Єдиний унікальний номер 722/965/16-к
Номер провадження 1-в/722/715/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника виправної колонії: ОСОБА_4

та засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернувся в суд із вказаним вище клопотанням.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити вказавши, що під час відбування покарання працює днювальним відділення, до роботи відноситься сумлінно, виконує роботи по благоустрою установи, має малолітню дитину та батьків, які хворіють і потребують його допомоги.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 має два дисциплінарних стягнення та на даний час перебуває у ДІЗО за порушення режиму утримання.

Голова спостережної комісії при Сокирянській РДА Чернівецької області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вирішення клопотання засудженого покладав на розсуд суду та просив провести судове засідання без його присутності.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд вважає, що клопотання ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Пунктом 3 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Арцизького районного суду Одеської області від 18.01.2012 року за ч.1 ст.304, ч.1 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 07 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 24.12.2010 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.02.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК, в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 24.12.2010 року по 25.04.20124року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно кінець строку відбування покарання ОСОБА_5 23.02.2017 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 05 років 03 місяці 04 дні позбавлення волі, тобто більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 10 місяців 25 днів.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення та застосування відносно нього вказаної пільги.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що до СВК №67 відділу ДПтС України в Чернівецькій області засуджений ОСОБА_5 прибув 06.07.2012 року. За час перебування в установі характеризується негативно. Будучи працевлаштованим на різних посадах (днювальним відділення, робітником їдальні) та дільниці підприємства установи (вибірником-складальником стінового каменю у гірничому цеху №1, різноробочим котельні) до виконання поставлених завдань відносився безвідповідально, потребував контролю за якістю їх виконання. З грудня 2012 року по квітень 2013 року, з липня 2013 року по квітень 2014 року бажання працювати взагалі не виявляв, до будь-якої суспільно-корисної праці не залучався і з приводу працевлаштування до установи не звертався. З вересня 2015 року по теперішній час працює робітником їдальні. Потребує контролю за якістю виконання своїх обов`язків та поставлених йому завдань. У взаємовідносинах з іншими засудженими не завжди вживчивий. По відношенню до персоналу установи не тактовний, проявляє неповагу, їх законні вимоги виконує не завжди. Своє спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті та порядку, потребує контролю за дотриманням охайного зовнішнього вигляду. Роботи по благоустрою установи виконує неохоче та під контролем з боку персоналу колонії. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, реагує негативно, відповідних висновків для себе не робить. Соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом отримання посилок та побачень. Взаємовідносини добрі.

Відповідно до довідки про заохочення і стягнення засудженого, ОСОБА_5 за період відбування покарання у виді позбавлення волі, за порушення встановленого режиму відбування покарання у вісімнадцяти випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Два дисциплінарні стягнення, станом на час розгляду судом клопотання, діючі, одне з яких у вигляді суворої догани. Заохочень не має.
Окрім того, як встановлено у судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 на даний час перебуває у ДІЗО за порушення вимог режиму утримання, а саме за вилучення у нього забороненого предмету мобільного телефону.

Згідно атестаційних листів засудженого, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 як:

-період атестації з 20.07.2012 року по 18.01.2013 року «злісний порушник вимог режиму»;
-період атестації з 18.01.2013 року по 15.07.2013 року «злісний порушник вимог режиму»;
-період атестації з 22.07.2013 року по 21.01.2014 року «злісний порушник вимог режиму»;
-період атестації з 21.01.2014 року по 15.07.2014 року «злісний порушник вимог режиму»;
-період атестації з 21.07.2014 року по 19.01.2015 року «злісний порушник вимог режиму»;
-станом на 11.03.2016 року «не став на шлях виправлення».
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючи дані про особу засудженого ОСОБА_5 , зокрема те, що останній має два діючих дисциплінарних стягнення, на час розгляду судом клопотання за порушення режиму утримання поміщений у ДІЗО, суд вважає, що як поведінка, так і ставлення до праці під час відбування ним покарання не були сумлінними, а тому ОСОБА_5 , на думку суду, на даний час не довів свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст. 537-539 КПК України, п.п. 2, 17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: