Номер провадження: 11-кп/785/812/16
Номер справи місцевого суду: 523/276/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в присутності потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляцію захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2016 року по кримінальному провадженню №0000996 від 13.10.2014 року відносно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Староцаричанки Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянки України, українки, із середньою освітою, заміжньої, працюючої водієм в експлуатаційному трамвайному депо №1 КП «ОМЕТ», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої за ст. 286 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2016 року ОСОБА_11 засуджена за ст. 286 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та з КП «Одесміськелектротранс» на її користь стягнуто 1354,62 гривень матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та з КП «Одесміськелектротранс» на його користь стягнуто 12 000 гривень матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави в особі ОНДІСЕ 492 гривень за проведення експертиз.

Вказаним вироком ОСОБА_11 засуджена за те, що 13 жовтня 2014 року, приблизно о 12 годині 20 хвилин, в порушення вимог п. 2.3. «б», 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», керуючи технічно справним трамвайним вагоном «Т-3 М», бортовий № НОМЕР_1 , в умовах необмеженої видимості, у світлий час доби, рухаючись зі швидкістю 43 км/год. з боку вул. Чорноморського Козацтва, в напрямку проспекту Добровольського в м. Одесі Суворовського району по справній трамвайній колії, розташованої на вул. Миколаївська дорога, не будучи уважною, не обравши безпечну швидкість руху, в районі будинку № 166 вул. Миколаївська дорога, допустила схід трамвайного вагону з рейок та наїзд на бетонну опору електропередач, розташовану зліва за ходом руху трамваю.
В результаті ДТП пасажиру трамвайного вагону ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2815 від 30.10.2014 року, заподіяні наступні тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом основи п`ятої плюснової кістки лівої стопи, синець лівого стегна, які не були небезпечними для життя та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Пасажиру ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №3201 від 10.12.2014 року, в наслідок ДТП заподіяні наступні тілесні ушкодження у вигляді: закритого поперечного перелому великогомілкової кістки лівої гомілки у верхній третині, які не були небезпечними для життя та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вищезазначенийвирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати його підзахисну ОСОБА_11 , у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, посилаючись на те, що вирок є незаконним, ухваленим лише на припущеннях, а покази свідків, які суд взяв до уваги, не доводять винуватість ОСОБА_11 , оскільки а ні досудовим слідством, а ні судом не встановлено дійсну причину сходження трамвайного вагону з рейок.

Обвинувачена та її захисник належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, проте в судове засідання не з`явились з причин, про які суд не повідомили.

Заслухавши доповідача, потерпілих, які заперечували проти апеляції, представника цивільного відповідача, який підтримав апеляцію, прокурора, який, як і потерпілі, заперечував проти апеляції, але просив вирок змінити, виключити з нього вказівку суду про стягнення судових витрат на користь експертної установи, та вказати розмір штрафу в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, що не погіршує становища обвинуваченої, розглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, проте вирок підлягає зміні, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні злочину за ст. 286 ч.1 КК України є обґрунтованим, законним та встановлені судом обставини відповідають фактичним обставинам справи.

Так, потерпіла ОСОБА_7 як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, заперечуючи проти апеляції, пояснила, що в момент ДТП вона знаходилась всередині трамвайного вагону та трималась міцно за поручень, оскільки, рухаючись по прямій, трамвай набрав велику швидкість, яку водій трамваю не зменшив перед входом в криву, виходячи з якої зійшов з рейок та вдарився в опору - удар був дуже сильний, оскільки вона летіла по салону трамваю дуже далеко. Вважає, що водій зазівалась, не зменшивши швидкість перед зміною напрямку руху, а після ДТП ніким з потерпілих не цікавилась.

Потерпілий ОСОБА_8 також стверджував, що швидкість трамваю на його думку була дуже великою, вважав, що біля 50 км/год., оскільки їхав стоячи і тримався обома руками за поручні вертикальний і горизонтальний. Не дивлячись на це, в результаті удару трамвай зломив бетонний стовп, а він упав і на нього посипались всі пасажири. Потім пасажири стали виходити, а він не зміг боліла нога. Через отриману травму випало півроку життя - на протязі цього часу лікував ногу, на що затратив величезні кошти.

Свідок ОСОБА_13 , який працює в КП «ОГЕТ» та відповідно до своїх повноважень слідкує за станом колій, відповідно до звукозапису судового засідання, в суді першої інстанції пояснив, що саме він з іншими працівниками після сходу трамваю з рейок за викликом диспетчера прибув на місце ДТП, де побачив, що трамваєм була знесена бетонна опора контактної електромережі, пошкоджено до восьми тяг, які з`єднують рейки та був розірваний стик на з`єднанні рейок. 08.10.2014 року проводився огляд цієї ділянки рельсового полотна і ніяких недоліків виявлено не було, заявок від диспетчера про необхідність виконання ремонтних робіт не надходило. Вважає, що причиною ДТП стало те, що мала місце крива рейки змінювали напрямок вправо, а потім вліво. Перевищення необхідної швидкості в момент входу в криву і виходу з неї і стало причиною ДТП. Вважає, що в даному випадку, приймаючи до уваги характер пошкоджень, мало місце явне перевищення швидкості. Він постійно має справу з наслідками сходжень трамваїв з колії, але це закінчується тим, що вони проходять 3-5 метрів і зупиняються. А тут зовсім інші наслідки - мав місце супротив по шпалах, по тягах та ще й дуже сильний удар в опору. Свідок зауважив, що трамваї можуть розвивати швидкість до 60 км/год. Але по прямій вони рухаються до 40 км/год., а при наявності кривизни швидкість обмежується до 25 км/год. , чи навіть до 15 км/год. в залежності від градуса кривизни, що добре знають всі водії.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.10.2014 року з фототаблицями, дослідженого судом, в момент ДТП погода була сухою, без опадів, ДТП відбулось в світлий час доби по Миколаївській дорозі в районі будинку № 166 на трамвайному полотні, де вагон трамваю зійшов з рейок. Радіус закруглення наявний позаду знаходження трамвайного вагону № 3332 Т-3М, який контактував з опорою електромережі № 29.

Із фототаблиць, долучених до протоколу, видно, що перед сходженням трамваю з рейок мала місце кривизна рейкового полотна та повністю збита електроопора, в яку вдарився трамвай на відстані більше 20 метрів після сходження з рейок, що відповідає поясненням свідків про швидкість руху трамваю (а.п. 11-15 т.1);

08.10.2014 року технічне обслуговування та огляд колії на ділянці, де відбулось ДТП, проводився відповідно до наряду допуску від 08.10.2014 року (а.п 78 т.1), що також відповідає поясненням свідка ОСОБА_13 , а відповідно до показів джі-пі-ес навігатора, яким був обладнаний трамвай, його швидкість до сходу з рейок була 43км/год., що узгоджується з показами всіх свідків про велику швидкість руху трамваю перед входженням в кривизну.

При цьому експертним дослідженням № 5597 від 20.11.2014 року було встановлено, що технічний стан трамваю був належним, у його технічному стані, стані його колісних пар несправностей, наднормативного зносу деталей, котрі могли самі пособі зумовити схід заднього візка вагона з рейкової колії, - не малось.

Доводи обвинуваченої в судовому засіданні про відсутність її вини в ДТП, а також посилання на її покази в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті до уваги на обґрунтування незаконності вироку, оскільки вони не спростовують її вини, а навпаки підтверджують. Так, в судовому засіданні ОСОБА_11 прояснила, що трамвай рухався зі швидкістю 30-40 км/год., місце ДТП вона в цей день проїздила в п`яте. В момент проїзду по кривій кожен раз вагон підкидувало, однак на цей раз вагон підкинуло сильніше і він зійшов з колії і врізався в опору.

Повідомлені ОСОБА_11 обставини не спростовують, а підтверджують її вину в ДТП, так як в разі, якщо підкид вагону мав місце, то ОСОБА_11 зобов`язана була про це повідомити диспетчера, а продовжуючи рух, з огляду на цю обставину, зобов`язана була для забезпечення безпечного руху збавляти швидкість до такої величини, яка відповідно до п. 12.1 ПДР давала змогу безпечно керувати трамваєм. Цими ж показами спростовуються і її доводи про те, що причиною ДТП міг бути камінь на рейках чи інший предмет. Але ж відповідно до п. 2.3 ПДР водій зобов`язаний не відволікатися від керування транспортним засобом, зобов`язаний вибирати таку швидкість руху, що б мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР). Особливо коли мова йде про перевезення пасажирів.

Дані про те, що на рейках був камінь чи інший предмет, який міг привести до ДТП відсутні і ОСОБА_11 такого предмету не бачила.

Тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілим, підтверджується висновками судово-медичних експертиз, на які послався суд у вироку, достовірність висновків яких сумніву не визиває.

Вся сукупність доказів, між якими відсутні протиріччя, підтверджує вину обвинуваченої та спростовує доводи апеляції про необґрунтованість висновків суду в частині доведеності вини ОСОБА_11 .

Вирок суду в частині розгляду цивільних позовів потерпілих ніким із учасників судового розгляду не оспорювався, в тому числі представником цивільного відповідача, від якого апеляція не надходила. При таких обставинах у апеляційного суду не має підстав для перевірки вироку в цій частині.

З огляду на викладене підстав для задоволення апеляції апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим в ході розгляду апеляції встановлено допущені судом помилки при застосуванні законодавства, усунення яких не погіршить становища обвинуваченої.

Статтею 404 ч. 1, ч. 2 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та може вийти за межі апеляційних вимог тільки у разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Так, суд покладаючи на обвинувачену судові витрати, стягнув їх на користь держави, проте в особі Одеського науково дослідного інституту судових експертиз, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 124 КПК України, де зазначено що документально підтверджені витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Також при призначенні ОСОБА_11 покарання у виді штрафу суд вказав його тільки у грошовій сумі, не вказавши у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, що також є помилкою, оскільки не відповідає вимогам ст. 53 КК України та вказує на неправильне застосування норми матеріального права.

Статтею 409 встановлені підстави для скасування чи зміни вироку, якими, крім інших, є істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність (п.3,4 ч.1 ст. 409).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок суду першої інстанції в інших випадках, якщо це не погіршує становища обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляції та про необхідність зміни резолютивної частини вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 25.03.2016 року, яким ОСОБА_11 засуджена за ст. 286 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3 400 гривень, змінити.

Вважати, що даним вироком ОСОБА_11 за ст. 286 ч. 1 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі 3 400 гривень, що становить 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В резолютивній частині вироку із рішення суд про стягнення з обвинуваченої судових витрат виключити слова: «в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту проголошення судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4