Справа № 185/4445/13-к
ВИРОК

іменем України

29 квітня 2013 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Кононенко Т.О.

за участю секретаря: Кисіль Н.М.

прокурора: Онуфрієнко Л.Г.

обвинуваченого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, мешкаючого: АДРЕСА_1, раніше судимого:

04.06.2009 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком два роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково долучено не відбитий строк три місяці по вироку суду від 08.05.2008 року, до відбуття визначено два роки три місяці позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України

встановив:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового розслідування, відповідно до ст. 472 КПК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_1 09.04.2013 року приблизно в 12 годин 00 хвилин, знаходячись біля середньої школи № 3, розташованої по вул. Леніна, м. Павлограда Дніпропетровської області, незаконно, повторно придбав (знайшов) на землі, на узбіччі дороги, паперовий згорток, усередині якого знаходилася речовина рослинного походження зеленого кольору в подрібненому вигляді масою 7, 65 г. Оглянувши вміст паперового згортку ОСОБА_1 переконався, що дана речовина є наркотичним засобом канабіс. У нього виник злочинний намір, спрямований на дії пов'язані з незаконним обігом наркотичних засобів без мети збуту. ОСОБА_1, згорток з наркотичним засобом поклав у ліву внутрішню кишеню своє куртки і незаконно, повторно, зберігав при собі, носив по вулицях м. Павлограда Дніпропетровської області, без мети збуту.

10.04.2013 року в 16 годин 00 хвилин біля будинку № 132 по вул. Шевченко м. Павлограда Дніпропетровської області, працівники міліції в порядку ст.178 КпАП України за вчинення адміністративного правопорушення, - розпивання спиртних напоїв у громадському місці, затримали ОСОБА_1, при проведенні особистого огляду якого в присутності понятих, у лівій внутрішній кишені куртки виявили та вилучили паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору в подрібненому вигляді масою 7,65 г, що належав ОСОБА_1

Згідно висновку експерта №35/10/92 від 12.04.2013 року речовина рослинного походження зеленого кольору масою 7,65 г, (в перерахунку на висушену речовину становить 7,081г), яка вилучена у ОСОБА_1, є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, обіг якого заборонено, згідно з Переліком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (Таблиця 1, Список №1), розмір якого не становить великий (Таблиця 1, затверджена наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000р.).

Обвинувачений ОСОБА_1 вину визнав повністю, щиро розкаялася.

Враховуючи, що між обвинуваченим та прокурором досягнута угода про визнання винуватості під час досудового розслідування, причому ОСОБА_1 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин. Згідно даної угоди прокурор Онуфрієнко Л.Г. та обвинувачений ОСОБА_1 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_1 у вигляді позбавлення волі строком два роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком два роки. Покласти обов'язки, передбачені п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд розглянув справу відповідно до положень ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПКта КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид та міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_1 суду пояснив, що він підтримує укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, вину визнає в повному обсязі з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому були роз'яснені прокурором та судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК Україниу кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 2 ст. 309 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з'ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також відсутні умови, що суперечать інтересам суспільства, чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між Старшим прокурором прокуратури м. Павлограда Дніпропетровської області ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_1, останнього визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України із призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком два роки. Поклавши обов'язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме п. 2 - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, п. 3 - повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, п. 4 - періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати, за проведення судово-хімічної експертизи №35/10/92 від 12.04.2013 року в сумі 391 гривня 20 копійок стягнути з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373-376, 475 КПК України, суд

засудив:

Угоду про визнання винуватості від 17 квітня 2013 року по кримінальному провадженню № 0001721 укладену між Старшим прокурором прокуратури м. Павлограда Дніпропетровської області ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_1 затвердити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

На підставі п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов'язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи або навчання; періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази по справі: наркотичний засіб - каннабіс, вагою 7,65 г, (в перерахунку на висушену речовину становить 7,081г), які знаходяться на зберіганні в камері схову Павлоградського МВ УМВС України в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області судові витрати за проведення судово-хімічної експертизи №35/10/92 від 12.04.2013 року в сумі 391 гривня 20 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Павлоградського

міськрайонного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3