ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3507/15-к
провадження № 1-кп/753/57/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , законних представників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представників служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , представника кримінальної міліції у справах дітей Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, навчається в ВПУ №25, 2-й курс, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, є студентом ПУ №12, 1-й курс, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Неповнолітні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , за попередньою змовою, 05.11.2014 року о 18 год. 48 хв. по вул. Малоземельна,6-б у м. Києві, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи узгоджено та обопільно, підійшли до гр. ОСОБА_7 та із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, яке виразилося в тому, що ОСОБА_16 наніс ногою декілька ударів по ногам потерпілому, внаслідок чого, ОСОБА_7 упав на землю. В цей час ОСОБА_17 , який знаходився праворуч від потерпілого, також наніс йому удар ногою в голову та живіт . Після того, як воля до опору у ОСОБА_7 була повністю подавлена вчиненим відносно нього насильством, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відкрито викрали майно потерпілого ОСОБА_7 а саме: мобільний телефон «Нокіа-С2» вартістю 600 гривень, аудіо-навушники «Разер» вартістю 750 гривень, рюкзак чорного кольору вартістю 350 гривень, шкіряний гаманець коричневого кольору вартістю 700 гривень, а всього майно на загальну суму 2400 грн. та з місця скоєння злочину зникли.
Будучи допитаним в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_16 вину у скоєнні злочину визнав частково та показав, що увечері 05.11.2014 року він з ОСОБА_18 знаходилися на дамбі по вул. Малоземельній, неподалік станції метро «Славутич». Повз них проходив потерпілий ОСОБА_19 і вони вирішили попросити у нього закурити. Просили разів три, проте потерпілий на їх прохання не реагував. Тоді підійшовши до ОСОБА_19 , він вдарив його ногою під коліно, внаслідок чого, ОСОБА_19 впав на землю і став просити, щоб його не били. Кошевий в цей час забрав у потерпілого рюкзак, навушники та телефон і вони пішли в напрямку станції метро. Через декілька днів, 08.11.2014 року він їхав до батька і по дорозі до нього підійшов потерпілий, схопив його за руку і між ними почалася потасовка. Потім їх затримав працівник міліції. Рюкзак і навушники, які вони забрали у ОСОБА_19 , були при ньому. Гаманець та мобільний телефон потерпілого залишилися у ОСОБА_18 . Про те, щоб пограбувати ОСОБА_19 вони з ОСОБА_18 не домовлялися.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_16 визнав повністю.
Будучи допитаним в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_17 вину у скоєнні злочину визнав частково та показав, що коли вони знаходилися на дамбі біля станції метро «Славутич», повз них проходив потерпілий ОСОБА_19 , у якого вони попросили закурити. Потім, подивившись один на одного, вони пішли за потерпілим. ОСОБА_20 вдарив потерпілого по нозі, від чого той впав, а потім злякавшись, піднявся і став віддавати їм свої речі, а саме: рюкзак, навушники. Забравши речі, вони пішли в напрямку станції метро. По дорозі вони роздивилися що знаходиться у рюкзаку, речі, які були їм непотрібні викинули. Рюкзак та навушники залишилися у ОСОБА_20 , а собі він залишив мобільний телефон. Потерпілому вони не погрожували, він особисто потерпілому ударів не наносив.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_17 визнав повністю.
Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , їх вина у вчиненні злочину доведена повністю і підтвреджується наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що 05.11.2014 року приблизно о 18год.45хв. він повертався додому. Коли звернув у провулок, то на нього напали ОСОБА_20 і ОСОБА_18 . Збивши його з ніг, пограбували. ОСОБА_20 , який знаходився ліворуч, вдарив його по нозі, від чого він впав, а потім, коли він намагався встати, то ОСОБА_20 ще вдарив його ногою по голові 2-3 рази, а ОСОБА_18 в грудну клітину. Потім він піднявся і ОСОБА_20 знову вдарив його по голові. Внаслідок побиття у нього були гематоми в області грудної клітки, на ногах, біля правого ока. Одразу за медичною допомогою він не звернувся, бо був у стані шоку. Його мати викликала наряд міліції. Разом з слідчо-оперативною групою вони їздили на місце скоєння злочину. Через 2-3 дні він звернувся до лікаря, оскільки погано себе почував. ОСОБА_20 і ОСОБА_18 відкрито викрали у нього рюкзак, мобільний телефон, гаманець, навушники. Коли вони уходили з його речами, то він кричав їм, щоб віддали хоча б паспорт та бейджик з роботи. Мобільний телефон у нього забирав ОСОБА_20 з кишені, а ОСОБА_18 знаходився поруч, погрожуючи, що буде ще гірше, наказав знімати сумку. В подальшому рюкзак і навушники були йому повернуті.
Потерпілий підтримав цивільний позов на суму 1300грн., просив задовольнити.
Крім того, вина обвинувачених у вчиненні злочину доводиться також:
Протоколом від 05.11.2014 року про прийняття від ОСОБА_7 заяви про те, що 05.11.2014 року біля 15год.48хв. по вул. Малоземельній, 6-б в м. Києві двоє невідомих відібрали його особисті речі ( том 1, а.с. 5).
Даними протоколу огляду місця події від 05.11.2014 року ( том 1, а.с. 10-12), згідно з яким було оглянуто земельну ділянку, де ОСОБА_16 та ОСОБА_17 скоїли злочин відносно ОСОБА_7 .
Даними протоколу огляду місця події від 08.11.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_16 було вилучено рюкзак і навушники, що належать ОСОБА_7 ( том 1, а.с. 13-20), які постановою слідчого від 09.11.2014 року визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів справи та передані потерпілому ОСОБА_7 на зберігання ( том 1, а.с. 21, 22).
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 10.12.2014 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 упізнав ОСОБА_17 , як особу, яка 05.11.2014 року з застосуванням фізичного насильства, відібрала особисті речі, а саме навушники ( том 1, а.с. 42-44).
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 10.12.2014 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 упізнав ОСОБА_16 , як особу, яка 05.11.2014 року з застосуванням фізичного насильства, відібрала особисті речі, а саме мобільний телефон і рюкзак ( том 1, а.с. 45-47).
Довідкою Київського міського дитячого діагностичного центру від 14.11.2014 року, виданою ОСОБА_7 про встановлення йому діагнозу: забій грудної клітки, гематоми м`яких тканин правого та лівого стегна ( том 4, а.с. 119).
Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_17 своїми умисними діями скоїли відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_16 суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_16 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого злочину, його особу, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в службі у справах дітей Дарницької районної в м. Києві держадміністрації та у секторі ювенальної превенції відділу превенції Дарницького УП ГУНП у м. Києві не перебуває, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває і вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_17 суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_17 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжкого злочину, його особу, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в службі у справах дітей Дарницької районної в м. Києві держадміністрації та у секторі ювенальної превенції відділу превенції Дарницького УП ГУНП у м. Києві не перебував, навчався в школі-інтернаті для дітей з психоневрологічними захворюваннями, перебуває на обліку у лікаря психіатра, проте відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №47 від 10.03.2015 року ( том 2, а.с. 92-101) за своїм психічним станом у період скоєння правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не знаходився у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, і вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та їх особи, суд вважає за можливе призначити їм покарання у виді позбавлення волі, але з застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України, звільнивши обвинувачених від відбування покарання з іспитовим строком, що, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.
Запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_7 задовольнити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_21 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
ОСОБА_22 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_16 і ОСОБА_17 від відбування покарання , якщо вони протягом одного року іспитового строку не скоять нового злочину та виконають покладені на них обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1300 грн.
Речові докази, а саме: рюкзак, аудіо-навушники «RAZER», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити у власності потерпілого ОСОБА_7 ; шорти, в`язану шапку, складний ніж та зарядний адаптер до мобільного телефону, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_16 залишити у власності останнього.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ: