Справа № 646/ 8564 /14-к
Провадження 1-кс/646/ 2211 /2014

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2014 року . м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
заявника- ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 26 лютого 2014 року про відмову у визнанні її потерпілою по кримінальному провадженню № 0000104 від 28.03.2013 року

в с т а н о в и в:

31.07.2014 року ОСОБА_3 звернулася із скаргою на постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 26.02.2014 року. про відмову у визнанні її потерпілою по кримінальному провадженню № 0000104 від 28.03.2013 року, з посиланням на ті обставии,що про оскаржувану постанову їй стало відомо 29.07.2014 року., копія постанови їй не направлялась, саму постанову вона знайшла у матеріалах цього кримінального провадження при ознайомленні з ними у суді, в матеріалах відсутня інформація про отримання нею копії оскаржуваної постанови, її позбавили права на суд, оскільки оскаржувана постанова винесена у день закриття кримінального провадження, суперечить ухвалі Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.12.2013 року. по справі № 646/8855/13-к, якою скасовано ідентичну оскаржуваній постанову того ж слідчого ОСОБА_5 від 08.07.2013 року. по тому ж кримінальному провадженню № 0000104, в оскаржуваній постанові не наведено жодної підстави, що суперечила б факту нанесення їй шкоди, ніякі дії слідчим не проведено, слідчий не назначив психологічну експертизу, у той час як призначення експертизи є одне із передбачених законом слідчих заходів.
У судовому засіданні заявниця підтримала скаргу, пояснивши, що у Червонозаводському районному суді м.Харкова знаходиться справа по оскарженню нею та її сином ОСОБА_6 закриття кримінального провадження № 0000104, 29.07.2014 року. при ознайомленні у канцелярії суду із матеріалами цього кримінального провадження вона знайшла в матеріалах постанову слідчого ОСОБА_5 від 26.02.2014 року. про відмову у визнанні її та її сина ОСОБА_6 потерпілими, але копію цієї постанови вони не отримували, хоча постанову про закриття кримінального провадження № 0000104 отримали після численних скарг до прокуратури області та Генеральної прокуратури України як додаток до листа прокурора Харківської області ОСОБА_7 від 23.05.2014 року., через що вважає, що строк звернення до суду нею не пропущено. Заявницею до суду надана копія вказаної відповіді прокурора Харківської області ОСОБА_7 від 23.05.2014 року. № 15/3-7011-06.
Заявниця вказала, що оскаржувана постанова незаконна, оскільки у ній не наведено передбачуваних ч.5 ст.55 КПК України підстав для відмови у визнанні потерпілим, не зазначено, які конкретно заяви про кримінальні правопорушення було подано, не вказані особи, щодо яких подавалися заяви, не вказані конкретні діяння цих осіб, а це різні суб`єкти та різні діяння, за різними статтями КК України, а вказана лише одна стаття, це зроблено для того, щоб прикрити незаконність одночасного розслідування чотирьох заяв, у постанові невірно вказано, що заяви подано щодо неналежного розслідування кримінальної справи, оскільки їх було подано по ознаках кримінальних правопорушень, які не є предметом розслідування кримінальної справи, у постанові розкрито ім`я обвинуваченого, що заборонено ст..296 ЦК України, загальними фразами нівельовано обставини, викладені у заявах.
Заявниця вказала, що в Україні існує Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань, ця Методика загальновідома, встановлена наказом Міністерства юстиції України, але слідчий не призначив психологічну експертизу для визначення виду і розміру шкоди , тобто, у порушення ст..ст.91-92 КПК України не виконав обов`язок доказування, на підтвердження своєї позиції надала суду копію відповіді із Міністерства юстиції України від 18.11.2013 р. № 110-0-9-13/15 із додатками.
Також до суду надійшла заява ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_3 повідомила йому про розгляд її скарги на постанову слідчого ОСОБА_5 від 26.02.2014 року про відмову у визнанні потерпілими, у цій постанові йдеться і про його права, він також вважає вказану постанову незаконною і не заперечує щодо її скасування, тим паче при винесенні вказаної постанови слідчим грубо порушені вимоги ст..296 ЦК України щодо використання імені.
Суд, вислухавши думку заявниці, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000104 від 28.03.2013 року., журнал ознайомлення із матеріалами справ канцелярії суду із кримінальних справ та надані заявницею копії документів, дійшов наступних висновків.
У кримінальному провадженні № 0000104 дійсно в наявності постанова від 26 лютого 2014 року про відмову у визнанні заявниці та її сина ОСОБА_6 потерпілими по цьому кримінальному провадженню (крим.пров.а.с.217). Ця постанова винесена в один день із постановою про закриття вказаного кримінального провадження № 0000104 (крим.пров.а.с.213).
Згідно ч.1 ст.305 КПК України подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування не зупиняє виконання рішення чи дію слідчого, прокурора, із чого, а також із загальних засад кримінального провадження щодо права на оскарження, випливає, що постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчий мав винести під час досудового розслідування, а не у день його закриття, кримінальне провадження слідчий не мав права закривати, доки не видав копії постанови, не зафіксував її вручення заявникам, не отримав інформації щодо оскарження або не оскарження ними цього процесуального рішення, а суд не встановив статус заявників.
Згідно 304 ч.1 КПК України якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії, але у матеріалах кримінального провадження відсутня жодна інформація щодо отримання заявницею та її сином ОСОБА_6 копії оскаржуваної постанови.
Додатком до відповіді прокуроратури Харківської області від 23.05.2014 року. № 15/3-7011-06 заявниці було надано копію постанови від 26.02.2014 року. про закриття кримінального провадження № 0000104, копія постанови від 26.02.2014 року. про відмову у визнанні заявниці та її сина потерпілими до листа не надано, тому суд вбачає такими, що відповідають дійсності, доводи заявниці про те, що про цю постанову вона довідалася при ознайомленні у суді із матеріалами кримінального провадження № 0000104.
Ознайомлення заявниці із матеріалами кримінального провадження № 0000104 відбулося у Червонозаводському районному суді м.Харкова 29.07.2014 року., заявниця звернулася із скаргою до суду 31.07.2014 року., тому строк оскарження нею не пропущений.
Згідно ст.2 КПК України однією із задач кримінального провадження є охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, до яких відносяться і заявники, тому у випадку, коли строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії, то для уникнення спорів у суді через пропуск строку копія рішення зазвичай видається таким чином, щоб зафіксувати дату її видачі для безпосереднього дослідження у суді.
У матеріалах кримінального провадження № 0000104 є копія ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.12.2013 року. (крим.пров.а.с.185), якою скасовано постанову від 08.07.2013 року. по кримінальному провадженню № 0000104 (крим.пров.а.с.167), зміст цієї постанови та оскаржуваної ідентичні.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Згідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, а у випадку встановлення обставин, що є підставою для відмови у визнанні потерпілим, рішення слідчого або прокурора з цього приводу повинно були належним чином мотивовано.
Згідно ст.55 ч.5 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. У оскаржуваній постанові від 26 лютого 2014 року про відмову у визнанні заявниці та її сина ОСОБА_6 потерпілими по кримінальному провадженню № 0000104 не наведено очевидних та достатніх підстав, як того вимагає ч.5 ст.55 КПК України, щоб вважати заявницю та її сина не потерпілими.
Згідно ст.ст.91, 92 КПК України до обов`язку слідчого входить доказування виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000104 заявниця та її син звернулися до правоохоронних органів із чотирма заявами про кримінальні правопорушення, які є різними за предметом та суб`єктами вчинення, вказаними у заявах, але ні по одній із цих заяв слідчим не встановлювалися вид та розмір шкоди, самі заяви об`єднано у одне кримінальне провадження необґрунтовано, із порушенням ст.217 КПК України, про що вказав і Червонозаводський районний суд м.Харкова в ухвалі від 23.12.2013 року, скасовуючи постанову про закриття кримінального провадження від 08.07.2013 року. (крим.пров.а.с.183).
Доводи заявниці про те, що слідчим не проведено збір доказів щодо виду та розміру шкоди, є обгрунтованими, оскільки заявниця та її син не допитані з цього приводу. Зазначена обставина відображена в постанові від 08.07.2013 року . про відмову у визнанні потерпілими та на що вказав Червонозаводський районний суд в ухвалі від 23.12.2013 року (крим.пров.а.с.185),
У відповіді заявниці із Міністерства юстиції України від 18.11.2013 року № 110-0-9-13/15 вказано, що наказом Міністерства юстиції України від 18.04.2000 року № 11/5а введено «Психологічну експертизу» та експертну спеціальність « 14.1 Психологічні дослідження» стосовно Методики встановлення заподіяння моральної шкоди та методу оцінки розміру компенсації спричинених страждань, такі дослідження, зокрема, проводяться у Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз, але така експертиза слідчим не призначалася.

Керуючись ст..ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.
Постанову слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 26.02. 2014 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 та ОСОБА_8 потерпілими по кримінальному провадженню № 0000104 від 28.03.2013 року скасувати.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9