Справа № 308/2450/16-к
Провадження № 1-кс/308/784/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2016 р. м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий слідчого управління ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 за погодженням з старшим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 19 лютого 2016 року, о 14 год. 25 хв., в смт. Тересва, по вул. Народній, напроти магазину «Асортимент» № 122, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем КАМАЗ д.н. НОМЕР_1 та рухаючись зі сторони населеного пункту с. Бедевля в напрямку с. Грушево, діючи всупереч вимог п.п. 1.10, 1.5, 2.3. б); 4.16 «а», 12.3. та 18.1 Правил дорожнього руху України, під час руху проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, відволікся від керування транспортного засобу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу та в момент виникнення небезпеки для руху не застосував вчасно гальмування у результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка у відповідності до вимог п. 4.16 «а» Правил дорожнього руху України по пішохідному переходу переходила дорогу з права на ліво по напрямку руху автомобіля. В наслідок наїзду автомобіля КАМАЗ д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження від яких померла по дорозі до Тячівської РЛ.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 37 від 23.02.2016 р. ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому шийного відділу хребта на рівні 5-6 хребців з зміщенням та повним розривом спинного мозку, зправа переломи 1-2-3 ребер по передньо-ключичній лінії, 4-5-6-7 ребер по передньо-підпахвинній лінії, 5-6-7-8-9-10 по лопаточній лінії, 4-5-6-7-8 ребра по середньо-підпахвинній лінії, розрив тканини правої долі печінки, перелом грудного кінця правої ключиці без зміщення, закритий перелом середньої третини обох кісток лівого передпліччя, забійно-рвані рани тильної поверхні правої кисті та фаланги пальців, обширні садини лівої половини обличчя, грудної клітки зправа та множинні садна лівої верхньої кінцівки, які згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. п.п. 2.1.1 відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілої.
Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог п.п. 1.10, 1.5. 2.3. б); 4.16 «а», 12.3. та 18.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілою ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: оглядом місця події та схемою до нього від 19.02.2016 р.; показами потерпілого ОСОБА_7 , протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , висновком судово-автотехнічної експертизи № 41/02 від 23.02.2016 р.
ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.
Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, виникає ризик того, що останній з метою заробітку коштів може виїхати на сезонні роботи за межі області чи країни, а не обрання відносно останнього запобіжного заходу дає можливість останньому безперешкодно ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
В судовому засіданні прокурор та слідчий просили клопотання задовольнити з мотивів, викладених у такому.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 179 КПК України підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0.25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, прокурор.

Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може ухилятись від органів досудового розслідування, з метою попередження зазначеного ризику, суд вважає, що нього слід застосувати найбільш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання, а тому приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 184, 176-179, 184, 193, 194, 309, 392, 395 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

не відлучатися з АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0.25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 покласти на слідчого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1