Справа №485/974/16-к 26.10.2016

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000394 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5

на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2016 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галаганівка Снігурівського району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.01.2014 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 289, ч.4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.09.2015 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на виправні роботи на 1 рік 9 місяців 30 днів з відрахуванням у дохід держави 10 відсотків щомісяця із суми заробітку, невідбута частина покарання становить 10 місяців 12 днів,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2016 року ОСОБА_6 засуджений:

- за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна;

- за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 січня 2014 року та остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць, без конфіскації майна.

Постановлено строк покарання обчислювати з 20.07.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.07.2016 року до дати набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз у сумі 3344 грн. 88 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить вирок змінити, пом`якшити призначене покарання до 5 років 5 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, в іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що обвинувачений визнав вину, і ця обставина істотно пом`якшує покарання. Крім того, усе викрадене майно повернуто потерпілому, який не має претензій до ОСОБА_6 .

Вважає, що у зв`язку із цими обставинами при призначенні покарання за сукупністю злочинів необхідно застосувати інший принцип, ніж застосований судом, а саме - поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оспорює призначення покарання згідно вимогам ст. 71 КК України, зазначаючи, що судом не враховано, що невідбуте покарання за попереднім вироком не було пов`язане з позбавленням волі.

Посилається на те, що у ході судових дебатів прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців. Не зважаючи на це, суд призначив більш суворе покарання, чим, на думку апелянта, порушив вимоги ст. 337 КПК України щодо проведення судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Узагальнений виклад заперечень прокурора на апеляційну скаргу.
Прокурор вважає, що доводи захисника є безпідставними, а судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення. Зазначає, що ОСОБА_6 призначено справедливе покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, його особі, та є достатнім для виправлення. У зв`язку із цим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
20 липня 2016 року у період часу з 12 до 15 години, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проник у приміщення гаражу житлового будинку по АДРЕСА_1 , і незаконно заволодів мотоциклом марки "Урал", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 8000 грн, а також таємно викрав з гаражу зарядний пристрій вартістю 250 грн та зварювальну маску 20 грн, а з приміщення літньої кухні таємно викрав ноутбук "HP RT32900JE" вартістю 5500 грн.
Викрадене майно привласнив та розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 13770 грн.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, та його дії кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України, а також у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, та його дії кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив вирок залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочинів при обставинах, встановлених судом, є правильними, та його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України. В цій частині апелянтом вирок не оспорюються.

Підстави для пом`якшення призначеного покарання, про що висловив свої доводи захисник, відсутні, з огляду на наступне.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є тяжкими злочинами, а також дані про особу винного, який характеризується негативно, вчинив два умисних злочини у період не відбутого покарання за попереднім вироком.

Судом достатньо врахована обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - визнання вини. Також вірно враховано як обставини, які обтяжують покарання вчинення ОСОБА_6 злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Судом призначено покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 289 та ч.3 ст. 185 КК України, та є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів судом першої інстанції застосовано правило часткового складання покарань. При цьому, суд фактично врахував, що ОСОБА_6 вчинено два умисні злочини, які відносяться до тяжких, які вчинені у період невідбутого покарання за попереднім вироком, що свідчить про суспільну небезпечність особи винного.

Застосований судом принцип при призначенні покарання за сукупністю злочинів передбачений ч.1 ст. 70 КК України. З огляду на наведене, відсутні підстави для зміни вироку в цій частині та для застосування правила поглинення покарань, про що просить апелянт.

Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочин в період відбування покарання за попереднім вироком і невідбуте покарання у виді виправних робіт становить 10 місяців 12 днів, то судом першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України, остаточне покарання ОСОБА_6 правильно визначено за сукупністю вироків. Тому доводи апелянта про неправильне застосування вимог ст.71 КК України є безпідставними.

Не є слушними і висловлені захисником доводи про недотримання судом першої інстанції при призначенні покарання вимог ст. 337 КПК України, оскільки призначення судом більш суворого покарання, ніж просив прокурор, не свідчить про вихід за межі висунутого обвинувачення.

З огляду на наведене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 425, 426, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2016 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3