Справа № 405/3385/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в режимі відеоконференції з Кіровоградської УПВ УДПтС України в Кіровоградській області (№14) заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , в якому останній просить зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.08.2000 року по 22.04.2004 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти зарахування засудженому у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки ОСОБА_5 засуджений до довічного позбавлення волі, а диспозиція ч. 5 ст. 72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Захисник підтримав заяву засудженого, просив зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.08.2000 року по 22.04.2004 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши думку прокурора, засудженого, захисника, дослідивши матеріали заяви та копії з матеріалів особової справи № 708-15, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу вирішує питання пов`язані з виконанням вироку.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Статтею 51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання). Тобто, довічне позбавлення волі є основним та безстроковим видом покарання, межі дії якого у часі законом не встановлено (хоча і триває у часі), відповідно до якого засуджений за вироком суду ізолюється від суспільства і примусово поміщується до кримінально-виконавчої установи виправної колонії максимального рівня безпеки без зазначення у вироку строку його тримання там.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з урахуванням змін, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Диспозиція ч. 5 ст. 72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру.
Судом встановлено, що згідно вироку Будапештського міського суду від 02.04.2003 року та вироку Будапештського Апеляційного суду від 22.04.2004 року ОСОБА_5 засудженого до довічного позбавлення волі у тюрмі суворого режиму за змістом абзацу (1) параграфу 42 Кримінального кодексу Угорщини із умовним звільненням не раніш ніж через 25 років на підставі абзацу (2) параграфу 47/А Кримінального кодексу Угорщини.
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2014 року визнано вирок Будапештського міського суду від 02.04.2003 року та вирок Будапештського Апеляційного суду від 22.04.2004 року щодо ОСОБА_5 , який вважається засудженим за п.п. 1, 4 ч.2 ст.115 КК України з призначенням йому покарання у виді довічного позбавлення волі.
У відповідності з судовим рішенням Республіки Угорщини - вироку Будапештського міського суду від 02.04.2003 року та вироку Будапештського Апеляційного суду від 22.04.2004 року визначена можливість вирішення питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 після відбуття 25 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.09.2014 року постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2014 року змінено. ОСОБА_5 вважається засудженим за п.п. «г», «е» ст.93 КК УРСР в редакції Закону 1960 року до довічного позбавлення волі. В решті постанову суду залишено без змін.
Відповідно до розпорядження про виконання постанови, що набрала законної сили, постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.07.2014 року набрала законної сили 23.09.2014 року.
Враховуючи, що безстрокове покарання є покаранням, межі застосування якого у часі законом не встановлюються, то і зарахування строку попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України є таким, що не відповідає вимогам закону.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_5 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.51, ч.5 ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1