Справа № 357/5972/16-к
1-кп/357/522/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000037 від 16.05.2016 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клюки Тетіївського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого трактористом в СТОВ «Колос» с. Клюки, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , призваного по мобілізації 18 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу, яку проходив у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно з наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (з 1.05.2014 року військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) від 25.03.2014 року за № 62, солдата ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу під час мобілізації, 25.03.2014 року призначено на посаду механіка-водія 2 танкової роти танкового батальйону цієї ж військової частини, що дислокується по АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.05.2016 року № 136, солдата ОСОБА_4 , звільненого у запас за пунктом 4 Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 15.01.2015 року №113-VIII, і з 13.05.2016 року виключено зі списків особового складу частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен був керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, ОСОБА_4 близько 8 години 12.01.2015 року, діючи умисно, в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, без поважних причин, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 .

У період з 12.01.2015 року до 13.05.2016 року солдат ОСОБА_4 ухилявся від виконання обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

13.05.2016 року ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального злочину визнав повністю і показав суду, що дійсно він був призваний 18 березня 2014 року на військову службу, яку проходив у військовій частині, розташованій в АДРЕСА_3 . У військовій частині він займався ремонтом танків. Він одружений, має дружину і у нього на утриманні перебуває двоє його малолітніх дітей, тому коли він дізнався, що діти захворіли, а його батьки відмовились допомагати дружині по господарству, то він 12.01.2015 року самовільно, без будь-яких дозволів залишив військову частину і поїхав додому. Вже перебуваючи дома, він зрозумів, що вчинив злочин, тому 13.05.2016 року він добровільно повернувся до військової частину у АДРЕСА_3 .

У скоєному ОСОБА_4 розкаюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі, так як він утримує та виховує двох малолітніх дітей, а тому він просить надати йому можливість виправитись без ізоляції від суспільства.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_4 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст. 407 ч. 3 КК України, оскільки він вчиняв самовільне залишення військової частини являючись військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_4 за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, а за місцем проживання характеризується позитивно, з`явився із зізнанням, чистосердечно розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину - наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючі відповідальність обставини судом не встановлені.

Призначаючи міру покарання, крім того, що ОСОБА_4 чистосердечно розкаюється, з`явився із зізнанням, активно сприяв розкриттю злочину, суд також враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та місце роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Речові докази у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,