Провадження № 1-кс/742/626/16
Єдиний унікальний № 742/3042/16-к

11 жовтня 2016 року м.Прилуки
Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна,-
в с т а н о в и в :
Слідчий Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: автомобіля марки «Mersedes Benz C240» державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_6 .
В ході проведення початкових слідчих дій по даному кримінальному провадженню було встановлено, що 07.10.2016 року до Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області надійшов рапорт від інспектора ІДПС ГУНП в Чернігівській області про те, що 07.10.2016 року в м.Прилуки по вул..Київській було зупинено автомобіль марки «Mersedes Benz C240» державний номерний знак НОМЕР_1 , де при перевірці митної декларації на ввезення даного автомобіля на територію України виявлено сумніви в її справжності, оскільки під час перевірки інформації по базі НАІС про автомобіль «Mersedes Benz C240» державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 вказано номер декларації ВМД №772075 від 24.05.2001 року, але так як декларація повинна мати 19 символів, а в наявності 6, то це унеможливлює перевірку чи здійснювалося митне оформлення. Згідно інформації наданої від Чернігівської митниці ДФС, фактів митного оформлення автомобіля марки «Mersedes Benz C240» , кузов НОМЕР_2 на Україні не виявлено.
Вислухавши думку учасників процесу суд вважає за необхідне зазначити наступне:
Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у провадженні або застосуванні щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.
Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.
Як вбачається із наданих доказів, 08.10.2016 року внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, як підроблення офіційного документу, але не встановлена особа, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, не пред`явлена підозра, не доведено наявність достатніх підстав, що вказують на вчинення певним підозрюваним кримінального правопорушення, правову підставу для арешту зазначеного майна, розмір можливої конфіскації майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Зазначена у клопотанні мета арешту не відповідає завданням кримінального провадження, що не виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника.
Таким чином, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього докази, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.131,132,170-173 КПК України,
у х в а л и в :
Слідчому ОСОБА_4 відмовити у накладенні арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Mersedes Benz C240» державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , що зареєстрований в АДРЕСА_1 , та був тимчасово вилучений 07 жовтня 2016 року слідчим Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 .
Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі даного тимчасово вилученого майна.
Копію ухвали направити слідчому Прилуцького ВП ГУНП, Прилуцькому місцевому прокурору, власнику майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя