УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/2816/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року та постановити нове рішення, яким зарахувати йому в строк відбування покарання час проведений в слідчих ізоляторах м. Суми, Києва та Житомира з 15.10.2015р. по 03.04.2016р., а також у КВЦ №130 м. Конотоп після проголошення вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 05.08.2015року.
Зазначає, що судом першої інстанції даний перерахунок відповідно до ч.5 ст.72 КК України здійснено не було.
Згідно ухвали від 03.06.2016 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування Закону України від 26.11.2015 року № 838-УІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що час перебування засудженого в установі попереднього ув`язнення з дня затримання до відправлення в установу відбування покарання не зараховується у строк попереднього ув`язнення. Оскільки запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні не обирався, підстав для застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-УІІІ стосовно нього не вбачається.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Колегія суддів, враховуючи, що оскільки засуджений не був присутнім у суді першої інстанції під час розгляду його клопотання, знаходиться в місцях позбавлення волі, копію оскаржуваної ухвали отримав 22.06.2016 року, апеляційну скаргу подав 28.06.2016р., тому строк на апеляційне оскарження, передбачений п.2 ч.2 ст.395 КПК України, ОСОБА_6 не пропущено.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК (у редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-У111 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), зараховується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом (станом на 24 грудня 2015 року) набрав законної сили обвинувальний вирок та покарання за яким не відбуто повністю (відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону);
У строк попереднього ув`язнення за нормами КПК включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у судово- медичної або судово-психіатричної експертизи; д) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Враховуючи зазначені вимоги закону, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 .
Посилання апелянта на те, що суд безпідставно не зарахував до строку відбутого покарання час його перебування у приміщеннях камерного типу у СІЗО м. Суми, Києва та Житомира під час слідування до КВК №71 м. Коростеня, а також час його перебування КВЦ №130 м. Конотоп після проголошення вироку Тростянецького районного суду Сумської області від 05.08.2015року є неспроможними.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 05.08.2015р. до 3 років позбавлення волі. Згідно цього вироку, суд, враховуючи, що строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, застосованого ухвалою слідчого судді від 15.05.2015р. закінчився, дійшов до висновку про відсутність підстав для обрання йому запобіжного заходу по вказаному кримінальному провадженню(а.с.8-9). Строк покарання вирішено обчислювати з моменту затримання ОСОБА_6 для виконання цього вироку, зарахувавши у цей строк частково відбуте покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 21.04.2015р.( яким ОСОБА_6 було засуджено до 2 років обмеження волі) з 16.06.2015р. по день затримання. Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 05.08.2015р. набрав законної сили 24 вересня 2015р. ( а.с.10). Згідно довідки від 15.10.2015р. ОСОБА_6 було затримано на виконання цього вироку 15.10.2015р. ( а.с.7). Після чого його було етаповано до місця відбуття покарання і до Коростенської ВК №71 він прибув 03.04.2016р.( а.с.6).
Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку з цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.
Отже, висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування щодо засудженого ОСОБА_6 вимог Закону України від 26.11.2015 року №838-У111 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»),
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду судом першої інстанції вказаного провадження були порушені вимоги матеріального або процесуального права, які призвели до неправильного вирішення заявленого клопотання.
Керуючись ст. 404, 405, 407,537 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ: