11-кп/775/364/2016(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

та його захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003914 від 11 жовтня 2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запорізьке Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, який навчається на 1 курсі Маріупольського центру професійно-технічної освіти, непрацюючого, такого, що в силу ст.89 КК України, раніше судимостей не мав, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 у рахунок відшкодування витрат на лікування суму у розмірі 5153,21 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 7000 грн., а всього 12153,21 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Маріупольської міської ради у рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_9 грошову суму у розмірі 3001,32 грн.,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що 10 жовтня 2015 року приблизно о 16.00 год., неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на проїжджій частині навпроти будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, з метою заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, скоїв розбійний напад на раніше незнайому ОСОБА_9 , 1955 року народження, а саме правою рукою схопив ОСОБА_9 ззаду за шию та повалив на проїжджу частину вулиці, від чого остання впала на дорогу на правий бік.

Далі ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 не менше 10 ударів ногами по різним частинам тіла та не менше 7 ударів кулаками рук по обличчю, в результаті чого потерпілій ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, відкритого перелому кісток носу, забитої рани спинки носу справа, синця в правій скуловій області, синця на нижній щелепі справа, садна і крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи в проекції 2-го зуба справа на верхній щелепі, синця на червоній облямівці нижньої губи справа, частково перехідного на слизову оболонку, садна в лівій щоковій області, синця по передній поверхні грудної клітки справа в області 2-го міжребер`я по середньо ключичній лінії, синця в області 5-го міжребер`я справа по середньо ключичній лінії, синця в лівій клубовій області, синця по задній поверхні лівого плеча в середній третині, які у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели за собою короткочасний розлад здоров`я на термін понад шість днів. Після цього ОСОБА_6 з метою заволодіння майном, що належить ОСОБА_9 , а саме: сумкою, вартістю 250 грн., в якій знаходився гаманець, вартістю 700 грн., у якому знаходилися гроші у сумі 300 грн., а усього на загальну суму 1250 грн., став тягнути за ручки сумки, яка знаходилась у ОСОБА_9 на правому плечі. В цей час біля будинку АДРЕСА_3 в безпосередній близькості від місця скоєння злочину знаходився ОСОБА_10 , який побачив злочинні дії ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_9 , спрямував до останньої з метою припинити злочинні дії ОСОБА_6 . Останній побачивши ОСОБА_10 припинив свої злочинні дії та втік з місця скоєння злочину.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник в інтересах обвинуваченого надав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.187 КК України на ст.125 КК України, призначивши покарання відповідно до санкції статті. Не оспорюючи факту нападу обвинуваченого на потерпілу і нанесення їй ударів вказав, що твердження потерпілої відносно того, що після нападу на неї і нанесення ударів, обвинувачений ОСОБА_6 намагався відібрати у неї сумку, не підтверджуються доказами.

На апеляційну скаргу захисника від прокурора надійшли заперечення, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги захисника, прокурор просив залишити її без задоволення, а вирок суду відносно ОСОБА_6 , як законний і обґрунтований, - без зміни.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника адвоката ОСОБА_12 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, просили вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.187 КК України на ст.125 КК України, призначивши покарання відповідно до санкції статті; думку потерпілої ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_5 , які відстоювали законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, вважали, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи наведенні вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів не переглядала судове рішення в частині, що не оспорюються, а саме по факту нападу обвинуваченого ОСОБА_6 на потерпілу, нанесення їй ударів та спричинення тілесних ушкоджень.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя здоров`я, є обґрунтованими, його дії кваліфіковані правильно за ч.1 ст.187 КК України.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і неправильно застосований кримінальний закон, є безпідставними.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судовий розгляд проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження.

Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами в їх сукупності.

Мотивуючи висновок про винність ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення, суд обґрунтовано послався на його показання про те, що він 10.10.2015 року у денний час по вулиці Мусоргського напав на раніше незнайому потерпілу ОСОБА_9 , наніс їй два удари руками та два удари ногами від чого потерпіла впала.

Та обгрунтовано не прийняв до уваги показання ОСОБА_6 у той частині, що він не мав наміру заволодіти майном потерпілої, спричинив потерпілій тілесні ушкодження не з метою заволодіння її майном, а на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, так як потерпіла його образина нецензурною лайкою, оскільки він таким чином здійснює свій захист з метою уникнення відповідальності, намагається створити уяву про те, що він безпідставно обвинувачується у скоєнні більш тяжкого злочину.

Суд ретельно перевірив в судовому засіданні доводи обвинуваченого, захисника, аналогічні тим, що викладені в його апеляційній скарзі про те, що обвинувачений не вчиняв розбій відносно потерпілої, після нападу на неї і нанесення ударів обвинувачений ОСОБА_6 не намагався відібрати у неї сумку і ця обставина не була підтверджена доказами, дав належну оцінку і дійшов правильного висновку про те, що вони не є переконливими, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 10 жовтня 2015 року приблизно о 16:00 годині вона йшла по вулиці Мусоргського від вулиці Матросова у напрямі залізничного переїзду. Назустріч їй йшов раніше незнайомий ОСОБА_6 , який навпроти будинку №18 розминувся з нею, та одразу ж із заду схопив за шию і повалив на землю. ОСОБА_6 почав її бити ногами та наніс не менше 10 ударів, після чого наніс не менше 7 ударів руками в обличчя, а потім почав тягнути за ручки сумки, яка знаходилася у неї в руках. В цей час з`явилися перехожі, побачивши яких ОСОБА_6 втік. Внаслідок нападу вона отримала тілені ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила на неї напад, що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.10.2015 року.

Таким чином в судовому засіданні було бесспорно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_9 раніше знайомі не були, обвинувачений раптово напав на потерпілу та в процесі побиття намався забрати майно потірпілої, тягнув за ручки сумку, свої дії припинив тільки тоді, коли з`явилися перехожі, побачивши яких ОСОБА_6 втік.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 свідчать про його намір заволодити майном потерпілої.

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим за участю потерпілої був проведений слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події.

З протоколу слідчого експерименту від 20.10.2015 року, який був предметом дослідження судом першої інстанції, вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 показала місце пригоди та виклала обставини вчинення на неї розбійного нападу, при цьому послідовно та змістовно розповіла та відтворила механізм нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 їй тілесних ушкоджень та обставини, за яких він намагався заволодіти її майном. Вказані обставини зафіксовані на фототаблиці.

Доводи захисту, зазначені в апеляційній скарзі, про те, що на доданих до протоколу проведення слідчого експеременту фототаблицях жодним чином не відображено намагання нападника ОСОБА_6 вирвати у потерпілої сумку, необгрунтовані та спростовуються цим же протоколом, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 не тільки показала місце пригоди, а послідовно та змістовно розповіла та відтворила механізм нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 їй тілесних ушкоджень та обставини, за яких він намагався заволодіти її майном.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 19.10.2015 року ОСОБА_9 надала для огляду жіночу сумку зі шкірозамінника бордового кольору квадратної форми з ручками зверху, гаманець червоного кольору з грошима у сумі 300 гривень (дві купюри номіналом 100 гривень, дві купюри номіналом 50 гривень), у судовому засіданні був досліджений речовий доказ сумка потерпілої, яка не містить ознак будь-яких ушкоджень, але дана обставина не спростовує того, що обвинувачений ОСОБА_6 намагався із застосуванням сили вирвати її у потерпілої, чим спростовуються доводи захисту і в цієї частині.

Не прийняти до уваги показання потерпілої ОСОБА_13 у суду першої інстанції не було підстав, оскільки вони знаходяться в повній відповідності з іншими доказами, які суд досліджував в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що в жовтні 2015 року разом із чоловіком ОСОБА_10 проживала за адресою: АДРЕСА_4 . В один з днів на початку жовтня 2015 року приблизно о 16:30 годині вона йшла додому та розмовляла по мобільному телефону, а їй назустріч йшла раніше незнайома потерпіла. Вона відволікалася та почула крик жінки і побачила, як незнайомий парубок штовхнув жінку, яка впала, та почав наносити їй удари ногами. Вона покликала ОСОБА_10 який вибіг на вулицю, а коли його побачив парубок, то почав тікати. ОСОБА_10 переслідував нападника, але не наздогнав. Вона бачила, що жінка утримувала в руках сумку.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що раніше проживав у домоволодінні АДРЕСА_4 . В один з днів він знаходився вдома та почув крик дружини. Він вибіг на вулицю та побачив на відстані 200-300 метрів від свого місця проживання раніше незнайомого ОСОБА_6 , який наносив удари потерпілій, яка лежала на дорозі. Він почав його переслідувати, але ОСОБА_6 втік. Він впізнав ОСОБА_6 як мешканця мікрорайону.

Не прийняти до уваги показання свідків у суду також не було підстав, оскільки вони повністю узгоджуються саме з показаннями потерпілої ОСОБА_9 .

Доводи захисту про те, що ані під час досудового слідства, ні під час судового розгляду свідки не давали показів відносно того, що обвинувачений намагався відібрати у потерпілій сумку, у зв`язку з чим їх неможна прийняти до уваги як доказ вини обвинуваченого у розбійному нападу, необґрунтовані, оскільки суд оцінював надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, та прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні розбою при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, які прямо і побічно викривають обвинуваченого ОСОБА_6 в розбійному нападі, поєднаному із насильством небезпечним для життя здоров`я. Судом дана належна оцінка зібраним органом досудового слідства доказам в їх сукупності і зроблений правильний висновок про кваліфікацію його дій за ч.1 ст.187 КК України.

Будь які дані, які свідчили б про необ`єктивність, упередженість органів досудового слідства або суду, істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які перешкоджали або могли перешкодити повно і всебічно розглянути кримінальне провадження, у тому числі і ті, про які йде мова в апеляційній скарзі захисника, не встановлені.

Тому доводи захисника про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого є безпідставними.

Що стосується призначеного покарання, то при призначенні виду та розміру покарання суд відповідно до ст.ст.65-67 КК України врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначив покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 вчинення злочину щодо особи похилого віку, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 вчинення злочину у неповнолітньому віці, врахував, що він раніше не судимий у порядку, передбаченому ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем навчання позитивно, та призначив покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.187 КК України.

Розмір та вид покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_11 відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, та, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів також не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до касаційної інстанції протягом 3-х місяців, засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з часу вручення йому копії ухвали.

Судді: