АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2588/16-к Номер провадження 11-кп/786/949/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.309 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , який брав участь в даному кримінальному провадженні, на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець цього АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, судимий:
5 жовтня 2012 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст.187, ст.69 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 3 серпня 2015 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.309 КК України з застосуванням ст.69 цього Кодексу на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що у вересні 2015 року поблизу с. Пулинці Лубенського району Полтавської області виявив три дикоростучі рослини коноплі, які висушив та подрібнив, тим самим незаконно виготовив для власного вживання без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 2632 г, який був вилучений працівниками поліції під час проведення обшуків 4 серпня 2016 року в будинках АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати судове рішення в зв`язку з безпідставним застосуванням ст.69 КК України і невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.3 ст.309 КК України на 5 років позбавлення волі. При цьому зазначає, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, вживає наркотичні засоби. Крім того, прокурор прохає визнати обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

В апеляційній скарзі захисник просить пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. При цьому зазначає, що обвинувачений має постійне місце проживання разом з бабусею, характеризується посередньо, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили пом`якшити призначене покарання, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в частині безпідставного застосування судом ст.69 КК України і не погодився з доводами про необхідність визнання обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого рецидиву злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.3 ст.309 КК України в апеляційних скаргах не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про посилення призначеного покарання є непереконливими.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України та приписів п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 в суді першої інстанції повністю визнав свою вину та щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно пройшов курс лікування від наркоманії. Ці пом`якшуючі покарання обставини суд обґрунтовано визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів.

Враховуючи відсутність тяжких наслідків; об`єм особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, який знаходиться на межі великого та особливо великого розміру; особу обвинуваченого, який відповідно до довідки сільського голови Ісковецької сільської ради Лубенського району Полтавської області від 16 листопада 2016 року проживає в домогосподарстві своєї бабусі ОСОБА_10 , 1937 року народження, допомагає у веденні особистого селянського господарства, суд дійшов правильного висновку про можливість призначення основного покарання за ч.3 ст.309 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованого злочину.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України належним чином вмотивоване, а саме покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. Тому відсутні підстави для скасування судового рішення внаслідок неправильного застосування кримінального закону та м`якості призначеного обвинуваченому покарання.

Водночас, з огляду на те, що ОСОБА_8 , маючи непогашену судимість, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисний тяжкий злочин, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням, про що просить в апеляційній скарзі захисник.

Доводи прокурора про необхідність визнати обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, є непереконливими.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п.6 постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, відповідно до ч.2 ст.67 КК України обставини, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5, 8, 11, 13 частини 1 цієї статті Кодексу, в тому числі рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, суд залежно від конкретних обставин справи (зокрема, за відсутності зв`язку якоїсь із названих у цих пунктах обставин зі злочином) вправі не визнати обтяжуючими, навівши у вироку відповідні мотиви.
З огляду на те, що орган досудового розслідування не визнавав обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 - рецидив злочинів, а також враховуючи, що обвинувачений незаконно виготовив канабіс у вересні 2015 року, вилучений цей наркотичний засіб працівниками поліції під час проведення обшуків 4 серпня 2016 року, а перебування ОСОБА_8 в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, встановлено 19 серпня 2016 року (а.с.29), суд обґрунтовано не визнав ці обставини обтяжуючими.
Враховуючи наведене, апеляційні скарги не підлягають задоволенню.
Крім того, колегія суддів встановила, що відповідно до даних паспорта громадянина України НОМЕР_1 (а.с.27), прізвище, ім`я, по батькові обвинуваченого - ОСОБА_8 , а не ОСОБА_8 , як помилково вказав суд у вироку. Тому ці дані необхідно уточнити у вироку на підставі ст.404 КПК України.
Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , - без задоволення.

В порядку ст.404 КПК України уточнити, що прізвище, ім`я, по батькові обвинуваченого - ОСОБА_8 , а не ОСОБА_8 , як помилково вказав суд у вироку.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 вересня по 21 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4