У Х В А Л А
14 липня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме: квитанцію №129 від 22.04.2015р., квитанцію №ПН1077К від 13.05.2016р., квитанцію №ПН1876К від 02.06.2016р., квитанцію №138 від 23.01.2015р., квитанцію №29 від 21.01.2015р., квитанцію №72 від 18.02.2014р., квитанцію №4 від 28.11.2014р., квитанцію №16 від 27.12.2013р., квитанцію №42 від 25.03.2015р., рахунок- квитанцію від 03.09.2014р., рахунок за газ та послуги газопостачання за квітень 2016р., зошит з особистими записами ОСОБА_5 , сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , та позбавити ОСОБА_5 права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001581 від 07.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 04.05.2016р. в Личаківський ВП ГУ Національної поліції у Львівській області звернувся представник АТ «ОТП Банк» (МФО 300528, ) ОСОБА_6 з письмовою заявою про те, що в ході розгляду працівниками ЗУРД АТ «ОТП Банк», що за адресою: м. Львів, вул. І.Франка, 20 заяви клієнта даного банку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що Договір № 775203 про надання послуг дистанційного обслуговування засобами Системи ОТПdirekt від 27.05.2009р. між АТ «ОТП Банк» (МФО 300528, ) в особі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , укладений з порушенням з боку працівників банку. Крім того, встановлено, що в період часу з 27.05.2009р. до 10.04. 2012р. здійснювались трансакції по перерахунку коштів з рахунків ОСОБА_7 відкритих в АТ «ОТП Банк» (МФО 300528, ) за допомогою Системи ОТПdirekt на рахунки ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які являлись працівниками даного банку, а також клієнтів даного банку: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на загальну суму 100450,00 грн., 5060,00 доларів США, 2000 Євро, чим спричинено АТ «ОТП Банк» (МФО 300528, ) матеріальну шкоду на вище зазначену суму. В ході досудового розслідування на підставі ухвал Личаківського районного суду м. Львова про надання дозволу на проведення обшуку, 08.07.2016р. в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_12 , виявлено та вилучено квитанцію №129 від 22.04.2015р., квитанцію №ПН1077К від 13.05.2016р., квитанцію №ПН1876К від 02.06.2016р., квитанцію №138 від 23.01.2015р., квитанцію №29 від 21.01.2015р., квитанцію №72 від 18.02.2014р., квитанцію №4 від 28.11.2014р., квитанцію №16 від 27.12.2013р., квитанцію №42 від 25.03.2015р., рахунок- квитанцію від 03.09.2014р., рахунок за газ та послуги газопостачання за квітень 2016р., зошит з особистими записами ОСОБА_5 , сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 . На даний час наявні достатні підстави вважати, що всі вищеперераховані речі, що були вилучені в ході проведення обшуку 08.07.2016р. у приміщенні будинку де фактично проживає ОСОБА_5 , та є основними речовими доказами у справі, можуть бути знищені чи передані на зберігання іншим особам.

В судовому засіданні слідчий підтримав подане ним клопотання з наведених вище мотивів.

Заслухавши думку слідчого, оглянувши та перевіривши надані матеріали, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Із змісту ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна являється заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої

статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи вищенаведені обставини, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а також запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів у кримінальному провадженні, вважаю, що клопотання слідчого слід задоволити.

Керуючись вимогами ст.ст. 9, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , а саме: квитанцію №129 від 22.04.2015р., квитанцію №ПН1077К від 13.05.2016р., квитанцію №ПН1876К від 02.06.2016р., квитанцію №138 від 23.01.2015р., квитанцію №29 від 21.01.2015р., квитанцію №72 від 18.02.2014р., квитанцію №4 від 28.11.2014р., квитанцію №16 від 27.12.2013р., квитанцію №42 від 25.03.2015р., рахунок- квитанцію від 03.09.2014р., рахунок за газ та послуги газопостачання за квітень 2016р., зошит з особистими записами ОСОБА_5 , сім-карту оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_1 , та позбавити ОСОБА_5 права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1