№ провадження 1-кп/646/50/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2016 року м.Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурорів ОСОБА_5

ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8

в процесі розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 2583 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні місцевого суду знаходиться зазначене кримінальне провадження, станом на 13 вересня 2016 року судове провадження не завершено.

У судовому засіданні заявлені клопотання:

- прокурорами - про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу з тих підстав, що зберігаються ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_7 пред`явлене обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів, тому вона може переховуватись від суду, крім того, так як обвинуваченій інкриміновані кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 2583, ч. 3 ст. 110 КК України, змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, їй не можливо, заперечували проти задоволення клопотання захисника;

- захисником ОСОБА_8 - про скасування запобіжного заходу, мотивуючи тим, що аналіз досліджених судом доказів свідчить не тільки про недоведеність вини його підзахисної, а і про безпідставність самого цього обвинувачення.

Суд, вислухавши прокурорів, захисника і обвинувачену, яка наполягала на тому, що правила ч. 5 ст. 176 КПК України до неї не можуть бути застосовані, оскільки їй інкриміновані події, які мали місце до введення в дію цієї норми закону, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1141, 258-2585, 260, 261 Кримінального Кодексу України.

Правилами статті 5 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 2583 КК України, які у відповідності до положень статті 12 КК України є особливо тяжкими злочинами, а санкція ч. 3 ст. 110 КК України, зокрема передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі „Волосюк проти України).

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зі строком дії запобіжного заходу по 16 вересня 2016 року включно.

Суд вважає, що у даному випадку доводи захисника не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних рішень у справі та запобігання можливості переховування нею від суду.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більше вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ „Лабіта проти Італії, „Рохліна проти РФ).

Крім того, доводи захисника і його підзахисної щодо недоведеності вини останньої, враховуються судом під час постановлення остаточного рішення у справі у відповідності до приписів статті 368 КПК України питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вирішуються судом при ухваленні вироку (виправдувального чи обвинувального).

Окремо суд зазначає, що враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 2583 КК України, суд, відповідно до положень ст. 176 КПК України, позбавлений можливості скасувати обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а відповідно клопотання захисника - ні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 176, 178 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурорів про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 11 листопада 2016 року, включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3