної ремонтної бази, викрав майно, що належить ТОВ «Маріупольського автотранспортного підприємства 11402», а саме: два акумулятори АКБ 6СТ-140А, після чого поклав їх до багажнику автомобіля ВАЗ-2108, р/н НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 , та сів на пасажирське сидіння вказаного автомобіля, після чого вони з місця скоєння злочину зникли на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_6 .

Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння грошовими коштами за вищевказане викрадене майно ТОВ «Маріупольське автотранспортне підприємство 11402», ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 поїхали на автомобільний ринок «Южний», який розташований по вул. Краснофлотській у м. Маріуполь, та продали раніше невідомому ОСОБА_8 два акумулятори АКБ 6СТ-140А за 2200 гривень. Отримані гроші ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розподілили між собою порівну та розпорядились у подальшому на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заподіяно ТОВ «Маріупольське автотранспортне підприємство 11402» матеріальний збиток на загальну суму 4068 грн. 50 коп..

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29.10.2015 року у виді 6 місяців арешту більш суворим за даним вироком остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року позбавлення волі. В строк остаточно призначеного покарання, зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 29.10.2015 року. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту винесення вироку з 22.06.2016 року. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, був зроблений на підставі його свідчень, а провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував його дії за ч.2 ст.185 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ч.2 ст.394, ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів прокурора про помилкове зарахування судом строку попереднього ув`язнення на підставі ст.72 КК України, то колегія суддів вважає, що вони не є обґрунтованими з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, суд правильно призначив остаточне покарання ОСОБА_6 на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Разом з тим обвинувачений ОСОБА_6 з моменту його затримання, тобто з 03.02.2016 року почав відбувати покарання за попереднім вироком, за вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2016 року запобіжний захід щодо ОСОБА_6 не обирався.

Оскільки суд першої інстанції призначав йому покарання за сукупністю вироків, то прийшов до правильного висновку про початок відбування покарання з 03.02.2016 року, а тому доводи апеляції прокурора не підлягають задоволенню.

Що стосується фактично призначеного судом покарання ОСОБА_6 , то воно відповідає вимогам ст.ст.50,65,70 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку, по справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3