Справа №1-34/12р

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар ОСОБА_4
прокурор ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
потерпілий ОСОБА_7
представник потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15, та п.1 ч.2 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Органами досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 20.12.2009 року близько 00 години 30 хвилин він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою умисного вбивства потерпілого ОСОБА_10 та своєї колишньої співмешканки ОСОБА_11 , керуючи автомобілем «БМВ Х5», державний номерний знак НОМЕР_1 , прибув в с. Проліски Бориспільського району Київської області на вулицю Матросова до будинку № , в якому тимчасово проживали потерпілі.
Залишивши автомобіль «БМВ Х5» на прилеглій вулиці Богдана Хмельницького, ОСОБА_9 взяв належну йому, помпову рушницю Winchester 1300 DEFENDER 12 GA», сер. № НОМЕР_2 , і, перелізши через аркан та пройшовши через земельну ділянку будинку АДРЕСА_1 , підійшов до будинку АДРЕСА_2 та став перед вікном кімнати, в якій відпочивала потерпіла ОСОБА_11 .
Зазирнувши у вікно, ОСОБА_9 побачив світло у будинку, а тому він, ралізуючи свій злочинний умисел на умисне вбивство потерпілих ОСОБА_10 а ОСОБА_11 , діючи умисно, на ґрунті ревнощів та помсти потерпілим, які виникли через особисті неприязні стосунки, а саме через те, що ОСОБА_11 одружилася з ОСОБА_10 , з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за допомогою рушниці «Winchester 1300 DEFENDER 12 GA», сер. № НОМЕР_2 , розбив скло у вікні спальної кімнати та направив дуло рушниці в кімнату.
Від звуку розбитого скла прокинулася потерпіла ОСОБА_11 , яка спала на ліжку у вказаній кімнаті. Побачивши, що ОСОБА_9 направив рушницю через пошкоджене вікно у кімнату на ОСОБА_10 , який також підійшов до спальні на звук розбитого скла, і знаходився в суміжній кімнаті перед дверима до спальні, ОСОБА_11 підбігла до вікна і схопила лівою рукою дульну частину рушниці, яку тримав у руках ОСОБА_9 , відводячи рушницю від ОСОБА_10 .
Побачивши ОСОБА_10 в дверному отворі, ОСОБА_9 , реалізуючи свій умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , здійснив постріл з рушниці «Winchester 1300 DEFENDER 12 GA», сер. № НОМЕР_2 , у ОСОБА_10 .
У результаті першого пострілу куля влучила в ліву руку ОСОБА_11 , якою вона трималася за дульну частину рушниці та у праву ногу ОСОБА_10 , який знаходився в суміжній кімнаті. Внаслідок вказаного пострілу ОСОБА_11 спричинено легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, у вигляді поверхневої рани кістки лівого ліктьового суглобу та лівого плеча, а ОСОБА_10 - тяжкі тілесні ушкодження у вигляді наскрізного поранення верхньої третини правого стегна з ушкодженням стегнових вен, вогнепальної дотичної рани задньої поверхні статевого члена, садна мошонки, внаслідок яких, відповідно до висновку експерта № 8/287 від 15.02.10 року настала смерть ОСОБА_10 .
Два наступних постріли ОСОБА_9 відразу ж здійснив у ОСОБА_11 , яка тікала від нього на вихід зі спальної кімнати та спричинив їй, відповідно до висновку експерта № 37д від 03.03.10 року , середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді вогнепального наскрізного поранення лівої сідниці з ушкодженням передньої черевної стінки, вогнепального наскрізного поранення верхньої третини лівого стегна з переломом великого вертела правої стегнової кістки та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді поверхневої рани правого передпліччя. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_9 здійснив ще два постріли з рушниці напрямку потерпілих, але, не влучивши у них, залишив місце вчинення злочину, вважаючи, що вчинив всі дії, направлені на умисне вбивство двох осіб.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер в лікарні .12.2009 року о 05 год. 10 хв., а ОСОБА_11 була надана своєчасна медична допомога, а тому довести до кінця свій умисел на умисне вбивство двох осіб ОСОБА_9 не зміг з причин, які не залежали від його волі, виконавши при ому всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Органами досудового слідства дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ст. 115 ч.1, 15 ч.2, ст. 115 ч.2 п.1 КК України.
В кінці судового слідства захисник підсудного ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про направлення даної кримінальної справи додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, в тому числі порушення права підсудного на захист під час досудового розслідування, через відсутність захисника при пред;явленні обвинувачення, та просить повернути кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України, на додаткове розслідування.
Змінити обраний відносно підсудного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на підписку про невиїзд з основного місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , поруку трудового колективу, або будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Заслухавши захисника ОСОБА_6 та підсудного ОСОБА_9 , які підтримали доводи клопотання , думку прокурора та потерпілого ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_8 , які просять у задоволенні клопотання відмовити, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 281 КПК України, та роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного України від 11 лютого 2005 року № 2 "Про практику застосування с України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", та відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.
Разом з тим судом встановлено, що під час досудового слідства були істотно порушені норми кримінально-процесуального закону стосовно дотримання вимог ст. 45 КПК України, забезпечення права обвинувачених на захист, що потребує проведення додаткових слідчих дій, які неможливо виконати в межах судового розгляду справи.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 45 КПК України (в редакції 1960 р.) передбачена обов`язкова участь захисника при провадженні дізнання, досудового слідства і в розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції коли санкція статті, за якою кваліфікується злочин, передбачає довічне ув`язнення з моменту затримання особи чи пред`явлення їй обвинувачення.
Частиною 2 ст. 63 Конституції України, підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.
Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 140 КПК України (в редакції 1960р.), при пред`явленні обвинувачення особі присутність захисника є обов`язковою, крім випадків, коли він відмовляється від нього і його відмова прийнята. Про пред`явлення обвинувачення, роз`яснення його суті і вручення копії постанови слідчий складає протокол із зазначенням години і дати пред`явлення обвинувачення, який підписується обвинуваченим, слідчим та захисником.
ОСОБА_9 затриманого в порядку ст.208 КПК України за підозрою у скоєнні злочину , передбаченого ст.15 ч.2 ст.115 ч.2 п.1 КК України 21 грудня 2009 року ( т.1 а.с.232)
Відповідно до п. 11 Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному провадженні» судам необхідно перевіряти додержання органами досудового слідства вимог ст. 48 КПК виходячи з того, що захисник, допущений до участі у справі, має право бути присутнім не тільки на допитах підозрюваного чи обвинуваченого, а й при виконанні інших слідчих дій, що провадяться за участю підозрюваного чи обвинуваченого або за його клопотанням чи клопотанням захисника. Особа, яка провадить дізнання, слідчий зобов`язані своєчасно повідомляти захисника про час і місце провадження таких слідчих дій. У разі неявки захисника слідча дія може бути проведена лише за умови, що його участь у ній не є обов`язковою. При виконанні інших слідчих дій захисник може бути присутнім з дозволу особи, яка провадить дізнання, слідчого.
Зокрема, у протоколі від 27.05.2010 року роз`яснення прав обвинуваченому та оголошення йому постанови про притягнення як обвинуваченого (т.2 а.с.294), міститься початок такої дії 14 год. 00 хв. та кінець 14 год. 03 хв. Однак, з листа Київського СІЗО № 13 вбачається присутність начальника СВ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_13 в цей день у СІЗО з 10 год. 30 хв. по 12 год. 10 хв., що виключає присутність ОСОБА_13 у СІЗО з 14.00 до 14.03 під час оголошення ОСОБА_9 постанови про притягнення його як обвинуваченого, а також його допиті в якості обвинуваченого ( т.4 а.с.295-296)
Разом з тим, у випадках коди захисник допущений до пред;явлення обвинувачення, він бере участь не тільки у допиті обвинуваченого, але й пред;явленні обвинувачення.
У протоколі допиту ОСОБА_9 (т.2 а.с. 295-296) ОСОБА_13 також зафіксовано час (з 14.10 по 15.00), який відрізняється від вказаного у листі з Київського СІЗО № 13 з 10.30 по 12.10. Захисник ОСОБА_14 27 травня 2010 року ОСОБА_9 в зазначений в протоколі час з 14 год 10 хв до 15 год. у СІЗО не відвідував. ( т.6 а.с.117,119-122).
Відповідно оглянутої в судовому засіданні особової справи обвинуваченого ОСОБА_15 ( т.1 а.с. 76) , де міститься вимога на виклик обвинуваченого ОСОБА_9 , відомості про час допиту 27.05.2010 року зазначено з 10 год 30 хв до 12 год 10 хв.
Надані прокурором докази в частині перебування слідчого ОСОБА_13 з адвокатом ОСОБА_14 27 травня 2010 року в СІЗО з 10 год. 30 хв. до 12 год. 10 хв. , не спростовують їх відсутність в зазначений в протоколах час , а саме з 14 год. 00 хв. до 15 год.
При цьому , суд приймає до уваги, що 27.05.2010 року було також проведено додатковий допит обвинуваченого , відповідно протоколу в період з 10 год 10 хв до 11 год 30 хв.
Таким чином вищевказане може свідчити, що захисник при пред;явленні остаточного обвинувачення ОСОБА_9 та його допиті з 14 години до 15 години , присутнім не був, коли його участь є обов`язковою, що позбавляє суд можливості визнати вручення обвинувачення в законний спосіб.
Із зазначеного вище слідує, що слідчим під час пред`явлення обвинувачення було проігноровано вимоги ч. 1 ст. 140 КПК України, чим грубо порушено гарантоване Конституцією України та КПК України (1960 р.) права ОСОБА_9 на захист.
Вище вказане порушення, на переконання колегії суддів не може бути усунуте під час судового розгляду справи, через специфіку такої процесуальної дії, як пред`явлення обвинувачення.
Під час судового розгляду захисник ОСОБА_16 ( т.4 а.с. 18) зазначав, що 27.05.2010 року постанову про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_9 вручено не було. Про це також свідчать ксерокопії даних документів , отриманих ними під час ознайомлення з матеріалами справи, які не містять підписів захисника та підсудного про ознайомлення з вказаною постановою . Вивчення вказаних матеріалів справи в суді , ознайомлення з ними, вказує на ознаки фальсифікації.
Підсудний ОСОБА_9 також підтвердив суду зазначені обставини і пояснив, що слідчим йому було надано ксерокопію всіх матеріалів кримінальної справи., яка до теперішнього часу знаходиться у нього. Ці матеріали мають відмінність від матеріалів, які надано суду, про що він неодноразово зазначав під час розгляду справи. Пояснив , що вручення обвинувачення 27.05.2010 року було без захисника, як і допит. Надана йому слідчим копія постанови про притягнення як обвинуваченого від 26.05.2010 року , яка мається в нього на теперішній час, не має відомостей про присутність захисника, та його підпису, що вказує на фальсифікацію цього документу в матеріалах справи.
Досліджені судом матеріали справи свідчать, що 26.05.2010 року було винесено постанову про притягнення ОСОБА_9 як обвинуваченого ( а.с.291 т.2).
27.05.2010 року в період з 10 год 10 хв до 11 години 30 хвилин відбувся додатковий допит обвинуваченого ОСОБА_9 по обвинуваченню, дату пред;явлення якого протокол не містить., вірогідно за обвинуваченням від 28.12.2009 року ( т.2 а.с.1). Допит складається з власноручних пояснень обвинуваченого, будь які питання останньому не задавались. Присутність захисника в СІЗО в цей час за довідкою даної установи не підтверджена.40
Також відповідно матеріалі справи, 27.05.2010 року з 14.10 до 15 год . було проведено допит обвинуваченого ОСОБА_9 по обвинуваченню, дата винесення якого не зазначена, , за участі захисника ( а.с. 295 т.2), будь які питання обвинуваченому не задавались . Відсутність слідчого та захисника в цей час доведена та підтверджена довідкою СІЗО., за підписом в.о. першого заступника начальника Київського СІЗО ОСОБА_17 та начальника ВКВСР ОСОБА_18 .
Крім того, захисник в протоколі поставив свій підпис поверх підпису обвинуваченого та слідчого, що свідчить що підпис захисника відбувся вже після підписання протоколу слідчим та обвинуваченим, тобто не під час слідчої дії.
Пояснення сторін кримінального провадження, з оглядом вказаних документів та шляхом порівняльного аналізу з довідкою Київського СІЗО про відвідування установи слідчим ОСОБА_13 та захисником ОСОБА_16 , свідчать про проведення слідчих дій з обвинуваченим ОСОБА_9 з порушенням норм КПК України.
Колегія суддів при цьому бере до уваги, що про дане порушення підсудний та захист неодноразово заявляв під час всього судового слідства.
А приймаючи до уваги офіційні відповіді на запити, за підписами керівників СІЗО, які прямо спростовують присутність захисника при проведенні слідчих дій , при яких участь захисника була обов;язковою, в тому числі при вручення остаточного обвинувачення та допиту обвинуваченого, вказане може свідчити про можливість фальсифікації матеріалів справи, що потребує додаткової перевірки.
Наявність зазначених вище розбіжностей у часі пред`явлення ОСОБА_9 обвинувачення, підписів захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 свідчить про порушення права підсудного ОСОБА_9 на захист в частині законності пред;явлення обвинувачення взагалі, в порядку та спосіб визначений законом, що фактично може призвести до притягнення особи судом до відповідальності без пред`явлення в законний спосіб обвинувачення , за яке передбачене по життєве ув`язнення. Вказане може свідчити про порушення права на справедливий суд, відповідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Колегія суддів вважає, що неможливо за таких умов вважати обвинувачення врученим , в розумінні вимог ст.140 КПК України (1960).
Згідно ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-УІ (В редакції Закону № 192-УПІ від 12.02.2015, ВВР, 2015. № 18. № 19-20. ст.132), висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Правова позиція про порушення права на захист , в тому числі й за аналогічних підстав, що призвела до направлення справи на дослідування, міститься в Ухвалі колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ , розглянутих 28 грудня 2010 року.
Судом приймається до уваги, що порушення права на захист обвинуваченого , з дослідженням довідок СІЗО , виданих в квітні 2012р, не було раніш предметом дослідження в апеляційному суді як суду 1 інстанції , так і суді касаційної інстанції 16.06.2011 року, коли розглядалась ухвала Апеляційного суду Київської області від 15.02.2011 року про повернення справи на додаткове розслідування за інших підстав. Тобто відсутні підстави вважати, що судом вже дана оцінка доводам та письмовим доказам захисника раніше.
На думку колегії суддів, , виявлені недоліки досудового слідства в частині порушення права на захист не можуть бути усунуті в судовому засіданні , а керуючись принципом верховенства права , вони можуть бути усунені тільки шляхом досудового розслідування.
Суд визнає, що йому надано право та можливості усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК , вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу.
Проте суд бере до уваги, що оголошення ОСОБА_9 постанови про притягнення до відповідальності, роз;яснення йому суті та вручення копії постанови про притягнення до відповідальності , судовим органам КПК України не дозволяє, оскільки ця дія їм не притаманна. Це порушене процесуальне право підсудного може бути поновлено тільки органами досудового розслідування.
Заперечення прокурора в частині вирішення питання про направлення справи на дослідування носять загальний характер і мають на меті перекласти на суд функції органу досудового слідства, покласти на суд відповідальність в частині порушеного права на захист обвинуваченого, що, з урахуванням специфіки роботи суду, а також термінів перебування справи в місцевому суду, є неприпустимим.
В разі повернення справи на дослідування, на думку колегії суддів, підсудний та захист мають право на стадії досудового розслідування заявляти клопотання про проведення необхідних слідчих дій , в тому числі про які йдеться в клопотання про дослідування, щодо яких існує реальна можливість їх виконання, з метою усунення неповноти досудового слідства.
Відповідно до п.9 Перехідних положень КПК України, запобіжні заходи застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Так, приймаючи рішення про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував відсутність даних про неможливість подальшого тримання обвинуваченого під вартою за станом здоров;я, дані про особу ОСОБА_9 , а саме те, що він обвинувачуються у вчиненні сукупності особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, що свідчить про існування ймовірності того, що останній з метою уникнення покарання, у разі визнання його винуватими у вчиненні інкримінованого злочину, вчинить дії, спрямовані на ухилення від суду
Враховуючи те, що ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні сукупності особливо тяжких кримінальних правопорушень, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а і для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції (справа «Кудла проти Польщі», п. 110), враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права особи, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про наявність обгрунтованих підстав для продовження обраного відносно підсудного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно рішення Європейського суду у справі "Гуццарді проти Італії" від 02.10.1980 року досудове ув`язнення особи, зважаючи лише на саму суспільну небезпечність інкримінованого злочину, можливе тільки за обвинуваченням у вчиненні тяжкого насильницького злочину проти життя чи здоров`я людини.
При цьому суд не приймає до уваги доводи захисника підсудного щодо існування підстав для застосування відносно ОСОБА_9 інших, більш м*яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, оскільки, на переконання суду, вони не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підсудного.
Керуючись ст. 281 КПК України (1960) , колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення справи на додаткове розслідування задовольнити.
Направити кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115, ч.2 ст.15, та п.1 ч.2 ст.115 КК України, на додаткове розслідування до Бориспільського ВП ГУНП України в Київській області.
Під час додаткового розслідування :
- пред`явити підсудному ОСОБА_9 кінцеве обвинувачення в порядку передбаченому ст. 140 КПК України (в редакції 1960 р.) , та провести допит як обвинуваченого за обов`язкової участі його захисника.
Провести інші слідчі дії щодо повного, всебічного та об`єктивного розслідування зазначеної кримінальної справи.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 з тримання під вартою на більш м;який.
Продовжити відносно підсудного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29.07.2016 року, з утриманням в СІЗО ДПСУ м. Києва та Київської області державної пенітенціарної служби України.
Подальше тримання під вартою ОСОБА_9 перерахувати за Бориспільським ВП ГУНП України в Київській області.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області протягом 07 днів з дня проголошення.

головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_20 -Лесів