Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3311/16-к
н/п 1-кп/490/422/2016
ВИРОК
Іменем України
03 червня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000715, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Зелений Яр Миколаївського району Миколаївської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має на утриманні малолітню дитину, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
07 січня 2016 року, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, таємно викрав майно ОСОБА_5 , а саме планшет марки "Samsung Galaxy tab 3" вартістю 2 692 грн. 90 коп., з викраденим з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім цього, 08 січня 2016 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на кінцевій зупинці маршрутного таксі № 3 в мікрорайоні Варварівка в м. Миколаєві біля будинку № 94 по вул. Одеське шосе, діючи умисно з корисливих мотивів з метою заволодіння чужим майном, зізнавшись ОСОБА_6 у крадіжці зазначеного вище планшету, зловживаючи довірою потерпілого запропонував останньому передати йому 600 грн. начебто для того, щоб за ці кошти ОСОБА_4 викупив планшет з ломбарду і повернув потерпілому, та, отримавши ці кошти, заздалегідь не маючи наміру виконувати свою обіцянку, привласнив їх і витратив на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що повністю визнає себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, однак дав показання, з яких слідує, що фактично він не визнає себе винним у вчиненні крадіжки майна.

Так, будучи допитаним в якості обвинуваченого у ході судового розгляду ОСОБА_4 повідомив, що 07 січня 2016 року, близько 15 год., він знаходився вдома у потерпілого, який є його знайомим, де вони розпивали спиртні напої. Коли потерпілий сп`янівши ліг спати, він взяв планшет марки "Samsung", що знаходився у квартирі, залишив квартиру і заклав планшет до ломбарду "Капітал" за 1 600 грн.. Перед цим в нього з потерпілим була розмова про планшет і про те, що йому (обвинуваченому) потрібні кошти. Коли він брав планшет і закладав його, розраховував у подальшому викупити цей планшет та повернути потерпілому. У той день, коли він взяв планшет, потерпілий йому телефонував, однак він не відповів, а написав потерпілому смс-повідомлення про те, що наступного дня прийде до нього і все пояснить. Наступного дня, близько 09 год., він зустрівся з потерпілим вдома в останнього і пояснив, що взяв планшет та заклав його до ломбарду за 600 грн., оскільки йому терміново були потрібні кошти. При цьому вони домовилися, що потерпілий передасть йому грошові кошти у розмірі 600 грн. для того, щоб він викупив планшет і повернув. Потерпілий передав йому 600 грн. на ці цілі. При цьому в нього була іще 1000 грн., яка залишилася після закладення ним планшету. Вони разом прослідували в район Центрального ринку, де потерпілий залишився чекати, а він пішов начебто викупати планшет. Однак іще тоді, коли він брав у потерпілого вказані кошти, вже знав, що не буде викупати за них планшет, а віддасть іншій особі, якій заборгував гроші. Протягом місяця він так і не знайшов грошових коштів щоб викупити планшет і повернути його потерпілому, а також щоб повернути потерпілому 600 грн., які він в нього взяв. Після того як потерпілий звернувся до правоохоронних органів і йому було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних вище злочинів, він повернув потерпілому ідентичний за вартістю інший планшет та 600 грн..

Разом з цим, під час допиту потерпілий ОСОБА_5 суду повідомив, що 07 січня 2016 року він, обвинувачений і ще один його знайомий знаходилися у нього вдома і розпивали спиртні напої. Він сп`янів та ліг спати. Коли прокинувся, виявив відсутність свого планшету "Samsung", зателефонував обвинуваченому, але той не брав слухавку. Пізніше вони все таки зв`язалися. Обвинувачений повідомив, що взяв в нього без його згоди планшет і заклав його до ломбарду, оскільки йому терміново були потрібні гроші. Наступного дня вранці вони зустрілися в нього вдома. Він запропонував обвинуваченому дати останньому 600 грн., щоб той викупив з ломбарду планшет і повернув йому. Обвинувачений на це погодився, при цьому вже повідомив, що планшет заклав не до ломбарду, а у свого знайомого. Він передав обвинуваченому 600 грн. і вони разом прослідували в район Центрального ринку, де він залишився чекати, а обвинувачений пішов викупати в знайомого планшет і мав повернутися на це місце. Однак протягом години обвинувачений так і не повернувся, при цьому на телефонні дзвінки не відповідав. Наступного дня обвинувачений все-таки взяв слухавку і пояснив, що попав у халепу, що так сталося та пообіцяв повернути і планшет і гроші, однак довгий час цього не робив. Коли ж він звернувся із заявою про злочини до правоохоронних органів обвинувачений, повернув йому інший планшет ідентичної вартості та 600 грн..

Таким чином, по суті обвинувачений не оспорює той факт, що планшет з квартири потерпілого він взяв без відому і згоди на це потерпілого, таємно від останнього та інших осіб, і заклав його до ломбарду "Капітал".

Крім показань обвинуваченого та потерпілого цей факт беззаперечно підтверджується й іншими доказами, що були досліджені у ході судового розгляду, зокрема відомостями, що містяться у повідомленні повного товариства "Клімчук і компанія "Ломбард Капітал" за вих. № 65/175-ю від 15.02.2016, додатковій угоді від 19.01.2016 між вказаним ломбардом та обвинуваченим, у протоколах пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 22.02.2016, з яких слідує, що потерпілий і свідок ОСОБА_7 упізнали на фото серед інших осіб ОСОБА_8 як особу, що разом з ними 07 січня 2016 року розпивала спиртні напої вдома у потерпілого, а потерпілий - іще й як особу, яка шахрайським шляхом заволоділа його грошовими коштами у сумі 600 грн. 08 січня 2016 року, у протоколі пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 22.02.2016, з якого слідує, що свідок ОСОБА_9 упізнав на фото серед інших осіб ОСОБА_8 як особу, якій потерпілий ОСОБА_5 в його присутності передав грошові кошти для того, щоб він викупив закладений планшет.

Разом з тим, обвинувачений заперечує ту обставину, що у момент незаконного вилучення планшету із законного володіння потерпілого він діяв з метою безповоротно заволодіти ним, стверджуючи, що взяв планшет і заклав тимчасово, маючи намір викупити його з ломбарду та повернути потерпілому.

Такі ствердження обвинуваченого є голослівними. Навпаки з подальшої поведінки останнього слідує, що, вилучаючи планшет без згоди на це потерпілого і без його відому та, закладаючи його до ломбарду, обвинувачений мав на меті саме безповоротне заволодіння вказаним майном. На це вказує та обставина, що, маючи реальну можливість викупити планшет 08 січня 2016 року та повернути його потерпілому, у тому числі необхідні для цього грошові кошти, обвинувачений такого не зробив, а привласнив передані йому грошові кошти, і лише після повідомлення йому стороною обвинувачення про підозру у вчиненні злочинів, він, побоюючись кримінальної відповідальності і бажаючи пом`якшити своє становище добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах беззаперечно доведеною.

Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як крадіжка - таємне викрадення чужого майна, а також за ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисні злочини середньої тяжкості, його особу, а саме те, він в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, має певне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, як обставину, що обтяжує покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - вчинення цього злочину у стані алкогольного сп`яніння, та як обставину, що пом`якшує покарання за обидва злочини, добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої злочинами.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - покарання у виді арешту строком на три місяця, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - покарання у виді обмеження волі строком на два роки, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів - покарання у виді обмеження волі строком на два роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчинених ним злочинів.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим, має певне місце проживання та добровільно відшкодував шкоду, завдану злочинами, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

- за злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України - у виді арешту строком на три місяця;

- за злочину передбачений ч. 2 ст. 190 КК України - у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом двох років від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: