АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2041/16 Справа № 200/5863/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000313 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28 липня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 30 липня 2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, 22 жовтня 2011 року звільнений умовно-достроково на 6 місяців 20 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий: 16 квітня 2010 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 26 червня 2012 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 29 днів,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності вини обвинувачених і кваліфікацію їх дій, просить змінити вирок суду, доповнити та змінити у вступній частині вироку анкетні данні обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , у мотивувальній частині вироку суду зазначити обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинувачених, а також у резолютивній частині вироку зазначити рішення щодо речових доказів і документів по даному кримінальному провадженню, а саме чеку на ноутбук «НР pauilion-15» від 01 липня 2014 року та гарантійного талону на вказаний ноутбук.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України, не в повному обсязі зазначив у вступній частині вироку анкетні дані обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про наявність неповнолітніх дітей, перебування на обліку у лікаря-психіатра, а також не вірно вказано освіту обвинуваченого ОСОБА_7 , який має неповну середню освіту, а не середню, як зазначено у вироку.
Також суд в порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 368 та п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не зазначив, чи встановлені судом обставини, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Крім того, суд першої інстанції всупереч вимогам п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України не в повному обсязі зазначив рішення щодо речових доказів і документів, зібраних під час досудового розслідування, які необхідно повернути потерпілому.
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців кожному; також вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 23 січня 2016 року приблизно о 00 годин 25 хвилин ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , прослідували за незнайомим ОСОБА_9 , який мав при собі сумку для ноутбука та слідував з магазину «АТБ» до місця свого мешкання будинку АДРЕСА_4 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчиняючи злочин кожний повторно, розподілили між собою ролі в скоєнні злочину, де ОСОБА_8 став спостерігати за навколишнім середовищем з метою попередження співучасника злочину ОСОБА_7 про можливу появу громадян або працівників поліції, а в цей час ОСОБА_7 , з метою подавлення волі потерпілого до можливого опору, наніс ОСОБА_9 не менше двух ударів кулаками в область обличчя, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани на скаті носу ліворуч ближче до гайморової пазухи, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Подавивши таким чином волю потерпілого до можливого опору, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливих мотивів, шляхом ривка, викрав сумку для ноутбука, яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності, в якій знаходився ноутбук «НР pauilion-15» вартістю 7 665 гривень 67 копійок та з викраденим майном ОСОБА_7 і ОСОБА_8 покинули місце скоєння злочину, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на зазначену суму.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не мав заперечень проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 186 КК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржуються.

Доводи сторони обвинувачення щодо допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає такими, що не є слушними з огляду на таке.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на неправильне зазначення у вироку даних щодо освіти обвинуваченого ОСОБА_7 , знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки він підтвердив наявність у нього неповної середньої освіти, а не середньої, як зазначено у вступній частині вироку та обвинувальному акті, затвердженому прокурором, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції. Однак колегія суддів вважає, що дана обставина не вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування чи зміну судового рішення, а є опискою, яка може бути виправлена в порядку, передбаченому ст.379 КПК України.

Твердження прокурора щодо необхідності зазначення у вступній частині вироку даних щодо перебування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра не відповідають положенням п.4 ч.2 ст.374 КПК України, оскільки не є такими, що мають значення для справи. Зазначені обставини перевірялись судом першої інстанції, у вироку суду з посиланням на висновки судово-психіатричних експертиз зазначено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не страждають на хронічне душевне захворювання, за своїм психічним станом могли усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Доводи прокурора щодо не зазначення у вступній частині вироку суду даних про дітей обвинувачених на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Так, відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком записаний ОСОБА_11 (т.1, а.к.п.124). В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 пояснив, що батьківство щодо цієї дитини він не встановлював, а тому в колегії суддів відсутні підстави вважати обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині.
З матеріалів кримінального провадження та обвинувального акту не вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_8 є діти, а тому посилання прокурора на не зазначення у вироку суду даних щодо наявності у нього дітей не є слушними.
В мотивувальній частині вироку відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України судом зазначено про встановлення обставини, яка пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - часткове відшкодування шкоди, та непогодження з тим, що вони щиро розкаялися, а тому не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги прокурора щодо зазначення обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених, оскільки судом першої інстанції у вироку суду зазначено про їх наявність.
Відповідно до обвинувального акту обставини, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - не встановлені, не зазначено про наявність таких обставин і в апеляційній скарзі прокурора. Не встановлені такі обставини і судом.
Згідно із п.2 ч.3 ст.374 КПК України не вимагається зазначати в мотивувальній частині вироку про не встановлення обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, у зв`язку чим невідображення у вироку зазначених даних не є порушенням вимог кримінального процесуального закону та не тягне за собою зміну вироку.
Неприйняття судом рішення відповідно до положень ст.100 КПК України щодо документів, а саме: чеку на ноутбук «НР pauilion-15» від 01 липня 2014 року та гарантійного талону на вказаний ноутбук, може бути вирішене в порядку, передбаченому ст.ст.537-539 КПК України, а тому не може вважатися істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із ч.3 ст.100 КПК України документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності-його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.
В матеріалах провадження заява володільця документів про їх повернення відсутня, а тому доводи апеляційної скарги щодо повернення зазначених документів потерпілому не підлягають задоволенню.
Отже, апеляційним переглядом не встановлено допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду- без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2016 року залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4