Крижопільський районний суд Вінницької області
1-кп/134/52/2016
Справа № 134/1331/15-к
УХВАЛА
Іменем України
04 серпня 2016 року Крижопільский районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Крижополі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000222 від 09.06.2015 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки село Польове Приморського району, Крим, громадянки України, освіта базова загальна, жительки АДРЕСА_1 , не одруженої, не працює, раніше не судима,

підозрюваної у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року до Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань №0000222.

Клопотання обґрунтоване тим, що 04.06.2015 року ОСОБА_4 , знаходячись в житловому будинку розташованому за адресою по АДРЕСА_2 , де перебувала в гостях у ОСОБА_7 , знайшла на її ліжку під подушкою гроші, і таємно викрала 2700 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В ході досудового слідства була проведена судово-психіатрична експертиза, згідно висновку якої ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення страждала і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді легкої розумової відсталості ступеня вираженої дебільності з поведінковими порушеннями, підпадає під дію ст.19 ч.2 КК України, потребує застосування примусових заходів медичного характеру примусове лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом.

В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 .

Законний представник ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_4 її мати. В 2015 році проживала в с. Шуми у Жолкевської. Мати з дитинства хворіє на психічну хворобу, в медичних закладах не лікувалась. Тому в червні 2015 року її шукала міліція.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що проживає в с. Шуми, Крижопільського району в своїй хаті сама. В неї під подушкою зберігалися гроші в сумі 3000 грн. ОСОБА_4 це співмешканка її покійного сина. Думає, що ОСОБА_8 вкрала в неї 2700 грн., оскільки крім неї до хати ніхто не заходив. На початку червня 2015 року вона була на городі, до неї прийшла ОСОБА_8 та попросила гроші на соняшник. Вона сказала їй, що в неї немає грошей. На другий чи третій день вона виявила, що грошей в сумі 2700 грн. немає. Коли ОСОБА_8 привела міліція, то вона зізналась, що викрала гроші і обіцяла повернути.

Обвинувачена ОСОБА_4 суду пояснила, що проживала в свекрухи ОСОБА_7 . Під подушкою взяла трохи грошей, потім вона їх загубила. Після того як вкрала гроші, то до Жолкевської вона вже не пішла.

Захисник вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки вина ОСОБА_4 в скоєні крадіжки не доказана.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши всі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з наступних підстав.

Так, судом на підставі досліджених доказів, встановлено, що суспільно-небезпечне діяння викрадення грошей потерпілої ОСОБА_7 мало місце за обставин зазначених у клопотанні. Вказане діяння вчинено саме ОСОБА_4 вищенаведене знайшло своє підтвердження в досліджених судом та оцінених у сукупності наступних доказів, які взаємно узгоджуються один з одним та взаємно доповнюють одне одного.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що Жолкевська його сусідка. В червні 2015 року до нього додому прийшла ОСОБА_4 , в неї були гроші по 200 гривень. Вона пропонувала йому гроші, щоб він купив горілку. Потім ОСОБА_7 сказала, що ОСОБА_8 викрала в неї гроші.

Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизаи №102 від 06.07.2015 року ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення страждала і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді легкої розумової відсталості ступеня вираженої дебільності з поведінковими порушеннями. Таким чином, вона не могла віддавати звіт своїм діям й керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно ч.1,ч.2 ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1)чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2)чи вчинено це суспільно-небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3)чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4)чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка включає застосування покарання;

5)чи слід застосувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Отже, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні та наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що суспільно небезпечні діяння мали місце, вина ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду і кваліфікація її дій є правильною за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка). В той же час, зважаючи на те, що ОСОБА_4 скоїла суспільно небезпечне діяння, перебуваючи у стані неосудності й на даний час вона також не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними, ОСОБА_4 з підстав визначеними положеннями ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки не могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними під час скоєння суспільно небезпечного діяння, потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Суд, при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння.

ОСОБА_4 скоїла суспільно небезпечне діяння невеликої тяжкості, перебуваючи в стані неосудності, тому суд, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворої для себе та інших осіб, з метою її обов`язкового лікування, а також запобіганню вчинення нею суспільно небезпечних діянь, вважає, що ОСОБА_4 потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про те, що заявлене клопотання не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому є всі передбачені законом підстави для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, оскільки в період вчинення суспільно небезпечних діянь вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання і на даний час не видужала.

Керуючись ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.19,93,94 КК України, ч.2 ст.292, 503,506,508,512,513,515 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним режимом нагляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя: