Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/349/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2016 м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
cуддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ухвалу слідчого судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2016 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганно-Требинівка Устинівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, вдівця, із вищою освітою, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії на 60 днів, тобто до 02 години 39 хвилин 13 листопада 2016 року.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, як їх на даний час встановлено досудовим розслідуванням, наступні.

ОСОБА_8 , вживаючи разом із ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, 13 вересня 2016 року спиртні напої, в нежитловій будівлі у с. Інгульське Устинівського району Кіровоградської області, в ході виниклої між ОСОБА_9 та невстановленою особою скарги та бійки, взяв зі столу нежитлового приміщення будівлі кухонний ніж та наніс ОСОБА_9 два удари в область живота, грудної клітини та в область спини.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої рани живота та проникаючого поранення в плевральну порожнину справа на рівні восьмого ребра, колото-різаної рани спини по середині лопаток, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Ухвалою слідчого судді Устинівського районного суду Кіровоградської області постановлено задовольнити клопотання начальника СВ Устинівського відділення поліції Бобринецького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано стосовно останнього вказаний запобіжний захід, визначивши строк його дії до 02 години 39 хвилин 13 листопада 2016 року.

Своє рішення слідчий суддя районного суду мотивував наявністю достатніх доказів про обґрунтовану підозру ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких; враховуючи вказане та інші обставини, зокрема, й передбачені ст. 178 КПК України, суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чим перешкоджатиме повному, всебічному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженні.

Судове рішення оскаржено в апеляційному порядку захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_7 , який в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог наводить наступні доводи.

Вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді.

Зазначає про те, що підозру за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_8 оголосили за відсутності захисника, участь якого, зважаючи на вік підозрюваного, - обов`язкова.

Захисник наводить показання ОСОБА_8 як підозрюваного, надані під час досудового розслідування, зазначає, що у ході проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , останній розповів про обставини спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що не узгоджуються з його показаннями та обставинами провадження щодо кількості нанесення ножем ударів та місця спричинення тілесних ушкоджень.

Зауважує, що у матеріалах кримінального провадження відсутні належні медичні документи, що підтверджували б спричинення потерпілому дійсно тяжких тілесних ушкоджень, відсутні докази вчинення кримінального правопорушення саме в алкогольному сп`янінні, відсутні дані, що характеризують особи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Досудовим розслідуванням не встановлено і не допитано особу на ім`я ОСОБА_11 , який був очевидцем подій, а, можливо, й особою, яка спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження.

Наявність на сорочці, належній ОСОБА_8 плям бурого кольору не свідчить про причетність останнього до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень; слідством не встановлено походження цих плям, їх належність.

Тож, вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 сумнівна та передчасна.

Крім того, звертає увагу й на те, що підозрюваний є особою похилого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання, отримує пенсію за віком, потребує лікування.

Також, як вказує особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_8 майже одразу після події кримінального правопорушення затримали, однак у протоколі затримання особи час затримання вказаний як 02 години 39 хвилин.

Адвокат також вказує на те, що при обчисленні строку дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , слідчим суддею неправильно цей строк обчислено до 13 листопада 2016 року, тоді як слід його обчислювати до 12 листопада 2016 року.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Встановлено, що органом досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим за це кримінальне правопорушення, - передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Наявні у матеріалах клопотання докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення враховуються колегією суддів, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, наразі як вагомі.

Такими доказами на даний час є: протокол огляду місця події, протокол огляду одягу підозрюваного, протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , лікарська довідка (про характер тілесних ушкоджень потерпілого).

Крім означеного, також відповідно до ст. 178 КПК України, колегією суддів враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 є пенсіонером, не працює, має постійне місце проживання, не одружений, утриманців не має, міцних соціальних зв`язків не має.

Вказані обставини та обставини вчинення кримінального правопорушення, як їх наразі встановлено, дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, зможе вчинити нове кримінальне правопорушення.

До того ж, колегією суддів береться до уваги й те, що у даному кримінальному провадженні ще не встановлені всі обставини вчинення кримінального правопорушення, допитано як свідків не всіх осіб.

Тож, перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 зможе незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, а також й тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється, можливо сказати, що, у разі перебування на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу вчинити спробу переховуватись від досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, або ж може вчинити нове кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування та правильно обрав стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги адвоката підозрюваного про те, що є не доведеним те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного, - спростовуються зазначеними вище за текстом даної ухвали суду апеляційної інстанції.

З приводу доводів апеляційної скарги адвоката підозрюваного відносно того, що: пояснення підозрюваного у ході проведення слідчого експерименту за його участю не узгоджуються з обставинами провадження щодо кількості нанесення ножем ударів та місця спричинення тілесних ушкоджень; у матеріалах кримінального провадження відсутні належні медичні документи, що підтверджували б спричинення потерпілому дійсно тяжких тілесних ушкоджень; відсутні докази вчинення кримінального правопорушення саме в алкогольному сп`янінні; відсутні дані, що характеризують особи ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; досудовим розслідуванням не встановлено і не допитано особу на ім`я ОСОБА_11 , який був очевидцем подій, а, можливо, й особою, яка спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження; наявність на сорочці, належній ОСОБА_8 плям бурого кольору не свідчить про причетність останнього до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень; слідством не встановлено походження цих плям, їх належність, - колегією суддів зауважується, що на даний час питання про кваліфікацію кримінального правопорушення не вирішується, як і не вирішується питання доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На даній стадії провадження колегія суддів не оцінює обставини провадження по суті і наявні докази у кримінальному провадженні, - наразі вирішується питання доцільності з процесуальної точки зору застосування щодо підозрюваного того чи іншого запобіжного заходу.

Разом із тим, є слушними доводи апеляційної скарги адвоката підозрюваного з приводу того, що слідчий суддя при обранні стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначив строк дії даного запобіжного заходу 60 днів - до 02 години 39 хвилин 13 листопада 2016 року, тим самим обчислив його неправильно.

Відповідно до ч. 3, ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку; при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

З матеріалів клопотання убачається, що ОСОБА_8 затримано 14 вересня 2016 року о 02 годині 39 хвилин.

Відтак, першим днем тримання підозрюваного під вартою є 14 вересня 2016 року, - саме з цього, а не з наступного, числа слід обчислювати початок перебігу строку тримання під вартою.

Тож, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 тривалістю 60 днів спливає 12 листопада 2016 року, а не 13 листопада 2016 року як помилково вказав слідчий суддя.

За цієї підстави оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, із постановленням колегією суддів нової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_8 - скасувати.

Клопотання начальника СВ Устинівського відділення поліції Бобринецького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, - з 02 години 39 хвилин 14 вересня 2016 року по 02 годину 39 хвилин 12 листопада 2016 року.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4