Справа № 466/6360/16-к
У Х В А Л А
19 серпня 2016 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 щодо невнесення до Єдиного реєстру розслідувань відомостей згідно заяви від 13.06.2016 року -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у його заяві від 13.06.2016 року про кримінальне правопорушення, вчинене суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 , яка, на його переконання, винесла завідомо неправосудне рішення.. Свою скаргу обґрунтовує тим, що прокурор, всупереч вимогам ст.214 КПК України, не вніс зазначені відомості в ЄРДР, а листом від 05.07.2016 року на вказану заяву була надана лише формальна відповідь. Такі дії прокурора вважає протиправними і просить зобов`язати останнього внести відповідні відомості про кримінальні правопорушення в ЄРДР на підставі поданої ним заяви від 13.06.2016 року.

Відповідно до ч.З ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

Однак, скаржник не з`явився для розгляду скарги у судові засідання, які були призначенні на 20.07. 2016 року, 26.07.2016 року, 15.08.2016 р., 19.08.2016 року , хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду скарги, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подавав.

За таких обставин, виходячи зі засад диспозитивності і розумних строків, закріплених в ст.ст. 26, 28 КПК України, яким повинно відповідати кримінальне провадження, а саме, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, та що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, враховуючи що згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію та про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, вважав за можливе розглянути скаргу за відсутності ОСОБА_4 .

Крім того відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку.

Прокурор в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, посилаючись на безпідставність такої. Просить в задоволенні скарги відмовити.

На підставі ч.1 ст. 107 КПК України, з врахуванням відсутності клопотання учасників процесу, слідчий суддя проводить розгляд скарги без фіксування процесу технічними засобами.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до ЄРДР вносяться відомості виключно за заявами або повідомленнями про кримінальне правопорушення, тобто такими, в яких наявні об`єктивні дані, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину, та що прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, яка містить повідомлення про вчинене саме кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР.

Положення ст.214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ст.11 КК України злочином є передбачене Кримінальним кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Як видно із матеріалів скарги ОСОБА_4 , він не погоджується з рішення судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_7 , вважає, що суддя винесла завідомо неправосудне рішення.

Із відповіді керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 № 05/17-34-16 від 05.07.2016 року, вбачається, що розглянувши подану скаржником заяву, підстав для внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань не знайдено.

Як встановлено при розгляді скарги, відомості, які викладені у поданій ОСОБА_4 заяві від 13.06.2016 року дійсно не містять достатніх обставин, які б свідчили про вчинення саме кримінального правопорушення суддею Галицького районного суду м. Львова.

Слід також зауважити, що склад злочину, передбачений ч.1 ст.375 КК України (постановлення суддею завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови), про вчинення якого суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 вказує ОСОБА_4 , є формальним, тому його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням певних дій, які являють собою постановлення неправосудного судового акту.

Неправосудним є такий судовий акт, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Зі змісту п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» випливає, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Отже, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. Незгода учасника судового процесу з прийнятим рішенням чи діяльністю судді щодо розгляду справи не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, вважаю, що дії прокурора не суперечать вимогам ст.214 КПК України, прокурором правомірно не було внесено до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_4 від 13.06.2016 року, оскільки такі заяви не містять будь-яких об`єктивних та достовірних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що інші обставини, викладені в скарзі ОСОБА_4 , не доводять його вимог щодо неправомірності дій прокурора у невнесенні відомостей до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, вважаю, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.107, 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяв про кримінальне правопорушення від 13.06.2016 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1