№755/1997/16-к
1-кс/755/4199/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2016 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , про скасування постанови слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , від 19 липня 2016 року, про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0017831 від 24 листопада 2015 року,

ВСТАНОВИВ:
Постановою слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 19 липня 2016 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0017831 від 24 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 викладені у скарзі вимоги підтримала, наполягала на тому, що винесена слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві постанова, від 19 липня 2016 року, про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0017831 від 19 липня 2016 року, є необґрунтованою та винесена без проведення належної перевірки обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Матеріали кримінального провадження в судове засідання надані не були, тому слідчий суддя керується поясненнями скаржника та матеріалами скарги.

Заслухавши думку особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ч.2 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленими матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, в ході перевірки матеріалів кримінального провадження, відомості про які внесені до ЄРДР за №0017831 від 24 листопада 2015 року, за заявою ОСОБА_3 , слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було закрито вказане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Така мотивація слідчого є необґрунтованою, крім того, на думку слідчого судді, слідчим не вичерпані всі можливості отримання доказів з метою належного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають можливість повного або часткового задоволення клопотання.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву/клопотання. Зокрема, якщо слідчим, прокурором відмовлено у задоволенні клопотання повністю чи частково, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, зазначених заявником.

У своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зазначає, що 17 листопада 2015 року з її банківської картки № НОМЕР_1 через платіжну систему банку «Приват-24» знято грошові кошти в сумі 10100 грн., про що вона дізналася 20 листопада 2015 року. При цьому смс-повідомлень про вказану операцію на її телефон ПАТ «Приватбанк» направлено не було.

Після звернення до Лівобережного відділення ПАТ «Приватбанк» їй було надано платіжне доручення від 17 листопада 2015 року про перерахунок грошових коштів з її картки № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_2 невідомого банку, отримувачем яких є фізична особа ОСОБА_5 , та довідку про рух коштів по картці.

В той же час у своїй постанові про закриття кримінального провадження слідчий вказує, що ОСОБА_3 користується кредитною карткою ПАТ «Приватбанк» та 20 листопада 2015 року намагаючись сплатити комунальні послуги через «Приват24», не змогла зайти до свого акаунту. Після цього ОСОБА_3 зателефонувала до ПАТ КБ «ПриватБанк» і їй відповіла незнайома особа, яка представилась працівником ПАТ «ПриватБанк». Після спілкування з працівником ПАТ «ПриватБанк» ОСОБА_3 направилася до терміналу банку, де виконувала вказівки оператора та надала реквізит своєї картки. Таким чином ОСОБА_3 , порушивши правила безпеки використання банківської картки, передала невстановленій особі реквізити картки.

Крім цього, зазначив, що код картки, який знає лише ОСОБА_3 не змінювався. Встановити чи дійсно невстановлені особи перевели гроші з картки чи це зробила сама ОСОБА_3 , яка мала для цього всі можливості, не надалося можливим.

Таким чином, у своїй постанові слідчий посилається на те, що 20 листопада 2015 року ОСОБА_3 передала невстановленій особі, а саме працівники банку, реквізити свої картки, чим порушила правила безпеки користування банківською карткою, в той час, коли грошові кошти у ОСОБА_3 були зняти з банківської картки 17 листопада 2016 року, тобто за три дні до можливої передачі працівнику банку реквізитів її картки. Більше того, правила безпеки користування банківською карткою передбачають надання деяких реквізитів банківської картки банківському працівнику з метою обслуговування клієнта.

Крім того, у своїй заяві ОСОБА_3 чітко вказує номер картки та ім`я її власника, на яку були через «Приват24» переведені її грошові кошти», однак слідчий в постанові про закриття кримінального провадження про дану особу нічого не згадує та взагалі не вказує в чиїх саме діяннях відсутній склад кримінального правопорушення.

Більше того, в постанові про закриття кримінального провадження слідчий вказує, що ОСОБА_6 порушивши правила безпеки користування банківською карткою, могла надати таємні відомості невстановленій особі, або сама могла використати вказані кошти володіючи необхідною інформацією та паролями, неможливо встановити наявність складу кримінального правопорушення.

Проте не зрозуміло хто така ОСОБА_6 , яке вона відношення має до даного кримінального провадження та яким чином могла порушити правила безпеки користування банківською карткою, яка належить ОСОБА_3 .

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування… має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини… або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі "Олександр Ніконенко проти України", "Мута проти України", "Карабет та інші проти України").

Проте, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у заяві особи, що подала скаргу, не в повній мірі стали предметом контролю слідчого при проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, являється по суті не вмотивованою, оскільки її зміст не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, в ній не в повній мірі викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що слідчим під час провадження не вжито всіх заходів, щодо повного та об`єктивного розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0017831 від 24 листопада 2015 року, рішення про закриття кримінального провадження прийняте з порушенням вимог КПК України, а тому скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 284, 303, 306, 304, 307, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , від 19 липня 2016 року, про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0017831 від 24 листопада 2015 року задовольнити.
Постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , від 19 липня 2016 року, про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0017831 від 24 листопада 2015 року скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1