Єдиний унікальний номер 725/1385/16-к
Номер провадження 1-кп/725/57/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000340, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше неодноразового судимого: останній раз: 28.11.2012 року Першотравневим районним судом м.Чернівці за ч.2 ст.296 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю покарання, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ст. 185 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 у березні 2016 року вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 06 березня 2016 року біля 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, під час проїзду в маршрутному таксі №33 від МТК «Калинівський ринок», який знаходився у м.Чернівці по вул.Калинівській, 13а до магазину «Роксолана», що по вул.М.Олімпіади, 6 м.Чернівці, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, переконавшись, що за ним ніхто не спостеріагє, таємно із корисливих мотивів, викрав із жіночої сумки ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 3500 гривень. Однак, свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був викритий потерпілою на місці вчинення злочину.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у повторному таємному викраденні чужого майна визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах, у вказаних місцях та у вказаний час він таємно викрав речі потерпілої. У вчиненому щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що завдана злочином шкода їй повністю відшкодована, майновий претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ст.185 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих умисних злочинів, вчинив злочин в період не погашеної судимості, по місцю проживання характеризується позитивно.

Суд враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілих осіб, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_4 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.
Таку міру суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 залишити обрану у вигляді домашнього арешту.
Речові докази: грошові кошти в сумі 3500 гривень, які передані потерпілій на зберігання залишити у власності ОСОБА_5 .
Речові докази: чорнові записи на трьох клаптиках паперу, які зберігаються при матеріалах справи залишити у матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1