Справа № 591/2065/16-к
Провадження № 1-кп/591/253/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

з участю прокурора - ОСОБА_5

з участю адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0006550 відносно:

ОСОБА_11 за ч.3 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.1,4 ст.358 КК України;

ОСОБА_12 за ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України;

ОСОБА_13 за ч.3 ст. 187, ч.3 ст.357 КК України;

ОСОБА_14 за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_15 за ч.3 ст. 187 КК України -

встановив:
До Зарічного районного суду м. Суми надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_11 за ч.3 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.1, 4 ст.358 КК України; ОСОБА_12 за ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України; ОСОБА_13 за ч.3 ст. 187, ч.3 ст.357 КК України; ОСОБА_14 за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України; ОСОБА_15 за ч.3 ст. 187 КК України.

Прокурор вважає за можливе призначити кримінальне провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстав для повернення обвинувального акту немає і кримінальне провадження може бути призначене до судового розгляду. Також заявив клопотання про продовження строку тримання всім обвинуваченим під вартою з посиланням на продовження існування ризиків з підстав яких було застосовано такий запобіжний захід.

Захисники та обвинувачені вважають, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з огляду на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, висунуте обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_15 є неконкретизованим, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення цим особам, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, до реєстру матеріалів кримінального провадження не внесені дані про прийняті деякі процесуальні рішення взагалі, дії ОСОБА_13 кваліфіковані за ч.3 ст. 187 КК України, хоча б мали бути кваліфіковані за ч.3 ст. 186 КК України через відсутність у його діях насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрози застосування такого насильства.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та обвинувачені в ході підготовчого судового засідання заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання, яке обґрунтовують тим, що відсутні підстави для продовження строку тримання під вартою. Також всі захисники зазначають, що порушено порядок передбачений КПК України внесення прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно: ОСОБА_11 за ч.3 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.1, 4 ст.358 КК України; ОСОБА_12 за ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України; ОСОБА_13 за ч.3 ст. 187, ч.3 ст.357 КК України; ОСОБА_14 за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України; ОСОБА_15 за ч.3 ст. 187 КК України підлягає поверненню прокурору з наступних підстав: Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення прокурору обвинувального акту у разі невідповідності останнього вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором. Зокрема згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні зокрема підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

При формулюванні обвинувачення стосовно ОСОБА_15 в обвинувальному акті не зазначено, в чому звинувачують ОСОБА_15 , яким майном саме він заволодів і чи наносив він потерпілому тілесні ушкодження і які саме, якщо так. В обвинувальному акті викладена лише правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на статтю Кримінального кодексу України ч.3 ст.187 КК України. Також у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про те, що приймалось процесуальне рішення за скаргою ОСОБА_15 про нанесення йому ряду тілесних ушкоджень під час його затримання працівниками правоохоронних органів. В судовому засіданні прокурором не надано доказів на підтвердження даних про вручення обвинуваченому або його захиснику процессуального рішення про розгляд скарги ОСОБА_15 ..

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_13 міститься лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, до реєстру матеріалів кримінального провадження не внесені дані про прийняття процесуального рішення про розгляд клопотання про зміну правової кваліфікації вчиненного ОСОБА_13 діяння які кваліфіковані за ч.3 ст. 187 КК України, а не за ч.3 ст. 186 КК України через відсутність у його діях насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрози застосування такого насильства, що порушило право обвинуваченого на захист на стадії досудового слідства. В обвинувальному акті викладена лише правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на статтю Кримінального кодексу України ч.3 ст.187 КК України. Прокурором не надано доказів на підтвердження даних про вручення обвинуваченому або його захиснику процессуального рішення про розгляд клопотання про зміну правовової кваліфікації.

Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим. Згідно реєстру ОСОБА_11 повідомлено про підозру за ч.1.,ч.3 ст. 358 КК України, а обвинувачення висунуто за ч.1.,ч 4 ст. 358 КК України. В реєстрі відсутні дані про повідомлення про підозру ОСОБА_11 за ч.4 ст. 358 КК України.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини - як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).

Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Однак, в даному випадку всі вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та вимоги перелічених рішень Європейського суду, які є обов`язковими для застосування судами України, органами досудового розслідування були порушені. Формулювання обвинувачення є неконкретизованим, узагальненим та незрозумілим для обвинувачених, які вправі знати, в чому вони обвинувачуються.

Також судом встановлено, що в реєстрі не міститься конкретних даних про проведення слідчих дій, не зрозуміло відносно кого вони були проведені та чи повноважні особи їх проводили, з реєстру не зрозуміло по якій справі прожовжувався строк досудового розслідування, з якого і в який орган передавалася справа для проведення досудового розслідування, також з реєстру не зрозуміло по якій із справ, які були в подальшому об`єднані, призначалися експертизи, хто входив до групи прокурорів, не вказані призвіща залучених захисників.

Обвинувальний акт також містить й інші суттєві недоліки, які у сукупності не дозволяють призначити кримінальне провадження до розгляду, а саме зазначено не всі засоби зв`язку потерпілих та свідків, не зазначено поштовий індекс та номери телефонів.

Суд вважає, що не підлягають розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання всім обвинуваченим під вартою та клопотання захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу, оскільки справа не призначається до судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам КПК України,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 283, 290, 291, 314-316 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0006550 відносно: ОСОБА_11 за ч.3 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ч.1,4 ст.358 КК України; ОСОБА_12 за ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України; ОСОБА_13 за ч.3 ст. 187, ч.3 ст.357 КК України; ОСОБА_14 за ч.3 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України; ОСОБА_15 за ч.3 ст. 187 КК України - повернути прокурору для оформлення у відповідності до положень КПК УКраїни.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ ОСОБА_17
СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3