Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1742/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" серпня 2016 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
представника Копичинської ВК №112 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні з Копичинською ВК №112 в залі суду в селищі Гусятин клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого:15.10.2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільненого від покарання з випробувальним терміном на 2 роки; 14.11.2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 309 ч.1 КК України на 2 місяці арешту.
Засудженого 30.04.2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 260 ч.2 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст, 70 ч.4, 72 КК України остаточне покарання визначено шляхом часткового складання призначених покарань за вказаним вироком і невібутого покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.11.2014 року у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі, якому ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.04.2015 року строк попереднього ув`язнення в період з 22.10.2014 року по 21.07.2015 року, на підставі ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що він довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Засуджений ОСОБА_5 вказав, що рішення комісії Копичинської ВК -112 від 17.06.2016 року щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не оскаржував. Також вказав, що він поводить себе «нормально», на виробництві в колонії не працює, оскільки там погані умови праці.
Представник Копичинецької ВК 112 в судовому засіданні заперечував щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього, оскільки він не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, оскільки стає на шлях виправлення, негативно характеризується.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника Копичинецької ВК 112, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до роз`яснень п.п. 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким- умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має грунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період-відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 30.04.2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст.260 ч.2 КК України на 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст, 70 ч.4, 72 КК України остаточне покарання визначено шляхом часткового складання призначених покарань за вказаним вироком і невібутого покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14.11.2014 року у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 03.03.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.04.2015 року строк попереднього ув`язнення в період з 22.10.2014 року по 21.07.2015 року, на підставі ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
ОСОБА_5 відбуває покарання з 22.10.2014 року.
Кінець строку відбування покарання 24 серпня 2017 року.
Міру призначеного судом покарання у Копичинській ВК-112 відбуває з 05.09.2015 року.
Як вбачається з матеріалів клопотання та справи засудженого, зокрема, з характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 17.06.2016 року, 08.08.2016 року засуджений за чає утримання в слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. Міру призначеного судом покарання у Копичинській виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) відбуває з 05.09.2015 року.
На виробництві установи не працевлаштований За час відбування покарання у Копичинській виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) характеризувався негативно. За допущене порушення встановленого порядку відбування покарання 1 (один) раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущене порушення виразилось у відмові від прибирання спального приміщення ДКДіР. Однак, після проведеної із ним індивідуально - профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону, стягнення погашене у встановленому законом порядку і на даний час характеризується посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 1 (один) раз. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь у програмах виховного диференційованого впливу на засуджених не приймає. Соціальні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування. Вину у скоєному злочині не визнав. Позову за виконавчими листами не має.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, згідно ст. ст.. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом покарання 02.04.2015 року. Постійнодіючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття ? частини призначеного судом строку покарання 07.11.2015 року. Постійнодіючою комісією Копичинської виправної УДПтСУ в Тернопільській області (№112) засудженому було відмовлено у застосуванні до нього заохочувальної норми закону як такому, що не став на шлях виправлення (протокол №9 від 08.04.2016 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 15.06.2016 року. Постійнодіючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) засудженому відмовлено у застосуванні заохочувальної норми закону як такому, що не довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній відбув передбачений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання.
При цьому, згідно матеріалів особової справи та довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 , останній за час відбування покарання допустив 1 порушення встановленого порядку відбування покарання за вчинення якого накладене дисциплінарне стягнення, яке погашене у встановленому законному порядку 14.03.2016 року.
17 червня 2016 року рішенням постійно-діючої комісії Копичинської ВК-112 (протокол №16) відмовлено засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.
Такі висновки адміністрації Копичинецької ВК 112 суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які впливають на цей процес.
При цьому, суд бере до уваги, що з моменту відмови комісії у застосуванні ст. 81 КК України до звернення засудженого ОСОБА_5 із клопотанням до суду, засуджений ОСОБА_5 мав одне заохочення за активну участь у роботах по благоустрою медичної частини установи.
Проте, одне заохочення за період відбування покарання в Копичинській ВК-112 та факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання на думку суду не є підставою та достатнім при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ..
Слід звернути увагу і на те, що одне заохочення не може свідчити про виправлення засудженого.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання одне дисциплінарне стягнення ОСОБА_5 було вже погашене, його наявність підтверджує негативну характеристику засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої частиною 2 ст.81 КК України обов`язкової підстави умовно дострокового звільнення засудженим ОСОБА_5 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким , ст.ст. 537, 539, 392 КПК України суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя-підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1