Справа № 750/646/16-к
Провадження № 1-кп/750/102/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вересоч, Куликівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого 23.12.2015 року Куликівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24.02.2016 року вказаний вирок суду був змінений шляхом зменшення до 920 грн. 70 коп. розміру процесуальних витрат на залучення експерта, мешканця: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в умисному заподіянні працівнику правоохоронного органу ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, за наступних обставин:
12.11.2015 року, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на першому поверсі адміністративного приміщення Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Чернігівській області, що по вул. Шевченка, 13 у м. Чернігові, умисно наніс один удар ногою по склу вхідних дверей приміщенні Чернігівського ВП, розбивши їх, чим спричинив працівникові правоохоронного органу поліцейському ЧВП ГУНП України в Чернігівській області старшому сержанту поліції ОСОБА_8 , який, будучи в форменому одязі, виконував свої службові обов`язки з охорони адміністративної будівлі Чернігівського відділу поліції, тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівої гомілки, яке, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1068 від 13.11.2015 року, виникло від дії гострого предмету, що має різальні властивості і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням ОСОБА_8 своїх службових обов`язків.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.345 КК України повністю не визнав, зазначивши, що умислу у нього на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 у нього не було.
З приводу обставин інкримінованого йому злочину показав, що 12.11.2015 року зранку він був випивший, сварився зі своєю співмешканкою, яка викликала працівників поліції. Працівники поліції забрали його з дому - квартири АДРЕСА_3 і привезли до Чернігівського відділу поліції. На протязі двох годин працівники поліції ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ще третій чоловік катували його, били його та труїли газом, одягали на голову пакет. Казали, що йому кінець і що він живим не вийде звідти. Він попросився до туалету. Працівники поліції ОСОБА_9 і ОСОБА_10 стали спускатися разом з ним до туалету, що у дворі відділу поліції. При цьому руки у нього були позаду замкнуті у кайданки. Він йшов попереду, а ті двоє трохи позаду. Спускаючись по східцях на перший поверх, він побачив, що з іншого боку скла у вестибулі знаходяться люди в цивільному, а також стояв потерпілий у форменому одязі. Він став гукати про допомогу, кричати, що вбивають. В цей час хтось з поліцейських, що його супроводжували штовхнув його в спину. Від цього поштовху він «влетів» у скло лівим передпліччям і розбив скло. Уламки посипалися на підлогу. Далі працівники поліції відтягнули його, посадили у холі, щоб відвезти до ІТТ. Перед ІТТ працівники поліції відвезли його до травмпункту, щоб зафіксувати тілесні ушкодження. Коли його доставили до відділу поліції ніяких тілесних ушкоджень у нього не було. Тілесні ушкодження у виді саден і синців завдали йому працівники поліції, а різані рани на лівому передпліччі у нього виникли від порізу об скло у відділі поліції.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 12.11.2015 року він в якості поліцейського здійснював контрольно пропускний режим в будівлю Чернігівського відділу поліції. Вхід безпосередньо до приміщень адміністративної будівлі відмежований металопластиковою конструкцією, яка складається з кількох секцій із скла та вхідних дверей, які мають скляну вставку. Поруч з цією конструкцією розташований його пост. О котрій точно годині не пам`ятає, але ОСОБА_3 був доставлений працівниками поліції, та якого повели на третій поверх будівлі, де розміщується карний розшук. Приблизно о 18 годині 30 хвилин обвинувачений спільно з співробітниками поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спускалися по сходах. Коли ОСОБА_3 спустився на перший поверх, то побачив з іншого боку скла його. Він в цей час був у форменому одязі. Обвинувачений почав кричати «мусора», лаятися неценурною лайкою і різко вдарив ногою по склу, намагаючись вдарити його. Скло розбилося і один з уламків скла поранив його ліву ногу. Після чого йому викликали швидку допомогу. Він був доставлений до травмпункту, де йому наклали на лівій нозі чотири шва. Після удару ногою по склу обвинувачений не падав. Після цього його відразу забрали працівники поліції і завели в хол.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 12.11.2015 року перебував на добовому чергуванні в складі слідчо оперативної групи ЧВП ГУНП в Чернігівській області. До відділу поліції прийшла жінка, яка повідомила, що її співмешканець ОСОБА_3 вчинив сварку, зачинився в квартирі з дитиною і не пускає її. В складі слідчо-оперативної групи вони виїхали за адресою, яку вказала ця жінка, переконалися, що двері до квартири були зачинені. Оскільки у потерпілої ключів від квартири не було, то вони викликали працівників МЧС, які відчинили двері квартири зі згоди потерпілої. В квартирі чоловіка з дитиною не було. Після чого за вказівкою керівництва був здійснений обхід прилеглої до будинку території з метою відшукання дитини та ОСОБА_3 . Через деякий час йому зателефонував керівник і повідомив, що ОСОБА_3 повернувся додому. Коли він зайшов до квартири, то ОСОБА_3 знаходився в квартирі в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди ОСОБА_3 вони проїхали до АДРЕСА_4 , де його оглянули лікарі на стан сп`яніння. Після цього запросили ОСОБА_3 проїхати до Чернігівського відділу поліції, на що той погодився. У відділі поліції піднялися на третій поверх, де розміщується карний розшук. Вже коли піднялися на третій поверх, то ОСОБА_3 попросився в туалет. Він спільно з іншим оперативним працівником ОСОБА_10 супроводжували обвинуваченого до туалету, що знаходився у дворі відділу. ОСОБА_3 йшов попереду, а вони з ОСОБА_10 трохи позаду. Спускаючись на перший поверх, ОСОБА_3 побачив за склом працівника поліції ОСОБА_8 , який стояв у форменому одязі поруч зі скляними дверима по той бік, та з вигуками нецензурної лайки відштовхнув їх з ОСОБА_10 назад, а сам в цей час вдарив ногою по вікну. Скло розбилося і уламком порізало ногу ОСОБА_8 . Після чого вони забрали ОСОБА_3 з місця події та посадили його на стілець у холі. Він доповів керівництво про те, що трапилося. Заходи фізичного впливу, спеціальні заходи в тому числі і кайданки до ОСОБА_3 не застосовувалися. Очевидних порізів у ОСОБА_3 він не бачив. Тілесних ушкоджень обвинуваченому він не завдавав. Удар ногою по скляному вікну обвинувачений наніс на висоті десь півметра від підлоги і відразу ж прибрав ногу. Зі склом обвинувачений більше не контактував. Він не пам`ятає чи були видимі тілесні ушкодження у обвинуваченого ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що працює оперуповноваженим ВКП ЧВП ГУНП в Чернігівській області. 12.11.2015 року він перебував на добовому чергуванні. Надійшов виклик, що по вулиці Рокосовського в м. Чернігові стався сімейний конфлікт, чоловік забрав малолітню дитину. Приїхавши на місце, встановили особу даного чоловіка. Ним виявився обвинувачений ОСОБА_3 . За пропозицією проїхати на Щорса, 3, для проведення огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_3 погодився. В подальшому, після проведення огляду ОСОБА_3 був запрошений до Чернігівського відділу поліції для дачі пояснень, на що обвинувачений також погодився. В приміщені відділу поліції вони піднялися на третій поверх і зайшли в кабінет № 317. Разом з ним також був його колега ОСОБА_9 . Обвинуваченому запропонували написати пояснення особисто або відповідно під запис з його слів. В цей час ОСОБА_3 попросився до туалету. Він разом з ОСОБА_9 супроводжували обвинуваченого до туалету, що знаходиться у дворі відділу. Спускаючись по сходах на перший поверх, ОСОБА_3 йшов попереду, а він з ОСОБА_9 позаду. ОСОБА_3 почав лаятися на адресу працівників поліції нецензурними словами, відмахнувся руками і ногою вдарив по нижній частині скла металопластикової конструкції. В цей час з іншого боку цієї конструкції стояв ОСОБА_8 , який був у форменому одязі. Внаслідок удару скло розбилося, уламками якого були завдані тілесні ушкоджень поліцейському ОСОБА_8 , а також був пошкоджений його одяг. Ані фізична сила, ані спеціальні засоби в тому числі кайданки до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися. Коли доставили ОСОБА_3 до відділу поліції видимих тілесних ушкоджень у нього не було.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що працює заступником начальника штабу ЧВП ГУНП В Чернігівській області. 12.11.2015 року, після 18 години, він спускався вниз по сходах на перший поверх адміністративної будівлі Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 13. Попереду нього спускалися по сходах двоє працівників поліції і ще один чоловік. Цей чоловік за склом вхідних дверей побачив працівника поліції з охорони адміністративної будівлі ОСОБА_8 , який перебував у форменому одязі і почав нецензурно лаятися. Після цього вдарив по скляній частині дверей, скло розсипалося і потрапило на ноги ОСОБА_8 . Кайданок на руках у цього чоловіка не було, в яку частину дверей він наніс удар не бачив, бо йшов позаду всіх. Після цього випадку, він пішов доповідати керівництву.
Суд, провівши судове слідство у відповідності до положень ч.1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_3 є склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі і винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, форми вини, мотиву і мети вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За змістом ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З показань обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що на момент того, як його 12.11.2015 року забирали працівники поліції з дому у нього не було жодних тілесних ушкоджень. Ці показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_10 , який вказав, що на момент доставки 12.11.2015 року обвинуваченого до Чернігівського відділу поліції у того не було видимих тілесних ушкоджень. Ці показання обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_10 повністю узгоджуються з випискою Чернігівського обласного наркологічного диспансеру № 2277 від 12.11.2015 року, згідно якої станом на 17 годину 30 хвилин 12 листопада 2015 року у обвинуваченого під час огляду лікарем не виявлено жодних видимих тілесних ушкоджень. З показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні вбачається, що 12.11.2015 року відразу ж після огляду ОСОБА_3 в Чернігівському обласному наркологічному диспансері, останній був доставлений до Чернігівського відділу поліції.
Отже, з наведеного вище можна зробити висновок, що 12.11.2015 року на момент доставки обвинуваченого ОСОБА_3 до Чернігівського відділу поліції, принаймні видимих тілесних ушкоджень у нього не було. Протягом часу знаходження в Чернігівському відділі поліції і до моменту огляду 13.11.2015 року в травмпункті Чернігівської міської лікарні № 2, обвинувачений ОСОБА_3 весь час знаходився під контролем і в полі зору працівників поліції.
Відповідно до висновку експерта № 169 від 06.10.2016 року, у обвинуваченого ОСОБА_3 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця на верхній повіці лівого ока, саден лобної ділянки, які виникли 12.11.2015 року. Наведені тілесні ушкодження розташовані на видимих ділянках голови, а тому просто не могли бути не поміченими лікарем спеціалістом Чернігівського обласного наркологічного диспансеру. Стороною обвинувачення не надано суду будь яких розумних пояснень, які ґрунтуються на належних доказах, щодо того звідки у обвинуваченого ОСОБА_3 виникли тілесні ушкодження, встановлені висновком експерта № 169 від 06.10.2016 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що тілесні ушкодження, розташовані на видимих ділянках голови ОСОБА_3 у виді: синця на верхній повіці лівого ока, саден лобної ділянки разом з тілесними ушкодженнями у виді саден грудної клітки (3 шт.), лівої гомілки (1 шт.), враховуючи єдиний час їх виникнення, були отримані обвинуваченим під час перебування його у Чернігівському відділі поліції. У зв`язку з цим суд не приймає до уваги постанову старшого слідчого СВ прокуратури Чернігівської області ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2016 року, оскільки розслідування результатом якого є вказаний процесуальний документ не відповідає вимогам ефективності, ґрунтується на показаннях осіб - свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яких ОСОБА_3 звинувачує у застосуванні до нього недозволених методів досудового слідства. Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 в суді та під час проведення слідчого експерименту від 15.09.2016 року з приводу обставин отримання ним вказаних тілесних ушкоджень є правдоподібними.
За офіційною версією обвинувачення, 12.11.2015 року ОСОБА_3 умисно наніс один удар ногою по склу вхідних дверей в приміщенні ЧВП ГУНП в Чернігівській області, внаслідок чого уламок скла порізав ліву гомілку потерпілому ОСОБА_8 , який на той час був працівником правоохоронного органу. На користь винуватості ОСОБА_3 , на думку сторони обвинувачення, вказують показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дані протоколу проведення слідчого експерименту від 15.09.2016 року за участю потерпілого, згідно яких всі без виключення особи бачили, як 12.11.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 , висловлюючись на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, умисно вдарив ногою по склу, з іншого боку якого знаходився потерпілий ОСОБА_8 , внаслідок чого уламок скла порізав ліву гомілку останнього і за висновком експерта № 1068 від 13.11.2015 року потерпілий отримав легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. В цій частині показання потерпілого та свідків суд вважає не правдивими і відкидає їх, оскільки всі вони були працівниками одного підрозділу поліції і зацікавлені так би мовити в захисті «честі мундиру», до того ж свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 обвинувачений прямо звинувачує у застосуванні до нього недозволених методів слідства. Щодо висновку експерта № 1068 від 13.11.2015 року про наявність у потерпілого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, то він є вмотивованим, науково обґрунтованим і не заперечується стороною захисту як належний доказ, але цей висновок сам по собі констатує лише наявність тілесних ушкоджень у потерпілого і не пояснює за яких обставин вони були заподіяні.
Стороною обвинувачення не надано жодного доказу, який би не викликав сумніву в його об`єктивності стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно наніс удар ногою по склу, оскільки для підтвердження цієї версії огляд штанів, в які був одягнутий 12.11.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 на наявність розрізів та речовини бурого кольору слідчим не проводився, експертне дослідження уламка скла зі слідами речовини бурого кольору, вилученого під час огляду місця події від 12.11.2015 року, штанів обвинуваченого на наявність крові і її належності потерпілому або обвинуваченому не проводився.
Натомість заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо того, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 утворилися внаслідок поштовху обвинуваченого в спину одним з працівників поліції і наступним падінням його на скло лівим передпліччям, внаслідок чого скло розбилося і уламок цього скла порізав ліву гомілку ОСОБА_8 ..
Так, за показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 обвинувачений умисно наніс удар ногою по склу десь на відстані приблизно 50 см від поверхні підлоги ( в нижню частину вікна), а свідок ОСОБА_11 взагалі не бачив моменту удару. Але твердження потерпілих та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 спростовується висновком експерта № 169 від 06.10.2016 року, згідно якого в області ніг у обвинуваченого ОСОБА_3 не виявлено жодних різаних ран, натомість як в області розгинальної поверхні лівого передпліччя, виявлені поверхневі прямолінійні різані рани (6 шт.), які утворилися 12.11.2015 року, що повністю узгоджується з показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 щодо механізму утворення у нього різаних тілесних ушкоджень і свідчіть про неправдивість показань потерпілого і свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Інших розумних пояснень щодо механізму та обставин утворення вказаних тілесних ушкоджень у обвинуваченого ОСОБА_3 сторона обвинувачення суду не надала.
Також стороною обвинувачення суду не надані відеозаписи з камер спостереження ЧВП ГУНП в Чернігівській області з посиланням на те, що 12.11.2015 року камери були демонтовані для проведення ремонтних робіт, однак це не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з фототаблиці до протоколу огляду місця події від 12.11.2015 року на момент огляду комп`ютер на посту ЧВП ГУНП в Чернігівській області працював, картинка на екрані була поділена на чотири сектори огляду, тобто здійснювалося відтворення обстановки біля контрольно пропускного пункту, холу адміністративної будівлі ЧВП ГУНП в Чернігівській області в реальному часі, що вказує також на незацікавленість сторони обвинувачення у встановленні дійсних обставин справи. На користь того, що сторона обвинувачення незацікавлена у встановленні істини у даному кримінальному провадженні свідчить і приховування нею як від суду так і сторони захисту висновку судово медичної експертизи № 1064 від 13.11.2015 року стосовно ОСОБА_3 , яка була проведена за постановою слідчого ОСОБА_13 , у зв`язку з чим суд змушений був за клопотанням сторони захисту призначити відповідну судово-медичну експертизу.
Крім того, в судовому засіданні не встановлено, що до подій 12.11.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_8 були особисто знайомі та перебували в неприязних відносинах, які давали підстави обвинуваченому за твердженням сторони обвинувачення, потерпілого та свідків висловлюватися на адресу потерпілого ОСОБА_8 неприязними словами. Посилання сторони обвинувачення на те, що такі дії обвинуваченого були викликані тим, що потерпілий ОСОБА_8 перебував у форменому одязі не заслуговують на увагу, бо того дня і ОСОБА_10 перебував у форменому одязі, однак на нього обвинувачений чомусь не лаявся. Отже, будь яких підстав нецензурно висловлюватися на адресу потерпілого ОСОБА_8 у обвинуваченого ОСОБА_3 не було і з урахуванням наведених вище доводів це лише підтверджує позицію обвинуваченого щодо того, що 12.11.2015 року він саме кликав на допомогу сторонніх осіб у цивільному, побачивши їх у вікні на першому поверсі, що вочевидь не сподобалося працівникам поліції.
За наведених обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, дослідивши всі надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту докази, як кожен окремо так і їх сукупність, вважає, що стороною обвинувачення недоведено, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_3 наявний склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, а відтак обвинувачений за інкримінованими йому злочинами підлягає виправданню.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження втратили свою силу на стадії досудового розслідування Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_3 визнати невинуватим та виправдати в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 345 КК України за недоведеності в його діянні даного складу злочину.
Речові докази: уламок скла з речовиною бурого кольору, штани синього кольору з ушкодженнями на лівій нозі та плямами бурого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ГУНП в Чернігівській області знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1