11-кп/775/399/2016(м)
263/4453/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000161 від 25 лютого 2016 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, українця, непрацюючого, одруженого, раніше судимого:

1) 06 червня 2009 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.69, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

2) 14 вересня 2009 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

3) 27 листопада 2012 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, звільнений 02 грудня 2013 року по відбуттю строку покарання,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст.260 КК України до 3 років позбавлення волі,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він на початку квітня 2014 року, знаходячись біля адміністративної будівлі Маріупольської міської ради за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, Центральний район, проспект Леніна, буд. №70, діючи з прямим умислом, маючи намір на вступ до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», добровільно погодився на пропозицію представника незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» на участь у діяльності даного формування. При цьому ОСОБА_6 , вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Діючи далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_6 увійшов до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» під командуванням невстановленої особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_6 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

В період часу з початку квітня 2014 року ОСОБА_6 проходив службу у складі злочинної організації «ДНР» у якості охоронця захопленої представниками «ДНР» адміністративної будівлі Маріупольської міської ради, розташованої по пр. Леніна, 70, Центрального району м. Маріуполя Донецької області, озброєного вогнепальною зброєю, а саме пістолетом системи «Макарова», при цьому здійснював спільне з іншими невстановленими учасниками не передбаченого законом збройного формування «Донецька народна республіка» патрулювання в м. Маріуполь по пр. Леніна за маршрутом від будівлі «Драматичного театру» до зупинки громадського транспорту «1000 дрібниць».

Діючи у складі злочинної організації ОСОБА_6 виконував наступні обов`язки: охорона та ведення контрольно-пропускного режиму на захопленій будівлі Маріупольської міської ради, розташованої за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Леніна, 70; спільне озброєне патрулювання з іншими невстановленими учасниками не передбаченого законом збройного формування «Донецька народна республіка» по пр. Леніна м. Маріуполь; сприяння представникам злочинної організації у боротьбі та протидії ЗСУ у разі їх наближення до території підконтрольній НЗФ «ДНР»; укріплення, будівництво та охорона зайнятих НЗФ «ДНР» будівель та споруд; виявлення та залякування осіб, які підтримують діючу владу в Україні.

У період з початку квітня 2014 року до кінця травня 2014 року ОСОБА_6 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира, а також виконував інші протиправні накази, направлені проти представників влади із застосуванням вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

Таким чином, протиправні дії ОСОБА_6 та невстановлених осіб носили тривалий характер, а саме в період з початку квітня 2014 року до кінця травня 2014 року, та виразились в активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї. В результаті діяльності зазначеного не передбаченого законами України збройного формування на території Донецької області було вчинено низку тяжких та особливо тяжких злочинів.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 надали апеляційні скарги, а останній ще і доповнення до апеляційної скарги, в яких, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просили вирок суду в частині призначеного покарання змінити, звільнивши обвинуваченого, відповідно до ст.75 КК України, від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений та захисник зазначили, що суд першої інстанції не урахував ряд обставин, які, на їх думку, могли пом`якшити покарання обвинуваченому, зокрема: від дій ОСОБА_6 не настали тяжкі наслідки; обвинувачений вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, не переховувався від органів досудового розслідування, тощо.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, просили вирок суду в частині призначеного покарання змінити, до призначеного судом покарання застосувати вимоги ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням; прокурора, який відстоював законність та обґрунтованість судового рішення, просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін; перевіривши матеріал кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Сторонами та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються обставини скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.290 КК України, кваліфікація дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , справа розглянута у порядку, передбаченому ст.349 КПК України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не переглядає судове рішення суду першої інстанції в цій частині на підставі ст.404 КПК України.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в участі у непередбачених законом збройних формуваннях за обставин, викладених у вироку, доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.290 КК України.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання з випробуванням, то вони не заслуговують на увагу.

При призначенні виду та розміру покарання суд відповідно до ст.ст.65-67 КК України врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Судом першої інстанції визнано, що ОСОБА_6 скоїв злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі двічі за вчинення тяжких злочинів, не працює.

Але, враховуючи визнання своєї провини та його каяття у скоєному злочині, суд першої інстанції визнав за можливе призначити мінімальне покарання, яке передбачено санкцією ч.2 ст.290 КК України, з чим також погоджується колегія суддів.

Розмір та вид покарання, призначене ОСОБА_6 відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, та, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень.

За таких обставин доводи апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника про можливість його звільнення від покарання з випробуванням, колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що не відповідають зазначеним вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі з 16 червня 2016 року по 30 серпня 2016 року включно.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців, засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з часу вручення йому копії ухвали.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3