Справа №578/1121/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/691/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 578/1121/15-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2016 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.115 і ч.2 ст.125 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_13 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, просить змінити вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через суворість та призначити йому більш м`яке покарання, передбачене ч.1 ст.115 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду про відсутність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин не відповідають дійсності, є однобічними та не об`єктивними, оскільки ОСОБА_11 як на досудовому слідстві, так і під час розгляду справи в суді визнав вину в повному обсязі, від надання показань не відмовлявся, усвідомлює вчинений злочин, вибачився перед родичами потерпілої, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, з`явився із зізнанням, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, перебуває на обліку в лікаря психіатра з діагнозом тривожно-депресивний розлад здоров`я, частково визнав цивільний позов, належним чином не було враховано характеристику обвинуваченого, має на утриманні неповнолітню дитину.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої адвокат ОСОБА_10 просить залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки він є законним та обґрунтованим.

За вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.05.2016 р. ОСОБА_11 визнаний винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.115 і ч.2 ст.125 КК України і йому призначено покарання: за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців; за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк тринадцять років; за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк тринадцять років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_11 було зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 08.11.2015 р. по 11.05.2016 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 5860 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, а також на користь держави 10259,47 грн. витрат за проведення судових експертиз.

Відповідно до вироку суду 26.09.2014 р. близько 01-00 години ОСОБА_11 , незаконно, без згоди власника житла, проник на територію домоволодіння, а потім використовуючи взятий з собою ніж, який пристосував для відкриття запірної планки вхідної двері, відкривши її, незаконно проник до житлового будинку потерпілої ОСОБА_14 АДРЕСА_1 .

В цей же день близько 01-00 години ОСОБА_11 , незаконно перебуваючи у вказаному вище житловому будинку на грунті ревнощів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілої та бажаючи їх настання, ножем, який приніс із собою, завдав потерпілій ОСОБА_15 чисельні удари в передню та задню поверхню грудної клітки потерпілої, задню поверхню шиї, в ліве око, спричинивши п`ятнадцять колото-різаних ушкоджень, два ушкодження тупим предметом та одне різане ушкодження, від яких настала смерть потерпілої ОСОБА_15 .

Крім того, близько 01-00 години ОСОБА_11 цим же ножем, знаходячись в даному житловому будинку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків, спричинив тілесні ушкодження власнику домоволодіння ОСОБА_14 , яка намагалася зупинити протиправні дії ОСОБА_11 стосовно ОСОБА_15 , у вигляді садна в області першого пальця правої кисті, множинних різаних ран правого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу та просили пом`якшити призначене покарання, доводи потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , які заперечили проти апеляційної скарги і просили залишити її без задоволення, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.115 і ч.2 ст.125 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_12 не оскаржуються.

Що стосується доводів захисника про порушення судом першої інстанції у відношенні ОСОБА_11 загальних засад призначення покарання та, як наслідок, визначення останньому занадто суворого покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50 і 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З вироку суду вбачається, що призначаючи ОСОБА_11 покарання, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом першої інстанції встановлено не було. Разом з тим були враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у наркодиспансері не перебуває, характеризується посередньо, має неповнолітнього сина та перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра.

Інші ж обставини, на які посилається захисник як на такі, що впливають на призначене ОСОБА_11 покарання, крім тих, які були враховані судом першої інстанції, зокрема те, що він вибачився перед родичами потерпілої, частково визнав цивільних позов та з`явився із зізнанням, хоча і знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження, проте вони не впливають істотно на призначене йому покарання та не є визначальними в даному конкретному випадку.

Такі обставини як повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, на переконання колегії суддів, в даному кримінальному провадженні відсутні, а тому визнатися такими, що пом`якшують покарання не можуть, оскільки фактично ОСОБА_11 свою вину у вчиненні злочинів не визнав, про що суд першої інстанції зазначив у вироку.

При цьому, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутня така пом`якшуюча покарання обставина, як вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки характер цих злочинів не свідчить про наявність об`єктивно сформованих тяжких обставин з боку обвинуваченого, які б значною мірою обумовили їх вчинення.

Твердження захисника про те, що обвинувачений має спільну з потерпілою ОСОБА_15 неповнолітню дитину, яку він нібито утримує, на думку колегії суддів також не може суттєво впливати на призначене судом першої інстанції покарання, оскільки ОСОБА_11 та ОСОБА_15 офіційно у шлюбі не перебували і обвинувачений батьком вказаної дитини відповідно до вимог закону не зареєстрований, а тому факт утримання та виховання цієї дитини обвинуваченим ОСОБА_11 (в тому числі і після смерті її матері ОСОБА_15 ) не знайшов свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що при визначенні ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахував положення ст.ст.65 і 66 КК України, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Призначене судом обвинуваченому покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для зміни вироку суду, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі захисником, судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 травня 2016 року відносно ОСОБА_16 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Запобіжний захід ОСОБА_17 залишити тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_17 в строк відбування призначеного покарання час попереднього ув`язнення з 12.05.2016 р. по 02.08.2016 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4