Справа № 348/1605/15-к
Провадження № 11-сс/779/130/2016
Категорія ст.181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, жителя АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 Кримінального кодексу України

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_9 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів терміном до 02.09.2016 року включно, з покладенням на нього відповідних обов`язків та забороною з 19 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. ранку наступного дня без дозволу слідчого, прокурора, суду, залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в суді доведена обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. При цьому слідчий суддя прийшов до висновку, що ступінь цих ризиків не є такою істотною, що потребує обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає обраний його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту надто суворим.

Вказує, що суд в порушення вимог ч.4 ст. 95 КПК України, використав як доказ в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, надані прокурором протоколи допиту свідків.

Крім того, захисник не погоджується з висновком слідчого судді про доведеність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, оскільки у виданому ОСОБА_7 мобілізаційному розпорядженні не вказано ні місця, куди він повинен прибути, ні строків прибуття, що свідчить про відсутність в діях підзахисного складу злочину.

При цьому, просить врахувати те, що його підзахисний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, та не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як зацікавлений у її швидкому вирішенні. А також звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце поживання з 2009 року, по місцю проживання характеризується позитивно, має постійне місце роботи з 14.02.2013 року, матеріальна шкода не завдана, злочин не спрямований проти життя та здоров`я.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2016 року та ухвалити нову, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний просив задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника;

- прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що при застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею дотримано вимог ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194 КПК України.

Як вбачається із матеріалів подання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ст. 336 КК України, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; передбаченого ст. 336 КК України.

Так, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтвердили той факт, що підозрюваний,будучи визнаний придатним до військової служби, отримавши мобілізаційне розпорядження та будучи призначений у команду для відправки для подальшого проходження служби в м. Київ на курси, відмовлявся від проходження військової служби.

Колегія суддів приймає до уваги, що зі змісту доводів апеляційної скарги захисника та пояснень підозрюваного ОСОБА_7 вбачається, що вони не заперечують факт отримання мобілізаційного розпорядження, однак вважають, що в ньому не було вказано ні місця, куди підозрюваний повинен був прибути, ні строків прибуття, що свідчить про відсутність в його діях складу злочину.

Разом з тим, в цій частині доводи сторони захисту та підозрюваного ОСОБА_7 фактично зводяться до оцінки доказів на предмет доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, що не стосується питань даного судового розгляду.

Відповідно до вимог п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення ( рішення у справі «Фокс, Кепбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, « у п.п. «с» п.1 ст.5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну ( bona fide ) підозру».

Так у справі «Мюрей проти Сполученого Королівства» (1994 р.) Суд визначив, що «факти, які, є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Надані прокурором докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджені судом, доводять наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В силу ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею дотримано вимог ст.ст. 176 - 178, 181 КПК України.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про достатність обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.5 ст. 194 КПК України, відповідає обставинам кримінального провадження, особі підозрюваного, тяжкості обвинувачення, ступеню наявного ризику та положенням кримінального процесуального закону.

Колегія суддів, враховуючи стадію, на якій знаходиться розслідування даного кримінального провадження, характер слідчих дій, які необхідно провести для встановлення всіх фактичних обставин, вважає, що доводи органу досудового слідства про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є обґрунтованими і саме обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту забезпечить на теперішній час належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину середньої тяжкості, вік підозрюваного, його стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, характер трудової діяльності підозрюваного та його репутацію.

Колегія суддів враховує фактичні обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , те що останній вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, яке не змінював з 05.08.2014 року, позитивну характеристику по місцю проживання.

За таких обставин слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відповідно до вимог КПК України законно застосував запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419, 422 ,376 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4