Справа №489/1258/16-к 25.03.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
Головуючого - судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі:
секретаря: ОСОБА_4
судового розпорядника: ОСОБА_5
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Миколаєва, за національністю українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в СІЗО м. Миколаєва, строком на 60 днів до 13 травня 2016 року.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8
підозрюваний: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_6 , ОСОБА_9
потерпілий: ОСОБА_10 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло на певний час доби, із покладенням на нього обов`язків, передбачених: п. п. 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК.
_________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/784/114/16 Слідчий суддя: ОСОБА_11
Категорія: обрання запобіжного заходу Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2016 року, підозрюваному за ч. 2 ст. 187 КК - ОСОБА_7 , було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у СІЗО м. Миколаєва, строком 60 днів до 13 травня 2016 року, починаючи відлік з дня його фактичного затримання - 15.03.2016 року о 12 год. 30 хв..
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляцію:
Захисник ОСОБА_6 вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню за наступних підстав.
На думку захисника, в матеріалах провадження відсутні докази обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК.
Разом з тим, вважає, що у діях його підзахисного міститься склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК, оскільки вважає, що обставини вчинення злочину, які викладені у рішенні суду не відповідають реальним подіям, які мали місце.
Захисник стверджує, що потерпілий ОСОБА_10 саме за власною ініціативою, передав підозрюваним ОСОБА_7 та ОСОБА_12 свій мобільний телефон та золоту каблучку, як гарантія того, що в подальшому він поверне борг - 500 грн., які він заборгував їх спільній знайомій ОСОБА_13 .
На думку апелянта, така версія подій підтверджується наступними доказами: показаннями підозрюваного ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 , а також, протоколом огляду від 15.03.2015 року, згідно якого, саме у ОСОБА_13 було вилучено мобільний телефон та каблучку потерпілого.
Крім того, вважає, що висновки слідчого судді, не містять належного мотивування наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.
Стверджує, що потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що жодних погроз від підозрюваного ОСОБА_7 чи інших осіб, на його адресу не надходило, проте він не виключає імовірність таких погроз у майбутньому.
Також, слідчим суддею не було враховано наявність у підозрюваного постійного місця проживання та реєстрації, відсутність судимостей, працевлаштованість, надання допомоги слідству, що також не було враховано судом.
Крім того, звертає увагу, що слідчий суддя в порушення вимог ст. 183 КПК не визначив підозрюваному розмір застави та не вказав які причини цьому.
Захисник вважає, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту, буде необхідним та достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 його процесуальних обов`язків.
Встановлені судом першої інстанції обставини:
15.03.2016 року, о 12 год. 30 хв. ОСОБА_7 було затримано та повідомлено йому про підозру у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення.
17.03.2016 року на адресу Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Слідчий суддя задовольняючи заявлене клопотання, мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.
Крім того, судом було враховано обставини скоєння злочину, особу підозрюваного ОСОБА_7 , який офіційно не працює, не має постійного місця проживання. Також, було враховано і пояснення потерпілого, який виказав свою занепокоєність з приводу власної безпеки.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного, потерпілого , вивчивши матеріали справи та кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.
При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя, суд повинні керуватись вимогами ст..194 КПК України, а саме - встановити чи доводять надані стороною обвинувачення докази, які свідчать:
- про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення;
- про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, зазначених у ст.. 177 КПК України;
- про достатність чи недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення запобігання таким ризикам.
Цих вимог, на думку колегії суддів, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 - дотримався.
Так, підозра ОСОБА_7 у незаконному заволодінні майном потерпілого ОСОБА_10 , за обставин, викладених в ухвалі слідчого судді, ґрунтується на показах потерпілого, поясненнях свідка ОСОБА_14 та даних протоколу огляду від 15.03.2016 року, відповідно до якого саме у цього свідка були велучені особисті речі потерпілого, якими заволоділи ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ..
Посилання захисника на те, що в діях ОСОБА_7 вбачається склад іншого злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 суттєвого значення не має, оскільки захисником сам факт заволодіння майном не оспорюється, а фактично ставиться під сумнів лише спосіб заволодіння майном потерпілого. Між тим, вимагання чужого майна, на що звертає увагу захисник, також відноситься до категорії тяжких злочинів.
Що стосується достатності підстав вважати, що існує хочаб один із ризиків, зазначених у ст.. 177 КПК України, то і в цій частині, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді є обґрунтованими. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що предмет схожий на вогнепальну зброю, застосуванням якої потерпілому погрожували ОСОБА_15 і ОСОБА_12 , - не знайдена і підозрюваними не видана. Однак цей предмет має доказове значення по справі, а тому ризик того, що ОСОБА_7 може знищити цей доказ - є абсолютно реальним і наявним.
Колегія суддів також погоджується і з висновками слідчого судді про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить запобігання таким ризикам, оскільки при застосуванні інших менш суворих запобіжних заходів не виключається можливість спілкування ОСОБА_7 з родичами або іншими особами, які здатні виконувати його прохання та вказівки.
Не ґрунтуються на вимогах закону і твердження захисника про те, що слідчий суддя не обґрунтував своє рішення щодо визначення суми застави.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, визначення суми застави є не обов`язком слідчого судді, а його правом. Випадки, у яких слідчий суддя може скористатись таким правом передбачені законом. Роз`яснювати у своєму рішенні чому слідчий суддя використовує це право, діючим кримінально-процесуальним законодавством не передбачено.
Таким чином, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою по цьому кримінальному провадженню законним, обгрунтованим та вмотивованим. Підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст..ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2016 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу - залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Судді :