08.02.2016 Справа 522/958/16-К
Провадження № 1-КС/522/145/16
У Х В А Л А
Колегія суддівПриморського районного суду м. Одеси
У складі головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максимільянівка, Мар`їнського району, Донецької області, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина 2004 р.н., освіта вища, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , працюючого менеджером Приватбанку, проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.258-3 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :
25 січня 2016 року до Приморського районного суду м. Одеси, надійшов обвинувальний акт та додані до нього матеріали у відношенні ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, за наступних обставин.
У період з 07.05.2015 р. по 08.09.2015 р., він, діючи умисно, з метою сприяння учасникам терористичної організації «ДНР» у реалізації їх злочинних намірів щодо вчинення злочинів відносно військовослужбовців підрозділів ЗСУ та інших військових підрозділів України, задіяних в проведенні АТО, та створення умов, які сприяють цій злочинній діяльності, передавав учаснику НЗФ терористичної організації «ДНР» ОСОБА_8 інформацію про місця дислокації, кількості особового складу, озброєння та бронетехніки, позицій, переміщення, намірів підрозділів Збройних сил України та інших підрозділів, задіяних в проведенні антитерористичної операції, яку попередньо отримав від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
В той же день, тобто 25 січня 2016 року ухвалою суду кримінальне провадження призначене підготовче судове засідання.
Як вбачається з клопотання,
10 вересня 2015 року ОСОБА_7 затриманий за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч.1 КК України.
11 вересня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч.1 КК України.
08 лютого 2016 року в судовому засіданні прокурор, що підтримував обвинувачення по даному провадженню звернувся до суду з клопотанням, про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що він, ОСОБА_7 перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, підтримувати зв`язки з особами, причетними до протиправної діяльності, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у якому обвинувачується, незаконно впливати на уже допитаних свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що в цілому може негативно вплинути та стати перешкодою у встановленні істини у вказаному кримінальному провадженні.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність для цього підстав, а також на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 стверджував, що фактично обґрунтовуючи ризик переховування від суду прокурор обґрунтовує лише тим, що у його підзахисного немає постійного місця проживання у м. Одесі, яке він особисто може йому надати.
Розглянувши клопотання прокурора та вивчивши надані суду матеріали, а також вислухавши захисника, та інших учасників провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих суду матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 258-3 ч.1 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі більше 10 років.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у якому обвинувачується, може незаконно впливати на уже допитаних свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду.
Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.
Застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 , більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у подальшому дасть можливість останньому переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у якому обвинувачується, незаконно впливати на уже допитаних свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду, що в цілому може негативно вплинути та стати перешкодою у встановленні істини у вказаному кримінальному провадженні.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість скоєнного, можливість переховатись від органів досудового розслідування, тобто наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, згідно ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються у вчинені злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197 КПК України,-
Клопотання прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з 08 лютого 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Колегія суддів Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

ОСОБА_2
ОСОБА_3 .

Копію ухвали отримав : __________________________________