Справа № 139/213/16-к

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці кримінальне провадження (ЄРДР № 0000069) про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 25 лютого 2016 року близько 16-ї години, перебуваючи в приміщенні домоволодіння в якому мешкає ОСОБА_4 , що розсташоване за адресою АДРЕСА_2 , під час суперечки з останньою, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, наніс удар рукою в область голови ОСОБА_4 . Від отриманого удару остання почала втікати в коридор будинку, про те ОСОБА_5 наздогнав потерпілу в коридорі будинку, та, почав душити її за шию, від чого ОСОБА_4 присіла. ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел вдарив два рази ОСОБА_4 головою об дверну раму та шафу, внаслідок чого заподіяв їй синець на спині з права, посередньо-ключичній лінії на рівні десятого ребра, синець на лівій поверхні шиї у верхній третині, синець в правій тімяній дільниці, які в сукупності та кожне окремо належать до легких тілесних ушкоджень, які не викликали короткочасного розладу здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винність свою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за обставин, наведених у вироку, не визнв та суду показав, що 25 лютого 2016 року, він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_6 біля 16-ї години приїхав в с. Нишивці до матері останньої - ОСОБА_7 . ОСОБА_6 зайшла в будинок, до неї вийшла ОСОБА_4 . Між ними на віранді виникла сварка. Під час сварки також була ОСОБА_7 . Почувши сварку, він вийшов з будинку, а через деякий час повернувся. Коли надійшла ОСОБА_8 він покинув будинок. Тілесних ушкоджень ОСОБА_4 він не наносив. Після вийшла ОСОБА_6 і вони сівши в машину поїхали в с. Рівне.

Не дивлячись на те, що обвинувачений винуватість свою у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 за наведених вище обставин, не визнав, винуватість його доведена показаннями потерпілої, свідків, доказами, наданими стороною обвинувачення.

Так, потерпіла ОСОБА_4 ствердила суду, що вона з трьома малолітніми дітьми та бабкою ОСОБА_9 проживає в с. Нишивці. 25 лютого 2016 року вона почула, що до домогосподарства під`їхала машина. Вийшовши з будинку до віранди разом з бабкою ОСОБА_7 вона побачила, що до дверей віранди підійшов ОСОБА_5 , з яким у неї раніше був конфлікт. Вона не встигла відчинити двері, так як ОСОБА_5 зірвав їх, зайшов в середину віранди, схватив її за одежу на грудях та вдарив її кулаком по голові. ОСОБА_7 намагалась захистити її, однак ОСОБА_5 кинув ОСОБА_7 , на стільці, які були у віранді. Потім ОСОБА_5 схвативши її за одежу почав бити спиною об стіну. ОСОБА_7 знову намагалась її захистити на, що ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7 до одвірка. В цей час почали плакати діти і вона намагалась пройти до кімнати. ОСОБА_5 наздогнав її в коридорі і почав душити за шию. Син ОСОБА_10 подав їй планшет, щоб вона зателефонувала до ОСОБА_11 по допомогу. ОСОБА_5 вирвав планшет та кинув його на підлогу, розбивши його. Потім ОСОБА_5 схвативши за одежу, вдарив її головою до одвірка та до шафи, внаслідок чого, вона втратила свідомість. Прийшовши до свідомості вона почула, що ОСОБА_5 та ОСОБА_12 покинули будинок.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила суду, що 25 лютого 2016 року біля 16-ї години вона вийшла у веранду будинку разом з онукою ОСОБА_4 і побачила, що ОСОБА_5 підійшов до дверей веранди, а за ним її дочка ОСОБА_6 , яка співмешкає з ОСОБА_5 . Зірвавши двері, які були зачинені на засуви ОСОБА_5 зайшов у веранду і почав бити кулаком в голову її онуку ОСОБА_4 . Вона намагалась відборонити онуку, однак ОСОБА_5 штовхнув її і вона впала на стільці. ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_4 в коридорі і продовжував бити її по голові, по спині, вдарив її до одвірка, а потім вдарив головою об стінку шафи. ОСОБА_4 втратила свідомість. ОСОБА_5 розбив планшет об підлогу, коли ОСОБА_4 намагалась зателефонувати до ОСОБА_13 . Через деякий час, ОСОБА_8 яка надійшла на крики, випровадила ОСОБА_5 з будинку.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що потерпіла ОСОБА_4 є її дочкою та проживає в с. Нишівці разом з її матір`ю ОСОБА_7 25 лютого 2016 року вона знаходилась в районній лікарні на лікуванні. Біля 16-ї голини до неї зателефонувала ОСОБА_8 та просила перетелефонувати в поліцію, так, як в будинку в якому проживає її дочка та мати зірвані двері та дочка знаходилась в крові. Про подію вона повідомила поліцію. Разом з працівниками поліції вона поїхала в с. Нишивці та зайшовши в будинок побачила, що обличчя дочки було в крові, шия мала червоний відтінок. Мати ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_4 розповіли їй та працівникам поліції, що їх побив ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_15 підтвердила суду, що в кінці лютого 2016 року, точної дати вона не памятає, біля 16-ої години до неї зателефонувала ОСОБА_4 . Вона побігла до хати бабки ОСОБА_7 , з якою мешкає ОСОБА_4 . Прибігши до будинку вона побачила, що у веранді знаходились ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 які сварились між собою. У ОСОБА_4 на обличчі була кров та був пошкоджений палець. Вона випровадила ОСОБА_5 з будинку. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 повідомили їй, що ОСОБА_5 побив ОСОБА_4 . Згодом приїхала поліція та ОСОБА_4 повідомила поліцію, що її побив ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що 25 лютого 2016 року разом з своїм співмешканцем ОСОБА_5 приїхала в с. Нишивці до матері ОСОБА_7 . Двері віранди будинку були закриті. ОСОБА_4 не пускала її до хати. Вона силою шарпнула двері, зірвавши засув пройшла до віранди. На віранді між нею та ОСОБА_4 виникла сварка. За нею до віранди зайшов ОСОБА_5 . Будь-яких насильницьких дій щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - ОСОБА_5 та вона не вчиняли. На сварку прийшла її дочка ОСОБА_8 , яка випровадила ОСОБА_5 та її з хати.

Свідок ОСОБА_16 ствердив суду, що в 20-х числах лютого 2016 року до нього зателефонував ОСОБА_5 і попросив під`їхати з ним в с. Нишівці до дочки ОСОБА_17 - ОСОБА_8 , яка проживає неподалік її матері - ОСОБА_18 . Він зрозумів дане прохання, як допомогти з автомобілем, який може застрягнути в багнюці, так як потрібно було їхати на горба. В автомобілі був ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Вони виїхали на горба, він війшовши з автомобіля пішов додому. В цей же день до нього зателефонувала ОСОБА_4 і повідомила, що її побив ОСОБА_19 .

Винність ОСОБА_5 стверджується:

висновком судово-медичної експертизи № 52 від 29 лютого 2016 року, з якого слідує, що під час огляду ОСОБА_4 у неї виявлено: синець на спині справа по середньо-ключичній лінії на рівні 10-го ребра, синець на лівій поверхні шиї в верхній третині, синець в правій тім`яній дільниці, які виникли від неодноразової дії тупого предмета, можливо 25.02.2016 року та належить в їх сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень, які не викликають короткочасний розлад здоров`я більше шести діб (а.п. 51) ;

заявою потерпілої ОСОБА_4 від 25 лютого 2016 року до Мурованокуриловецького відділення поліції, про те, що ОСОБА_5 25.02.2016 року о 16 годині наніс їй тілесні ушкодження та витягом з ЄРДР відповідно до якого за заявою ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження - правова кваліфікація ч. 1 ст. 125 КК України (а.п. 41, 42);

рапортом інспектора - чергового Мурованокуриловецького відділення поліції на ім`я начальника відділення поліції про те, що по телефону надійшло повідомлення від ОСОБА_14 згідно якого, ОСОБА_6 та її співмешканець 25 лютого 2016 року побили дочку ОСОБА_4 (а.с. 3);

протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього (а.п. 53-59) з якого слідує, що оглядом місця події являється домоволодіння в АДРЕСА_2 . При огляді встановлено, що вхід до будинку здійснюється через двохстворчасті двері, які зачиняються на врізний замок, який зірваний, ручка дверей пошкоджена. В кімнаті на дерев`яному столі знаходиться планшет «Бравіс» з пошкодженим екраном;

Суд, критично відноситься до показів обвинуваченого, про те, що він не наносив 25 лютого 2016 року тілесних ушкоджень ОСОБА_4 і розцінює їх як захист своїх інтересів з метою уникнення відповідальності. Також, суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_6 , що саме вона зірвала двері, які були зачинені і що, в її присутності ОСОБА_5 не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_4 і розцінює дані покази як неправдиві. Покази обвинуваченого та свідка ОСОБА_6 спростовані показами потерпілої та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновком судово-медичної експертизи.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості. За місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 47).

Обвинувачений раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 45, 46).

Судом не встановлено обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого.

Суд вважає, що достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи обставину, що обвинувачений на даний час не працює, слід обрати покарання у виді громадських робіт, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, процесуальних витрат по справі не має.

Керуючись ст ст. 349, 368-370, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок у відповідності до ст. 532 КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя :