УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Єнакієве Донецької області, громадянина України, холостого, працюючого ПП « ОСОБА_9 », проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Єнакієве Донецької області, громадянина України, холостого, працюючого ТОВ «Промторгсервіс», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,
за апеляційними скаргами обвинувачених на вирок Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 січня 2014 року,
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна, що належить на праві приватної власності.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією майна, що належить на праві приватної власності.
Згідно вироку суду, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
19.10.2013 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_10 разом із ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися біля входу до магазину «АТБ», розташованого за адресою: місто Єнакієве, вулиця Вільямса, 1, де зустріли раніше незнайомого їм ОСОБА_11 , якого попросили дати їм гроші, на що останній став втікати від них у напрямку автобусної зупинки «Горняк» міста Єнакієвого. Тоді ОСОБА_10 разом із ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, побігли за ОСОБА_12 , якого першим наздогнав ОСОБА_7 біля будинку АДРЕСА_3 та став утримувати його рукою за куртку, доки ОСОБА_10 не підійде до них. Коли останній підійшов до них, то він, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , умисно, став вимагати від ОСОБА_12 віддати гроші. Почувши відмову, ОСОБА_10 , реалізуючи єдиний злочинний намір, схопив ОСОБА_11 правою рукою за куртку з переду, а кулаком лівої руки вдарив його в обличчя, чим заподіяв йому забій м`яких тканин верхньої губи ліворуч та травматичний вивих 1,2 зубів на верхній щелепі ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я, як ті, що потребують для свого загоєння строк більше 6-ти, але не більше ніж 21-го дня. Скоївши таким чином напад з застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , об`єднаний єдиним наміром та попередньою змовою з ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, умисно, з корисливих спонукань, в той час як ОСОБА_7 утримував ОСОБА_11 рукою за куртку, став перевіряти вміст кишень останнього, проте на зауваження ОСОБА_13 та інших невстановлених в ході розслідування очевидців, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були вимушені відвести ОСОБА_11 до під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_3 , де побачили, що останній ховає у правій долоні під рукавом куртки свій мобільний телефон, який вихопив ОСОБА_6 , тим самим заволоділи чужим майном, а саме: мобільним телефоном, вартістю 350 грн. сім-карткою, вартістю 15 грн., на балансі якої були гроші у розмірі 17 грн., чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на загальну суму 382 грн.
Заволодівши майном ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпорядилися їм на власний розсуд.
ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
19.10.2013 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися біля входу до магазину «АТБ», розташованого за адресою: місто Єнакієве, вулиця Вільямса, 1, де зустріли раніше незнайомого їм ОСОБА_11 , якого попросили дати їм гроші, на що останній став втікати від них у напрямку автобусної зупинки «Горняк» міста Єнакієвого. Тоді ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, побігли за ОСОБА_11 , якого першим наздогнав ОСОБА_7 біля будинку АДРЕСА_3 та став утримувати його рукою за куртку доки ОСОБА_6 не підійде до них. Коли останній підійшов до них, то, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , умисно, став вимагати від ОСОБА_11 віддати гроші. Почувши відмову, ОСОБА_10 , реалізуючи єдиний злочинний намір, схопив ОСОБА_11 правою рукою за куртку з переду, а кулаком лівої руки вдарив його в обличчя, чим заподіяв йому забій м`яких тканин верхньої губи ліворуч та травматичний вивих 1, 2 зубів на верхній щелепі ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я, як ті, що потребують для свого загоєння строк більше 6-ти, але не більш ніж 21-го дня. Скоївши таким чином напад з застосуванням насильства, яке є небезпечним для здоров`я ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , об`єднаний єдиним наміром та попередньою змовою з ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинний дії, умисно, з корисливих спонукань, в той час як ОСОБА_7 утримував ОСОБА_11 рукою за куртку, став перевіряти вміст кишень останнього, але на зауваження ОСОБА_13 та інших невстановлених в ході розслідування очевидців, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були вимушені відвести ОСОБА_11 до під`їзду № 6 будинку АДРЕСА_3 , де побачили, що останній ховає у правій долоні під рукавом куртки свій мобільний телефон, який вихопив ОСОБА_6 , тим самим заволоділи чужим майном, а саме: мобільним телефоном, вартістю 350 грн., сім- карткою, вартістю 15 грн., на балансі якої були гроші у розмірі 17 грн., чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на загальну суму 382 грн.
Заволодівши майном ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розпорядилися їм на власний розсуд.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинуваченими подано апеляційні скарги, відповідно до яких просили вирок суду змінити у частині призначеного покарання, а саме застосувати вимоги ст. 69 КК України. Крім того звертають увагу суду, що судом першої інстанції не в повному обсязі були враховані вимоги ст. 66 КК України.
У своїх запереченнях прокурор вказав, що вирок суду є законним та обгрунтованим, призначене покарання відповідає вимогам кримінального процесуального закону, покарання призначене в мінімальних межах санкції ст. 187 ч.2 КК України та є необхідним та достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляцій та просили її задовольнити, ОСОБА_8 , який підтримав доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора який вважав, що апеляції обвинувачених є необґрунтованими, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судове провадження в суді першої інстанції здійснювалося відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, тобто у такому випадку обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позбавлені права оскаржувати обставини вчиненого в апеляційному порядку.
Як вбачається з матеріалів справи та технічного носія інформації положення ч.3 ст.349 КК України обвинуваченим роз`яснялася, та останні висловили свою думку про то, що вони не оспарюють фактичні обставини по справі.
Судова колегія вважає що кваліфікація дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ст.187 ч.2 КК України є вірною.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд належним чином врахував обставини вчинення злочину, ступінь тяжкості, дані про осіб обвинувачених, обставини, що пом`якшують покарання, і обгрунтовано призначив їм покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією кримінального закону, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст.50 , 65 КК України .
Підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , положень ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного покарання, як про це зазначається в апеляціях, колегія суддів не вбачає.
Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.2 КК України і призначені обвинуваченим покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані, керуючись законом суд всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, які ніким не оспорюються, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку та призначив покарання враховуючи обставини, що пом`якшують покарання і з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та осіб обвинувачених, їх відношення до скоєного, яке відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинувачених та буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд не знаходить порушень при застосуванні Закону України про кримінальну відповідальність, тобто підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.
Підстав для зміни чи скасування вироку, передбачених ст.409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинувачених задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.404, ст.405, ст.407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 січня 2014 року - залишити без задоволення.
Вирок Єнакіївського міського суду Донецької області від 24 січня 2014 року у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді