У Х В А Л А

12.08.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захистник - адвокат ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження , яку мотивувала тим, що 05.08.16 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 листом отримали постанову слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000078, відомості про яке 26.04.16 р. було внесено до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 ККУ за фактом службової недбалості слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України у Закарпатській області ОСОБА_7 .

Відомості були внесені до ЄРДР на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.16 р., якою суд зобов`язав посадових осіб прокуратури Закарпатської області внести відомості по заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18.03.16 р. до ЄРДР та розпочати розслідування.

Предметом заяви від 18.03.16 р. було прохання внести до ЄРДР відомості про злочини, вчинені Старшим слідчим СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_7 , що передбачені ч. 1 ст. 367 та ч. 1 ст. 374 ККУ.

Таким чином, суд зобов`язав прокуратуру Закарпатської області внести до ЄРДР відомості про вчинення слідчим ОСОБА_7 двох злочинів, передбачених ч. 1 ст. 367 та ч. 1 ст. 374 ККУ, що викладені в заяві заявників.

Натомість слідчий ОСОБА_6 ще при внесенні відомостей до ЄРДР порушив норми ч. 2 ст. 21 КПК України та вніс відомості лише з приводу одного злочинного діяння, вчиненого слідчим ОСОБА_7 ,, хоча предметом заяви про злочин були дії, вчинені з порушенням ч. 1 ст.. 52 та ч. 3 ст. 54 КПК України, що мають своїм наслідком застосування саме ч. 1 ст. 374 ККУ недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також інше грубе порушення права на захист, вчинене слідчим, прокурором, що також є ознакою злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 ККУ.

29.07.16 р. заявники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 набули статус потерпілих в КП № 0000078 та були допитані слідчим ОСОБА_6 в якості потерпілих, їм вручено пам`ятки, і в той самий день слідчий виносить постанову про закриття кримінального провадження.

05.08.16 р. на підставі клопотання вони отримали від слідчого копії протоколів допитів потерпілих ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_7 . Інших доказів чи документів, що свідчили би про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_7 кримінального правопорушення, слідством не здобуто та матеріали КП не містять.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час допитів надали покази слідчому, в яких ствердили, що 04.04.14 р. їм було вручено повідомлення про підозри та здійснено слідчим ОСОБА_7 допити в КП № 0002957 без присутності адвокатів, інші слідчі дії так само відбувалися без адвокатів.

Потерпілі наголосили, що неодноразово слідчий ОСОБА_7 приносив процесуальні документи для підпису їм додому, вони їх підписували, не читаючи. Внаслідок наведених порушень чинного КПК України під час досудового розслідування заявники вчинили самовикриття, і саме на підставі їх показань, наданих слідству за відсутності адвоката, слідчим ОСОБА_7 був складений обвинувальний акт, що став підставою для їх засудження за вчинення особливо тяжкого злочину та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 170 000 грн. для кожного, що має важкі матеріальні наслідки для сім`ї ОСОБА_8 .

Натомість слідчий ОСОБА_6 при закритті кримінального провадження дійшов переконання, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення.

Однак в ст.. 91 КПК України наведено перелік обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема встановленню підлягають:

-час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення;

-винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета;

-вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

-обставини, що впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення.

-Частиною 2 ст. 91 КПКУ передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Наведені обставини, що підлягають доказуванню, встановлюються стороною обвинувачення на підставі сукупності доказів, які вона збирає у відповідності до ч. 2 ст. 93 КПКУ.

З наведених положень процесуального закону виникає просте запитання на підставі яких доказів слідчий ОСОБА_6 дійшов переконання про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, якщо в матеріалах КП наявні виключно 3 протоколи допиту потерпілих та ОСОБА_7 , з яких випливає винність правопорушника та фактичне визнання ним своєї вини наприкінці протоколу допиту від 10 червня 2016 р.

Мотивація ОСОБА_7 щодо того, що він вперше розслідує подібний злочин та не звернув уваги на розмір санкцій ст.. 203-2 ККУ, за яким він класифікується як особливо тяжкий, не може бути підставою для отримання висновку про відсутність складу злочину за ст.. 367 ККУ. Якщо слідчому не відомо, якої тяжкості він розслідує злочин протягом всього часу досудового розслідування, цей факт якраз і свідчить про його службову недбалість.

Крім того, зміст протоколу допиту ОСОБА_7 більше схожий на обвинувальний акт по КП № 0002957, оскільки на 3-х його аркушах описано обставини вчинення злочину заявниками Балог, докладно описані слідчі дії, вчинені на досудовому розслідування, зміст експертних висновків, наведено перелік свідків, що свідчили на користь обвинувачення ОСОБА_8 . Нам не зрозуміло, звідки і з яких документів слідчий ОСОБА_7 , який, як випливає зі змісту протоколу його допиту, вже працює на іншій посаді в іншому Департаменті поліції, докладно виклав опис слідчих дій та документів з КП № 0002957, до якого він наразі немає доступу.

Натомість на думку скаржників під час допиту ймовірного підозрюваного ОСОБА_7 слідчий ОСОБА_6 повинен був отримати пояснення щодо обставин, за яких слідчий ігнорував прямі норми КПК України про забезпечення підозрюваним Балог права на захист під час розслідування особливо тяжкого злочину, а саме щодо часу, місця, способу вчинення конкретно кожної слідчої дії, вчиненої ОСОБА_7 з порушенням чинного КПКУ, щодо встановлення форми вини, мотивів і мети вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий ОСОБА_6 не зібрав належних та допустимих доказів, що свідчили би про відсутність складу злочину, серед яких зокрема і матеріали КП № 0002957, оскільки факт грубого порушення норм ст.. 52, 54 КПК України наявний та стверджений матеріалами цього провадження, яке слідчий не дослідив, а показання двох потерпілих як і самого ОСОБА_7 свідчать про наявність кримінального правопорушення.

Приписи КПК України свідчать, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та безпосереднього дослідження всіх обставин кримінального провадження і оцінки слідчим показань, речей, документів, що стосуються цього провадження у їх сукупності.

Крім того, слідчий не встановив розмір шкоди, спричинений злочином потерпілим, оскільки вони навіть не встигли заявити про таку шкоду.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу з наведених у ній мотивів підтримала та просила суд таку задовільнити.

Згідно положень ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до висновку, що скаргу слід задоволити із наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим його представником чи законним представником.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Так, зі змісту листа № 17/1-2136-16(234) Прокуратури Закарпатської

області від 06.05.2016 р. вбачається, що 26.04.16 р. слідчим відділом прокуратури області на виконання ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.16 р., за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18.03.16 р. про вчинення слідчим СВ Ужгородського МВ УМВС України у Закарпатській області ОСОБА_7 злочину, внесено відомості до ЄРДР за № 0000078 та розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 367 ККУ.

Постановою від 29.07.16 р. слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області молодший радник юстиції ОСОБА_6 кримінальне провадження закрив на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

В якості підстав для закриття кримінального провадження в постанові від 29.07.16 р. слідчий ОСОБА_6 наводить покази ОСОБА_7 , які він надав слідчому під час допиту в якості свідка в наведеному Кримінальному провадженні. При цьому слідчий ОСОБА_6 наводить перелік слідчих дій, процесуальних рішень та доказів, здобутих ОСОБА_7 при здійсненні досудового розслідування КП № 0002957, на підставі яких пізніше було складено обвинувальний акт, що став основою для засудження потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Однак ухвалення рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та безпосереднього дослідження всіх обставин кримінального провадження і оцінки слідчим показань, речей, документів, що стосуються цього провадження у їх сукупності.

Слідчий ОСОБА_6 в оскаржуваній постанові повинен був навести перелік доказів, здобутих ним саме при розслідуванні КП № 0000078, а не КП № 0002957, і мотивувати яким чином ці докази свідчать про відсутність в діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Натомість доказами, на підставі яких слідчий дійшов переконання про необхідність закриття кримінального провадження, є лише 3 протоколи допитів: - двох потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та самого слідчого ОСОБА_7 .

В постанові від 29.07.16 р. слідчий ОСОБА_6 наводить покази ОСОБА_7 ,, надані ним під час допиту 10.06.16 р., в яких він зауважує, що вперше розслідував такий злочин і не звернув увагу на розмір санкції за ст.. 203-2 ККУ, за яким він кваліфікується як особливо тяжкий. З наведеного суд приходить до переконання, що вказане пояснення слідчого ОСОБА_7 безпосередньо може бути ознакою службової недбалості при вчиненні ним значної кількості слідчих дій під час досудового розслідування, про які він повідомив на допиті, що зафіксовано в протоколі від 10.06.16 р.

Посилання слідчого ОСОБА_6 в постанові про закриття кримінального провадження від 29.07.16 р. на присутність адвоката у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час розгляду кримінальної справи в суді не має відношення до предмету злочину та доказування у КП № 0000078, оскільки злочин - службова недбалість слідчого ОСОБА_7 щодо незабезпечення підозрюваним Балогам захисника при розслідуванні особливо тяжкого злочину завершується одночасно з завершенням досудового розслідування.

Крім того, слідчий ОСОБА_6 не зібрав належних та допустимих доказів, що свідчили би про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_7 , зокрема не дослідив матеріали КП № 0002957, серед документів якого слідчий повинен знайти наявність чи відсутність кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 під час досудового розслідування.

Слідчий ОСОБА_6 не дослідив час, місце, спосіб вчинення ОСОБА_7 конкретно кожної слідчої дії при розслідуванні КП № 0002957 та встановити форму вини, мотиви і мету вчиненого кримінального правопорушення.

За таких обставин постанова слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 307, 372, 376 ч.2 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу - задовільнити.

Постанову слідчого з ОВС слідчого відділу прокуратури Закарпатської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000078, відомості про яке 26.04.2016 року було внесено до ЄРДР за фактом службової недбалості слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України у Закарпатській області ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення , перпедбаченого ч.1 ст. 367 ККУ - службова недбалість - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1