УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів за участю прокурора ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні 18 лютого 2016 року в м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Білогірського районного Хмельницької області суду від 27 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , вірменина, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців із позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Протягом іспитового строку на ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, попросити публічного вибачення у потерпілого.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», засудженого ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання.
Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 80 000 гривень.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засудженого за те, що він 30 листопада 2013 року близько 01 години, керуючи автомобілем ВАЗ 211540 та рухаючись по вул. Миру смт Білогір`я Хмельницької області в напрямку с. Гулівці Білогірського району Хмельницької області, в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3, 10.1, 11.3, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , у результаті чого потерпілий отримав середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2015 року вирок щодо ОСОБА_7 змінено та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 4 місяці без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», засудженого ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання.
У порядку ч. 2 ст. 404 КПК України виключено з вироку посилання про звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, попросить публічного вибачення в потерпілого.
Вирок у частині вирішення цивільного позову потерпілого

ОСОБА_8 скасовано, матеріали кримінального провадження в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку з недоведеністю вини його підзахисного та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає, що доказів винуватості ОСОБА_7 матеріали кримінального провадження не містять, а висновки суду ґрунтується на припущеннях та доказах, отриманих незаконним шляхом. Також стверджує, що поза увагою суду апеляційної інстанції залишились доводи засудженого щодо його невинуватості, яким не дано належної оцінки та не наведено жодних підстав, з яких він їх відхилив, без наведення мотивів свого рішення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 419 КПК України при скасуванні або зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку чи ухвали.

Однак, апеляційним судом ці вимоги закону не виконано.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд, у порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, дійшов висновку про виключення з вироку посилання про звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, попросить публічного вибачення в потерпілого, оскільки він одночасно звільнений від відбування покарання на підставі акту амністії.

Проте апеляційний суд у своєму рішенні не навів жодної норми процесуального чи матеріального законів, які б встановлювали пряму заборону для одночасного застосування положень ст. 75 КК України та акту амністії.

За наслідками перевірки встановлено, що ОСОБА_7 призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про його особу, зокрема, позитивної характеристики за місцем проживання, а також пом`якшуючих покарання обставин перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей та часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

На підставі цих даних у їх сукупності районний суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення останнього без реального його відбування та застосував до нього положення ст. 75 КК України.

Крім того, суд першої інстанції, з урахуванням заявленого ОСОБА_7 клопотання, упевнившись, що він є суб`єктом Закону, оскільки має неповнолітніх дітей, 2003 та 2005 років народження, щодо яких не позбавлений батьківських прав, а вчинене ним кримінальне правопорушення з необережності, застосував вимоги п. «в» ст. 1 цього Закону, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за вказаним вироком.

З урахуванням вимог КПК України та змісту оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що одночасне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та п. «в» ст. 1 Закону не можна вважати істотним порушенням кримінального процесуального закону.

За таких обставин, ухвала Апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно перевірити доводи, викладені в касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 434-436 КПК України,
п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2015 року вирок щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3