Справа № 141/1054/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016 року смт. Оратів
Оратівський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Оратів кримінальне провадження, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 28 січня 2016 року з угодою про визнання винуватості від 28.09.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балабанівка Оратівського району Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в травні 2015 року на присадибній земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_1 , під час її оброблення віднайшов корпус 76-мм бронебійно-трасуючого снаряду часів Великої Вітчизняної Війни, чим здійснив незаконне придбання вибухової речовини.

В подальшому, ОСОБА_4 заніс корпус 76-мм бронебійно-трасуючого снаряду часів у домогосподарство, яке розташоване АДРЕСА_1 , а саме в приміщення житлового будинку та помістив до шафи, де зберігав його для власних потреб до 29.01.2016 року, коли працівниками поліції здійснено огляд, під час якого було вилучено корпус76-мм бронебійно-трасуючого снаряду часів Великої Вітчизняної Війни, чим знайшов його незаконне зберігання.

Відповідно до висновку експерта №54/178 від 05.08.2016 року предмет віссеметричної форми являється корпусом 76-мм бронебійно-трасуючого снаряду часів Великої Вітчизняної Війни (з бронебійним наконечником, без підривника та без трасира), споряджений зарядом вибухової речовини (тротилом) до категорії бойових припасів не відноситься.

Відповідно до висновку експерта №59 від 19.09.2016 року корпус 76-мм бронебійно-трасуючого снаряду часів Великої Вітчизняної Війни, споряджався вибуховою речовиною (тротил) масою119 г.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне зберігання та придбання вибухової речовини.

28.08.2016 року між прокурором Немирівської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000016 від 28 січня 2016 року та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_4 погодився на визначене угодою покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просить угоди про визнання винуватості від 28.09.2016 року, укладену з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання та дав суду зізнавальні показання про обставини вчинення злочину.

Захисник ОСОБА_5 просить угоду затвердити та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, відповідно до ст. 314 КПК України, вважає за можливе затвердити угоди про визнання винуватості, з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України - укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 відноситься до умисного тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.

Суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором Немирівської місцевої прокуратури юристом 2 класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 угода про визнання винуватості від 28.09.2016 року є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Оцінюючи фактичні обставини справи, суд находить вину обвинуваченого повністю доведеною і вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне зберігання та придбання вибухової речовини.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України - відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, тому з обвинуваченого слід стягнути витрати за проведення експертизи в розмірі 2904 грн. 00 коп. (дві тисячі дев`ятсот чотири гривень 00 копійок).
Речові докази у справі: корпус 76-мм бронебійно-трасуючого снаряду часів Великої Вітчизняної Війни, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області після набрання вироком законної сили слід знищити у встановленому законом порядку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 468, 469, 472, 473, 475 КПК України, ст. 65, ч. 1 ст. 263 КК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.09.2016 року, укладену між прокурором Немирівської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 28 січня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28.09.2016 року покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази у справі - корпус 76-мм бронебійно-трасуючого снаряду часів Великої Вітчизняної Війни, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Оратівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області після набрання вироком законної сили знищити у встановленому законом порядку.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у справі за проведення експертизи в розмірі 2904 грн. 00 коп. (дві тисячі дев`ятсот чотири гривень 00 копійок)
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1