АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1146/16 Справа № 208/1535/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року про задоволення клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком суду щодо ОСОБА_6 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , засудженої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу суду засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в яких не погоджуючись з рішенням суду про зарахування в строк попереднього ув`язнення лише часу з 08 листопада 2015 року по 11 січня 2016 року, просить додатково застосувати ст. 72 ч. 5 КК України та зарахувати в строк попереднього ув`язнення її перебування в СІЗО №10 м. Запоріжжя з моменту арешту 23 січня 2015 року до 03 квітня 2015 року, тобто до дня прибуття її в ВК 34 м. Дніпродзержинська, а також у відповідності до ст. 75 ч. 5 п. «е» КК України зарахувати в строк попереднього ув`язнення час з 30 жовтня 2015 року до 11 січня 2016 року, тобто час, коли вона відбула з ВК -34 до СІЗО № 10 м. Запоріжжя до дня, коли апеляційний суд Запорізької області прийняв щодо неї рішення і вирок вступив в законну силу, а також час з 15 січня 2016 року до 04 березня 2016 року, коли вона залишалася в СІЗО №10 для ознайомлення за рішенням суду з матеріалами кримінального провадження.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ухвалою суду їй було перераховано строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, згідно положень ст. 72 КК України, але судом не було враховано час з моменту її арешту до етапування в ВК № 34 в період з 23 січня 2015 року до 04 квітня 2015 року.

Вказує, що з 23 січня 2015 року вступив в законну силу вирок щодо неї від 23 грудня 2014 року. 10 березня 2015 року вона виїжджала в Комунарський районний суд м. Запоріжжя для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. З СІЗО м. Запоріжжя вона направила заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами та чекала на суд, але 21 березня 2015 року її етапували в СІЗО м. Дніпропетровська і там їй повідомили дату судового засідання та запропонували провести судове засідання в режимі відеоконференції, вона відмовилась. 13 травня 2015 року відбулось судове засідання про перегляд судового рішення, на рішення суду вона подала апеляційну скаргу та 30 жовтня 2015 року виїхала з ВК № 34 в СІЗО м. Запоріжжя для участі в судовому засідання апеляційного суду.

Зазначає, що вона знаходилась в СІЗО № 10 м. Запоріжжя не за власною ініціативою, а чекала суду та знайомилась з матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 березня 2016 року задоволено клопотання засудженої ОСОБА_6 та зараховано їй строк попереднього ув`язнення з 08 листопада 2015 року по 11 січня 2016 року у строк відбування покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2014 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Рішення суду обґрунтовано наступним.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, початок відбування строку покарання ухвалено рахувати з моменту затримання. Вирок набрав законної сили 23 січня 2015 року.

Засуджену ОСОБА_6 , відповідно до протоколу затримання, затримано 23 січня 2015 року згідно рішення суду від 23 грудня 2014 року.

Згідно ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2015 року, ОСОБА_6 прибула 08 листопада 2015 року з Дніпродзержинської ВК № 34 до Запорізького слідчого ізолятора. 11 січня 2016 року за участю засудженої ОСОБА_6 в Апеляційному суді Запорізької області відбулося судове засідання та ухвалено судове рішення. В зв`язку з цим, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення клопотання засудженої ОСОБА_6 та необхідності зарахування у строк призначеного покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 08 листопада 2015 року по 11 січня 2016 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила змінити ухвалу суду першої інстанції та додатково зарахувати на підставі ст. 72 КК України в строк відбуття нею покарання періоди, коли її було затримано та етаповано до ВК -34 для відбування покарання, коли вона ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження для подачі заяви про скасування вироку суду за нововиявленими обставинами, приймала участь у розгляді зазначеної заяви судом першої інстанції та при перегляді апеляційним судом вказаного рішення, ознайомлювалася з матеріалами справи для подачі касаційної скарги та теперішній час перебування в СІЗО для участі у даному судовому засіданні; захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_6 про внесення змін до ухвали суду першої інстанції та врахування строку перебування її в СІЗО в періоди зазначені останньою та теперішнє її перебування в умовах СІЗО згідно до положень ст. 72 КК України; думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженої та вважала обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року в статтю 72 КК України були внесені зміни, що стосуються зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.

Так, згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як убачається з наданих матеріалів, вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2014 року ОСОБА_6 була засуджена за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 71 КК України їй остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Зазначений вирок вступив в законну силу 23 січня 2015 року і саме за ним засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання.

ОСОБА_6 не перебувала під вартою до ухвалення вироку суду від 24 грудня 2014 року, запобіжний захід щодо неї вироком суду не змінювався і лише в порядку виконання вироку, після його вступу в законну силу ОСОБА_6 була затримана 23 січня 2015 року.

Відповідно до ст. 1 ч. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Виходячи з наведеного, період часу, протягом якого особу, засуджену до покарання у виді позбавлення волі, органи виконання покарань затримали та доставляли (етапували) до визначеного ними місця відбування покарання не є попереднім ув`язненням, тому підстав для застосування положень ст. 72 ч. 5 КК України до періоду з дня затримання засудженої ОСОБА_6 23 січня 2015 року до дня прибуття її 04 квітня 2015 року до ВК -34 в м. Дніпродзержинську для відбуття покарання та задоволення її апеляційної скарги в цій частині не вбачається.

Немає передбачених чинним законодавством і підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої в частині застосування положень ст. 72 ч. 5 КК України і до періоду часу, під час якого засуджена ОСОБА_6 перебувала в СІЗО №10 м. Запоріжжя для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження для подачі до суду заяви про скасування вироку суду від 24 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами, приймала участь в судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційної інстанцій по вказаній заяві, для ознайомлення з матеріалами справи для подачі нею касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області після 11 січня 2015 року, а також строку перебування її в умовах СІЗО на даний час, у зв`язку з її відмовою 09 червня 2016 року від прийняття участі у розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції та переведенням її в СІЗО згідно з її клопотанням про бажання взяти безпосередню участь у судовому засідання апеляційного суду, оскільки вирок від 24 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 вступив у законну силу 23 січня 2015 року, не переглядався в апеляційному порядку та ніким не скасовувався і саме за ним ОСОБА_6 відбуває покарання.

За таких обставин тимчасове переведення засудженої ОСОБА_6 з виправної колонії до СІЗО (установ виконання покарань) для ознайомлення засудженої ОСОБА_6 з матеріалами справи, оскарження вступившого в законну силу вироку за нововиявленими обставинами та з даного приводу її участь у судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції, ознайомлення з матеріалами справи для подачі касаційної скарги, було проведено не у зв`язку з її участю у судовому розгляді справи, а у зв`язку з провадженнями з перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами та підготовкою до оскарження вступившого в законну силу рішення в касаційному порядку.

Що стосується ухвали суду від 30 березня 2015 року про зарахування ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення з 08 листопада 2015 року по 11 січня 2016 року у строк відбування покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2014 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то колегія суддів вважає за необхідне відмітити, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав вказаний період часу попереднім ув`язненням ОСОБА_6 та застосував до нього положення ст. 72 КК України, оскільки перебування ОСОБА_6 в період часу з 08 листопада 2015 року до 11 січня 2016 року в умовах СІЗО не є попереднім ув`язненням на яке поширюється дія ст. 72 ч. 5 КК України, оскільки у відповідності до положень чинного КПК України, у тому числі ст. 3 КПК України щодо ОСОБА_6 судовий розгляд закінчився постановленням 24 грудня 2014 року вироку, який вступив в законну силу 23 січня 2015 року і ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу ніякий запобіжний захід не обирався, а апеляційний суд 11 січня 2016 року розглядав апеляцію засудженої ОСОБА_6 на ухвалу суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви засудженої ОСОБА_6 перегляд кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, виходячи з того, що апеляційна скарга на зазначену ухвалу надійшла від засудженої ОСОБА_6 , колегія суддів не може за її апеляційною скаргою погіршувати її становище та самостійно вирішувати питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та погіршувати її становище, оскільки згідно ст. 404 ч. 2 КПК України, апеляційний суд може вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Виходячи з викладеного апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1 інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року про задоволення клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком суду щодо ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою ОСОБА_6 в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: