Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
05 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року по кримінальному провадженню №0007316 стосовно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.04.2010 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ст.304 КК України на 4 роки 8 місяців позбавлення волі, обвинуваченого за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання потерпілої та свідка сестри потерпілої, а також порушив його право на захист, висунувши додаткове обвинувачення під час судового розгляду.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки два місяці позбавлення волі, за ч.2 ст.190 КК України на два роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку у законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

_______________________________________________________________________________________________

№ 11кп/787/408/ 2016 р. Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК Доповідач ОСОБА_1
ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що 02 грудня 2015 року о 12 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні залізничного вокзалу станції Рівне, що по вул. Привокзальна площа, 1, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, відкрито викрав жіночу сумочку, у якій знаходились грошові кошти у сумі 100 доларів США, що належали ОСОБА_9 , що станом на 02 грудня 2015 року згідно офіційного курсу Національного банку України (далі - НБУ) становить 2384 грн. 15 коп., чим завдав останній майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, 02 грудня 2015 року, о 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи на території парку «Молоді», що по вул.Драгоманова в м.Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману та зловживання довірою заволоділи грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 . Так, невстановлена особа висловила потерпілій незаконну пропозицію передати їй грошові кошти, а ОСОБА_9 , будучи введена в оману, добровільно передала невстановленій особі 150 доларів США, що станом на 02 грудня 2015 року згідно офіційного курсу НБУ становить 3576 грн.22 коп., та 600 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав обвинуваченого, думку прокурора ОСОБА_6 про законність та обгрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.190 КК України, за викладених у вироку обставинах, є правильним, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується належними та допустимим доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженим при судовому розгляді.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про зміну кваліфікації дій ОСОБА_5 за епізодом незаконного заволодіння за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, грошовими коштами потерпілої ОСОБА_9 у розмірі 150 доларів США та 600 грн. з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.190 КК України.

Частиною 3 ст.337 КПК передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а відповідно до ст.12 цього Кодексу, цей злочин класифікується як тяжкий. Санкцією ч.2 ст.190 КК України встановлено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, і цей злочин класифіковано як середньої тяжкості.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого про те, що змінивши кваліфікацію його дій, суд першої інстанції порушив його право на захист, колегія суддів вважає позбавленими підстав, оскільки зміна кваліфікації дій обвинуваченого судом за даним епізодом не погіршила його становища, а отже не порушила права на захист.

Також є безпідставними доводи апелянта про неврахування судом показань потерпілої та свідка її сестри. Як вбачається з матеріалів даного провадження, судом були допитані потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 щодо обставин вчинених ОСОБА_5 правопорушень, а їх показання суд визнав належними та допустимими доказами, які у сукупності з іншими дослідженими доказами, визнані достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України за своїм видом та розміром, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни чи скасування судового рішення і задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Разом з цим враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 попередньо ув?язнений з 25 квітня 2016 року по даний час, то згідно ч.5 ст.72 КК України йому слід зарахувати строк попереднього ув?язнення з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Зарахувати ОСОБА_5 строк попередньго ув?язнення

у строк відбування покарання з 25 квітня 2016 року по 05 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками апеляційного розгляду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3