Справа № 1-1/07
Провадження №1/157/1/16
П О С Т А Н О В А

20 травня 2016 року м.Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні при попередньому розгляді кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 213, ч. 1 ст. 358 КК України,

встановив :

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підписку про невиїзд. В обґрунтування зазначає, що 16 травня 2016 року о 18 годині його було затримано, відповідно до постанови судді Камінь-Каширського районного суду ОСОБА_6 від 07 грудня 2007 року про затримання та взяття під варту за ухилення від явки до суду. Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 165-2 КПК 1960 року термін його затримання сплив вчора, 19.05.2016 року о 18 годині, жодної постанови суду про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яка б була йому оголошена під розписку відповідно до вимог ч. 3 ст. 165-1 КПК 1960 року він не отримував, а тому його тримання під вартою з 18 години 19 травня до сьогоднішнього дня є незаконним. Просить суд на період судового розгляду справи обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, врахувавши ті обставини, що у нього на сьогоднішній час відпали підстави для ухилення від суду, він повернувся на постійне місце свого проживання в с. Видерта Камінь-Каширського району ще восени 2015 року, мама часто хворіє і потребує допомоги та догляду, тому письмово зобов`язується з`являтись на всі виклики суду, не вчиняти жодних протиправних дій, у зв`язку з чим просить звільнити його з під варти у залі суду та обрати запобіжний захід підписку про невиїзд.

Захисник ОСОБА_5 клопотання обвинуваченого підтримав, просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді взяття під варту на підписку про невиїзд, мотивуючи тим, що обвинувачений протягом останніх півроку проживав по місцю реєстрації, не переховувався від слідства та суду, у нього помер батько, мати потребує його допомоги, а брат, який перебував у зоні проведення антитерористичної операції та отримав психологічну травму потребує підтримки, а тому у нього немає підстав ухилятися та переховуватися від слідства та суду.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою на підписку про невиїзд, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_4 тривалий час ухилявся від суду, до правоохоронних органів та суду добровільно не з`явився, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який немає.

Заслухавши думку обвинуваченого, захисника та прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання належить відмовити, зважаючи на таке.

Згідно зі ст. 155 КПК 1960 року взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано у справах про злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, за винятком випадків, коли ця особа, перебуваючи на волі, переховувалася від органів дізнання, досудового слідства чи суду, перешкоджала встановленню істини у справі або продовжила злочинну діяльність.

Запобіжний захід у вигляді взяття під варту застосовується при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі, продовжувати злочинну діяльність, та що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належної поведінки.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів і передбачає покарання від 5 до 8 років, а інші до категорії злочинів середньої тяжкості.

Постановою Камінь-Каширського районного суду від 07 грудня 2007 року обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено у розшук, оскільки він ухилився від суду, та йому було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Згідно з протоколом затримання від 16.05.2016 року ОСОБА_4 , як особу, яка перебувала у розшуку та щодо якої обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, було затримано о 16 год. 25 хв. 16 травня 2016 року.

Встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , проживає з матір`ю похилого віку, яка хворіє, та братом ОСОБА_7 , який брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, обвинувачений не працює.

Разом з тим, матеріали кримінальної справи свідчать, що ОСОБА_4 ухилився від слідства та суду і переховувався, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

За таких обставин, суд вважає, що існують вагомі ризики вважати про подальше ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, а тому з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є обґрунтованим.

Отже, підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на підписку про невиїзд суд не вбачає, у зв`язку з чим в задоволені його клопотання належить відмовити.

В той же час, як вбачається з постанови Камінь-Каширського районного суду від 07 грудня 2007 року про розшук обвинуваченого, у ній не вказано строку обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine) від 06 листопада 2008 року (заява № 17283/02) зазначається, що при невстановлені судом строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, особа залишається в стані невизначеності щодо підстав, за яких його тримали під вартою у певному проміжку часу та не забезпечується їй належний захист від свавілля, який є невід`ємним складником «законності» тримання під вартою у значенні п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такі ж висновки наведені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine) від 19 травня 2009 року (заява № 16505/02).

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді взяття під варту буде необхідним та достатнім застосувати на строк 30 днів, який належить обчислювати з часу затримання обвинуваченого.

Твердження ОСОБА_4 , що на сьогоднішній день відпали підстави для його ухилення від суду, самі по собі, з огляду на вищевказані обставини, не можуть бути підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 155, 156 КПК 1960 року, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на підписку про невиїзд відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді взяття під варту на строк 30 днів, до 16 год. 25 хв. 14 червня 2016 року.

Строк запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обчислювати з 16 год. 25 хв. 16 травня 2016 року.

Постанова оскарженню окремо не підлягає, заперечення на неї можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду кримінальної справи.

Головуючий: ОСОБА_1