печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання,-

В С Т А Н О В И В :
09.03.2016 до суду звернувся захисник підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000970 ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 із скаргою на постанову старшого слідчого в ОВС першого СВ УСР ГСУ ГПУ ОСОБА_7 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій від 29.02.2016.

У поданій скарзі захисник просив суд, поновивши строк на оскарження, скасувати вказану постанову та зобов`язати слідчого в ОВС першого СВ УСР ГСУ ГПУ ОСОБА_8 , провести одночасні допити підозрюваного ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , встановивши обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень, звернувши увагу на місце, час вчинення протиправних дій.

Особа, що подала скаргу, адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ній.

Прокурор у кримінальному провадженні № 0000970 ОСОБА_5 прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні вимог скарги, посилаючись на вмотивованість процесуального рішення слідчого ОСОБА_7 .

Вивчивши скаргу, письмові докази, заслухавши обґрунтування особи, що звернулася із скаргою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У вказаному кримінальному провадженні адвокат ОСОБА_4 здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , за підозрою останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 371, ч. 1 ст. 367, ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України.

Адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 , 28.01.2016 направила клопотання до органу досудового розслідування про проведення одночасних допитів за участю підозрюваного ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , встановивши обставини отримання потерпілими тілесних ушкоджень та звернувши увагу на місце і час вчинення протиправних дій.

Постановою від 29.02.2016 старший слідчий в ОВС першого СВ управління СР ГСУ ГПУ ОСОБА_7 відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту, посилаючись на ст. 224 КПК України, та на те, що у клопотанні адвокатом не зазначено у чому полягають розбіжності у показаннях між підозрюваним ОСОБА_6 та іншими вже допитаними особами, відтак не вказано конкретних підстав для проведення такої слідчої дії, що свідчить про недоцільність її проведення на даному етапі слідства.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

А саме, у ч. 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання сторони захисту від 28.01.2016 у повному обсязі, старший слідчий в ОВС першого СВ УСР ГСУ ГПУ ОСОБА_7 вказав, що, обов`язковою передумовою одночасного допиту між вже допитаними особами є наявність у їх показаннях розбіжностей, при цьому законодавством України не передбачено обов`язку слідчого провести одночасний допит між особами та є його правом. При цьому рішення про те, у який момент провести допит і між якими особами, належить до тактичних і залежить від ходу кримінального провадження, внутрішнього переконання слідчого чи прокурора.

При змістовному аналізі клопотання від 24.02.2016 та процесуального рішення від 29.02.2016 слідчого, вбачається, що звернення сторони захисту містить вказівки на обставини, які потребують уточнення потерпілими особам, оскільки наявні розбіжності у показах під час допиту, що вже проведено та, які містяться у матеріалах кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру, та внесення до ЄРДР кримінальне провадження № 0000970, а саме щодо місця, часу та засобів вчинення можливого кримінального правопорушення.

Так розбіжності містяться у вказівках щодо того, де було нанесено тілесні ушкодження підозрюваному ОСОБА_9 : приблизно з 12 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. 18.02.2014 по вул. Інститутській та Кріпосному провулку у м. Києві чи на території Шевченківського району м. Києва; якого характеру травму завдано: ушкодження рогівки лівого ока, розмноження оболонок лівого ока і гематоми повік чи вогнепального поранення лівого ока.

Окрім того, за твердженням органу досудового розслідування, приблизно у період часу з 12 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. 18.02.2014, внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 заподіяно легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 із застосуванням фізичної сили та спецзасобу, чи, як вказано у фабулі витягу кримінального провадження № 0000970, о 10 год. 18.02.2014. При тому, що ОСОБА_12 на допитах та слідчих експериментах вказував на те, що під час тих масових заворушень, які відбувалися в м. Києві з грудня 2013 по лютий 2014 років у нього не було будь-якого спеціального засобу, яким можливо спричинити тілесні ушкодження будь-кому та зброю він не отримував.

Захисник вказала, що потерпілі у своїх показах щодо обставин спричинення їм тілесних ушкоджень, на ОСОБА_11 , як на особу, яка наносила будь-кому з них тілесні ушкодження, не вказували.

Оскільки на зазначені обставини посилаються у повідомленні про підозру ОСОБА_6 , такі підлягають доказуванню з метою підтвердження або спростування.

А відтак, відмова слідчого у здійсненні слідчих дій, заявленої стороною захисту, не обґрунтована, оскільки першочерговим завданням кримінального провадження є захист та охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, що встановлено ст. 2 КПК України, для всебічного, об`єктивного та неупередженого встановлення всіх важливих обставин у справі, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормою ч. 6 ст. 223 КПК України передбачено, що слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.

Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали, мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.

Відповідно до ч. 9 ст. 224 КПК України слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. Підставою для проведення одночасного допиту є наявність розбіжностей в показах вже допитаних осіб.

Не підлягає скарга задоволенню у частині зобов`язання слідчого провести слідчі дії, про які захисник вказала у клопотанні від 24.02.2016, оскільки слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 22, 24, 93, 220, 223, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Поновити адвокату ОСОБА_4 строк на оскарження постанови про відмову у задоволенні клопотання від 24.02.2016 у кримінальному провадженні № 0000970 від 26.05.2015.

Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС першого СВ УСР ГСУ ГПУ ОСОБА_7 про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 від 29.02.2016 у кримінальному провадженні 0000970.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС першого СВ УСР ГСУ ГПУ ОСОБА_7 повторно розглянути клопотання від 24.02.2016 захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчих дій, та повідомити про прийняте процесуальне рішення за результатом розгляду клопотання підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_4 .

У решті вимог скарги залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1