Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2300/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2016 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2016 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 4 лютого 2014 року, визначивши ОСОБА_7 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів. Зазначає, що обставинами які обтяжують покарання, є рецидив злочинів та вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.
Не погоджуючись з рішенням суду І інстанції, ОСОБА_10 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу на вищевказаний вирок, в якій просить змінити вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 28.04.2016 року, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України та призначити йому покарання відповідно до санкції даної статті.
В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що судом І інстанції невірно кваліфіковано дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України.
Звертає увагу на те, що суд при постановленні вироку взяв до уваги, як докази, покази свідків, які взагалі не бачили конфлікту та при яких обставинах було нанесено удар ножем потерпілому. А покази тих свідків, які бачили сам момент нанесення удару потерпілим, суд оцінив критично.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра заперечила проти задоволення апеляційної скарги, думку захисника та обвинуваченого, котрі підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з урахуванням наступних підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно вироку суду29 червня 2015 року близько 21 год. 20 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля ставка по вул. Житомирській в с. Гадзинка Житомирського району та області, де між ним та ОСОБА_11 на ґрунті особистих неприязних стосунків виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 витягнув з кишені власних штанів розкладний ніж, взяв його у праву руку та наніс ним один удар в область живота ОСОБА_11 , спричинивши таким чином потерпілому тілесні ушкодження проникаюче колото-різане поранення черевної стінки у вигляді колото-різаної рани по передній поверхні живота зліва, раневий канал якої проникав в черевну порожнину з ушкодженням тонкої кишки, що призвело до внутрішньо-черевної кровотечі, утворення гематоми низхідного відділу брижі товстої кишки та масивної зачеревинної гематоми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_12 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та показав, що 29 червня 2015 року близько 18 години він перебував у магазині с. Глибочиця, де розпивав пиво із співмешканкою ОСОБА_13 та друзями. Йому зателефонувала дружина ОСОБА_14 та просила під`їхати на ставок в с. Гадзинка порозмовляти.
Обвинувачений разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на автомобілі останнього приїхали до ставка в с. Гадзинка, де на березі знаходились ОСОБА_17 та її брат ОСОБА_18 , з яким у обвинуваченого були погані стосунки, останній влаштовував бійки із обвинуваченим. Марина розпочала сварку із співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_13 . ОСОБА_19 в цей час запропонував обвинуваченому відійти у бік «порозмовляти». Вони з ОСОБА_19 відійшли у бік, де останній зажадав від обвинуваченого, щоб той припинив піклуватися про спільних із ОСОБА_20 дітей, почав погрожувати з цього приводу. Останній був фізично сильнішим за обвинуваченого. Після погроз ОСОБА_19 раптово наніс обвинуваченому удар ліктем в голову. Обвинувачений «машинально» вихопив із задньої кишені брюк ніж, який носив завжди із собою, та одразу наніс ОСОБА_19 цим ножем один удар в ліву частину тулуба. Від удару ОСОБА_19 схопився за бік та пішов назад до місця, де вони відпочивали із ОСОБА_20 .
Після удару обвинувачений поклав ніж у ту ж кишеню брюк та пішов до автомобіля. Наступного дня обвинувачений добровільно видав ніж працівникам міліції. Наполягає на тому, що наніс удар «машинально» як відповідь на удар ОСОБА_19 . У вчиненому кається.
Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своє вини, його винуватість у вчиненні зазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
ОСОБА_21 показала, що 29.06.2015 р. вона із своїм братом ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 відпочивали на березі озера у с. Гадзинка, де святкували день народження ОСОБА_23 , вживали спиртні напої, в тому числі й ОСОБА_11 .
До того вечора ОСОБА_18 постійно чіплявся до її чоловіка ОСОБА_7 та ініціював із ним бійки.
В той вечір свідок за телефоном запропонувала ОСОБА_7 прибути на ставок, щоб порозмовляти.
ОСОБА_26 приїхав на ставок із якимись особами та своєю співмешканкою ОСОБА_27 , що обурило свідка, і вона почала сваритись із ОСОБА_26 . Тоді ОСОБА_18 покликав ОСОБА_26 у бік «порозмовляти», а свідок залишилась сваритись із ОСОБА_27 .
Як спілкувались ОСОБА_19 із ОСОБА_26 та про що, свідок не бачила й не чула, почула, що хтось закричав, а тоді побачила, як до них повертався ОСОБА_19 , його тулуб був у крові. Він пройшов декілька метрів та впав. Свідок викликала швидку, що в цей час робив ОСОБА_26 вона не бачила, однак той нікуди не тікав, а через деякий час сів в машину, на який приїхав, та залишив місце події. Ножа в руках ОСОБА_26 свідок не бачила.
Свідок ОСОБА_23 показала, що того вечора перебувала на березі ставку у с. Гадзинка разом із ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , святкували день народження свідка, під час чого вживали спиртні напої, в тому числі й ОСОБА_19 .
Пам`ятає, що в той вечір на ставок приїхав ОСОБА_26 з трьома особами (двома чоловіками та жінкою). ОСОБА_26 з названими особами вийшов із машини, при цьому тримав у руці ніж. З цим ножем він підійшов до ОСОБА_28 . Тоді ОСОБА_18 запросив його порозмовляти і вони вдвох відійшли у бік, ОСОБА_26 при цьому тримав ніж в руці. Як спілкувались ОСОБА_26 із ОСОБА_19 свідок не бачила та про що спілкувались не чула. Однак побачила, як ОСОБА_19 тримався рукою за живіт, а потім впав. Після цього на місце події прибула фельдшер, свідок за діями ОСОБА_26 в цей час не спостерігала. Свідку відомо, що між ОСОБА_19 та ОСОБА_26 до цього випадку були бійки.
Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 показали, що в той вечір відпочивали на ставку в с. Гадзинка разом із ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , а також ОСОБА_23 .
ОСОБА_20 зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_7 та сварилась із ним.
Через 10-20 хвилин на ставок приїхав ОСОБА_26 із дівчиною та двома хлопцями. Почалася сварка між ОСОБА_26 та ОСОБА_20 , після чого ОСОБА_18 із ОСОБА_26 відійшли у бік. Як вони розмовляли та про що свідки не бачили та не чули. Однак, бачили, як ОСОБА_19 повертався та тримався рукою за живіт, потім втратив свідомість та впав, після чого йому було надано медичну допомогу. Свідки не бачили ножа в руках ОСОБА_26 .
Свідок ОСОБА_13 показала, що в той вечір за пропозицією її співмешканця ОСОБА_7 разом з ним, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 на автомобілі останнього приїхали на ставок в с.Гадзинка, де в той час відпочивала компанія, в якій була присутня дружина ОСОБА_7 . ОСОБА_26 ( ОСОБА_31 . Остання одразу почала сварку із свідком. В цей час ОСОБА_18 підійшов до ОСОБА_26 та відвів його у бік на 15 метрів порозмовляти. Чула, як ОСОБА_19 кричав на ОСОБА_26 та бачила, як ОСОБА_19 наніс один удар правим ліктем ОСОБА_26 в обличчя. В цей момент до свідка кинулась битись ОСОБА_32 . Після цього свідок бачила, як ОСОБА_19 побіг до них із ОСОБА_20 та раптово впав, ОСОБА_26 в цей час йшов за ОСОБА_19 . Свідок приймала участь у наданні ОСОБА_19 медичної допомоги. Згодом ОСОБА_26 повідомив свідку, що наніс удар ножемВольнову після того, як той вдарив його. Ножа у ОСОБА_26 свідок в той вечір не бачила.
Свої показання свідок деталізувала під час слідчого експерименту та продемонструвала, як після нанесення ОСОБА_19 удару ОСОБА_26 останній дістав із задньої кишені «викідний» ніж та наніс цим ножемВольнову один удар в ліву частину тулуба (а.п. 105-108).
Свідок ОСОБА_15 показав, що 29.06.2015 він за пропозицією свого сусіда ОСОБА_7 разом із ним, його співмешканкою ОСОБА_13 та з іншим сусідом на машині останнього поїхали на ставок в с. Гадзинка.
Коли вийшли з автомобіля та з ОСОБА_26 і ОСОБА_33 спустились до ставка, свідок бачив відпочиваючу компанію, в якій були присутні дружина ОСОБА_26 та її брат ОСОБА_19 . Коли вони з ОСОБА_26 та ОСОБА_33 підійшли до цієї компанії, до них підбігла дружина ОСОБА_26 та почала сваритись із обвинуваченим та ОСОБА_33 , ОСОБА_19 сварився із обвинуваченим. Бачив, як ОСОБА_19 із ОСОБА_26 відійшли у бік, а всі інші залишились на місці. Далі свідок бачив, як до цього місця повернувся ОСОБА_19 , в нього була рана живота. Тоді хтось з присутніх викликав швидку. Ножа в той вечір у ОСОБА_26 свідок не бачив, а також того, яким чином були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_19 .
Свідок ОСОБА_16 показав, що в той вечір він на прохання ОСОБА_27 підвіз її, її співмешканця ОСОБА_7 та їх сусіда ОСОБА_15 на ставок в с. Гадзинка на власному автомобілі. Коли приїхали на ставок, ОСОБА_33 , ОСОБА_26 та ОСОБА_34 вийшли з автомобіля та пішли до ставка, а свідок залишився біля автомобіля. Чув, що на березі ставка відбувалась якась сварка, однак того, що там відбувалось, свідок не бачив. Приблизно через півгодини до його автомобіля повернулись ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та ОСОБА_26 та повідомили, що останній поранив ОСОБА_35 . Ножа у ОСОБА_26 в той вечір свідок не бачив.
Вина ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного діяння також підтверджується даними:
- протоколу огляду місця події від 29.06.2015 з фототаблицею до нього, під час якого оглянуто місце вчинення злочину ділянку місцевості в с. Гадзинка Житомирського району (а.п. 8-10);
- протоколу огляду місця події від 30.06.2015, під час якого поблизу будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 добровільно видав ніж, яким він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_11 29.06.2015 (а.п. 11-12);
- висновку судово-медичної експертизи від 2.07.2015 № 1324, відповідно до якого у ОСОБА_7 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на обличчі та волосистій частині голови не виявлено (а.п. 17);
- висновку судово-медичної експертизи від 8.07.2015 № 1349, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлено проникаюче колото-різане поранення черевної стінки у вигляді колото-різаної рани по передній поверхні живота зліва, раневий канал якої проникав в черевну порожнину з ушкодженням тонкої кишки, що призвело до внутрішньо-черевної кровотечі, утворення гематоми низхідного відділу брижі товстої кишки та масивної зачеревинної гематоми, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Вищевказане поранення органів черевної порожнини ОСОБА_11 утворилось від дії гострого предмета, травмуючим механізмом утворення була сукупна колючо-ріжуча дія гострого предмета (а.п. 22-23);
- виписки № 310 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 29.06.2015, відповідно до якої оглянутий в цей день в 23 год. 55 хв. в обласному наркологічному диспансері Житомирської облради ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.п. 68);
- протоколу проведення слідчого експерименту від 29.07.2015, під час якого потерпілий ОСОБА_11 продемонстрував, як 29.06.2015 на березі озера в с. Гадзинка ОСОБА_7 дістав із задньої кишені брюк складений ніж та наніс цим ножем потерпілому один удар в ліву частину тулуба. Потерпілий уточнив, що він при цьому ОСОБА_7 ніяких ударів не наносив (а.п. 101-104);
- протоколу відібрання зразків для експертизи від 16.07.2015, відповідно до якого у ОСОБА_11 отримано зразки крові (а.п. 90);
- висновку судово-медичної експертизи від 29.07.2015 № 168/ц, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_11 належить до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніноманити-А ізосерологічної групи системи АВО (а.с.п. 89-90);
- висновку судово-медичної експертизи від 7.08.2015 № 161/ц, відповідно до якого в слідах на лезі ножа знайдена кров особи чоловічої статі, в якого міститься антиген В ізосерологічної групи АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_11 (а.с.п.50-52).
Суд критично оцінив показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_13 про те, що перед нанесенням ОСОБА_7 удару ОСОБА_36 останній наніс один удар обвинуваченому ліктем у голову, внаслідок чого, на думку захисника, у обвинуваченого виник стан необхідної оборони. Такі показання обвинуваченого та свідка спростовуються даними висновку судово-медичної експертизи від 2.07.2015 № 1324, відповідно до якого у ОСОБА_7 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на обличчі та волосистій частині голови не виявлено, та даними протоколу слідчого експерименту, проведеного із потерпілим ОСОБА_11 , під час якого останній, демонструючи нанесення йому удару ножем ОСОБА_7 , заперечив нанесення ударів останньому.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, є умисним тяжким злочином проти здоров`я особи.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працює, однак займається суспільно корисною працею.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнав активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений добровільно видав ніж знаряддя вчинення злочину працівникам міліції наступного дня після його вчинення. Разом з тим, враховуючи часткове визнання вини обвинуваченим, суд обгрунтовано не визнав його каяття щирим.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За змістом ст.50 КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства. Суд дав оцінку усім зібраним у кримінальному провадженні доказам щодо їх допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і апеляційний суд.
Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційним судом Житомирської області.

Судді: