Справа № 468/827/15-к
Провадження у справі № 1-кп/477/146/16
УХВАЛА

17 листопада 2016 року м. Миколаїв
Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

вивчивши матеріали кримінального провадження № за ЄРДР 0000686 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України та ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИЛА:

08 листопада 2016 року до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України та ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Наступного дня судом вирішено питання про призначення справи до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні від обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання щодо заміни захисника ОСОБА_7 на захисника ОСОБА_12 , з яким укладено договір про надання правової допомоги із обвинуваченим ОСОБА_5 16 листопада 2016 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 54 КПК України обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його, тому суд вважає можливим вказане клопотання задовольнити..
Також в судовому засіданні заявлене клопотання представником потерпілого ОСОБА_13 про заміну обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 міри запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою. Своє клопотання мотивує тяжкістю вчинених обвинуваченими діянь, їх репутацією як осіб схильних до скоєння злочинів та недотримання обвинуваченими умов запобіжних заходів, що застосовувались до них раніше.
Прокурор, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також їх захисники, не вбачали підстав для задоволення вказаного клопотання, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при цьому згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК щодо раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, це щодо ОСОБА_4 , та згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК - до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, це щодо ОСОБА_5 .
Втім за даними обвинувального акту, ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України є не судимим.
Більш того, сама по собі тяжкість інкримінованого особі злочину, при відсутності доказів наявності підстав для обрання запобіжного заходу, зазначених у ст.177 КПК України, не є достатньою підставою до обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу.
Щодо інших ризиків таких як негативна репутація ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також недотримання ними умов раніше застосованих запобіжних заходів, то з цього приводу суду будь-яких доказів надано не було.
За такого підстав для зміни чи обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не вбачає.
Крім того, суду не надано доказів щодо обрання вказаним обвинуваченим будь-якої міри запобіжного заходу, чинної на даний час.
Щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, то у підготовчому судовому засіданні обвинувачені, їх захисники, прокурор та представник потерпілих вважали можливим призначити судовий розгляд даного кримінального провадження за наданим обвинувальним актом.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши надані матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Європейській суд з прав людини (пункт 34 Рішення у справі Абрамян проти Росії від 09.10.2008 року) наголошує на необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

Тобто, законодавчо визначено (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України), що обвинувачення має бути індивідуалізоване і містити передбачені законом відомості щодо конкретних злочинних діянь конкретної особи, в даному випадку обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Проте, як вбачається зі змісту обвинувального акту, який надійшов на розгляд до суду, останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки обвинувальний акт не містить конкретного формулювання обвинувачення за кожною частиною відповідної статті Кримінального Закону кожного з обвинувачених, що є порушенням права останніх на захист, оскільки відповідно до вимог ст. 42 КПК України, обвинувачений має право знати в чому його обвинувачують та на захист від конкретного обвинувачення.
Виходячи з вимог п.1 ч.1 ст. 91 КПК України, ч. 2 ст. 291, ч. 1 ст. 337 КПК України, в обвинувальному акті мають бути чітко і конкретно сформульовані час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення щодо кожного обвинуваченого.
Згідно роз`яснень, викладених у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», (далі Постанова Пленуму) обов`язковою ознакою хуліганства є вчинення таких умисних дій, що супроводжувались особливою зухвалістю.
Оскільки особлива зухвалість дій винного є обов`язковою ознакою хуліганства, то в обвинуваченні, яке визнано доведеним, повинно бути зазначено в яких діях винної особи чи їх наслідках виразилася така ознака злочину.
Втім, у чому саме в діях обвинувачених полягає особлива зухвалість, органом досудового слідства в обвинувальному акті не зазначено.
Аналогічне стосується відсутності конкретизації обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України за кваліфікуючою ознакою щодо застосування вогнепальної зброї.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 54, 177, 183, 315 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Здійснити заміну захисника ОСОБА_7 на захисника ОСОБА_12 для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_5 .
У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_11 щодо заміни обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 міри запобіжного заходу на тримання під вартою, - відмовити.
Повернути прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000686, для виконання вимог ст. 291 КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1