Ухвала
іменем україни

15 березня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області на ухвалу Біляєвського районного суду Одеської області від 31 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000036 щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

звільненого від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК,

у с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою місцевого суду ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «Архі Гласс Юг». Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК закрито.
Апеляційним судом ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.

За обставин, детально викладених в ухвалі місцевого суду, ОСОБА_7 визнано винуватим у хуліганстві, пов`язаному з опором представникові влади, та заподіянні працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Зазначені діяння були вчинені засудженим 06 січня 2013 року в період часу з 02.00 год. по 03.00 год. поблизу та у приміщенні клубу «Хаджибей» на АДРЕСА_2 .
В ході хуліганських дій ОСОБА_7 завдав удари руками та ногами потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , спричинивши їм фізичного болю, а також ударив ОСОБА_10 в обличчя металевим колісним ключем, заподіявши останньому легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. При цьому, перебуваючи у громадському місці, ОСОБА_7 нецензурно висловлювався та на зауваження присутніх не реагував.
Продовживши злочинні дії, ОСОБА_7 близько 03 год. там же завдав кулаком удар в обличчя дільничому інспектору міліції ОСОБА_11 , який намагався припинити хуліганство, чим заподіяв потерпілому легких тілесних ушкоджень.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення норм кримінального процесуального закону та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що суд не мав достатніх підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та передачі його на поруки трудовому колективу. Вказує на те, що у клопотанні ТОВ «Архі Гласс Юг» не зазначено, які саме та яким чином щодо ОСОБА_7 будуть застосовуватись заходи виховного характеру. Вважає сумнівним висновок суду про наявність у ОСОБА_7 щирого каяття у вчиненому. Також зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачувався у скоєнні двох злочинів, вчинених через певний проміжок часу, а тому має місце їх реальна сукупність, у зв`язку із чим суд не мав підстав для застосування вимог ст. 47 КК.
ОСОБА_7 подав письмові заперечення касаційної скарги прокурора, у яких вважав судові рішення законними й обґрунтованими, а доводи сторони обвинувачення безпідставними.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримавкасаційну скаргу, захисника, який вважав безпідставними касаційні вимоги сторони обвинувачення, а судові рішення законними, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 47 КК та у порядку, визначеному ст. 288 КПК, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро розкаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», однією з умов, передбачених ст. 47 КК, є вчинення особою злочину вперше, тому особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність чи рецидив злочинів, не можна звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цієї статті.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 після кількох епізодів хуліганських дій, через певний проміжок часу заподіяв працівнику правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, тобто вчинив два злочини, передбачені ч. 3 ст. 296 та ч. 2 ст. 345 КК, які утворюють реальну сукупність, що виключає можливість звільнення винної особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК.

З огляду на викладене ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною, обґрунтованою та вмотивованою. А відтак зазначене судове рішення щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК.
Оскільки апеляційний суд під час перевірки справи в апеляційному порядку зазначених порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону не усунув, скасуванню підлягає також і ухвала апеляційного суду.
За таких обставин у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 слід призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого необхідно всебічно дослідити обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам, урахувати й ретельно перевірити інші доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора, і постановити рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК.

Керуючись статтями 433436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Біляєвського районного суду Одеської області від 31 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3