Справа № 456/1762/16-к
Провадження № 1-кс/456/316/2016
УХВАЛА
02 серпня 2016 року слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,, з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Стрийського МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 від 27.10.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000015 від 23.01.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:
Скаржники звернулися до суду зі скаргою, в якій просять скасувати постанову слідчого СВ Стрийсько МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 від 27.10.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000015 від 23.01.2013 року як незаконну.

В обґрунтування вимог скарги покликаються на те, що слідчим СВ Стрийського ГУУМВС України у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_6 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 відносно посадових осіб ДП «Санаторій «Моршинський» за підозрою у скоєні ними кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України та ч. 1 ст. 358 КК України.

27.10.2014 року слідчим СВ Стрийського МВ ГУМВС України у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_6 винесена постанова про закриття кримінального провадження за № 0000015 від 23.01.2013 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності в діянні посадових осіб ДП «Санаторій «Моршинський» складу кримінального правопорушення.

Копія оскаржуваної постанови від 27.10.2014 року слідчого про закриття кримінального провадження за № 0000015 отримана ними (на їх інформаційний запит від 18.05.2016 року), потерпілими, 06.06.2016 року простим листом по пошті, що підтверджується поштовим штемпелем із зазначенням дати на конверті 03.06.16 м. Стрий.

Потерпілими у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , якими до уповноваженого органу була подана заява про скоєне посадовими особами ДП «Санаторій «Моршинський» проти них кримінального правопорушення, на підставі якої було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015.

Зазначена оскаржувана постанова від 27.10.2014 року слідчого є незаконною, оскільки протирічить нормам кримінально-процесуального законодавства, підстави закриття кримінального провадження, що зазначені в постанові є надуманими, не відповідають фактичним даним, матеріалам досудового розслідування та письмовим документам-доказам, які знаходяться в матеріалах досудового розслідування.

Оскаржувана постанова від 27.10.2014 року слідчого ОСОБА_6 підлягає обов`язковому скасуванню, оскільки вона є аналогічною його ж постанові від 23.12.2013 року про закриття кримінального провадження за № 0000015, яка скасована 30.12.2013 року прокурором Стрийської міжрайонної прокуратури як незаконна.

Протягом 2013-2016 років слідчий СВ Стрийського МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 проявляв бездіяльність в проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000015, не провів будь-яких слідчих дій.

В порушення вимог ст. 214 КПК України слідчий не надіслав їм повідомлення про прийняття та реєстрацію заяви - про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000015.

Слідчий, який проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000015 не вручив їм пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілих, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 55 КПК України, не провів будь-яких слідчих дій, не вжив заходів для проведення досудового розслідування в строки передбачені КПК України.

Так, в ході досудового розслідування були встановлені достатні докази для доведення винуватості посадових осіб ДП «Санаторій «Моршинський» у суді. Такими доказами є:

?02.08.2010 року та 03.08.2010 року Територіальною Державною інспекцією праці у Львівській області (надалі - Інспекція праці) було проведено розгляд звернення ОСОБА_5 та проведено перевірку стану додержання вимог законодавства про працю у ДП Санаторій «Моршинський», в ході проведення якої Інспекцією праці встановлено, що в порушення вимог ст. 116 КЗпП України виплату всіх належних ОСОБА_5 при звільненні коштів проведено лише 19.09.2009 року. В порушення вимог ст. 117 КЗпП України не проведено виплату ОСОБА_5 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, а саме за період з 17.09.2009 року по 19.09.2009 року. За результатами перевірки складено акт № 13-04-025/1454 від 03.08.2010 року, начальнику загального відділу ДП «Санаторій «Моршинський» ОСОБА_7 внесено припис на усунення в місячний термін виявлених порушень (зокрема, щодо питань піднятих у зверненні ОСОБА_5 ) та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП, який було скеровано для розгляду в Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

?Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.10.2010 року у справі № 3-3215/10 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

?Однак, до цього часу ОСОБА_8 не виплачено середню зарплату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.09.2009 року по 19.09.2009 року. Фактично він до цього часу не звільнений, оскільки йому не виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.09.2009 року до цього часу.

?Відносно твердження посадових осіб ДП «Санаторій «Моршинський», що згідно платіжної відомості № 83 за вересень 2010 року (не вказано число) та видаткового касового ордера від 21.09.2010 року ОСОБА_5 отримано 108 грн. 72 коп. останній заперечує. Вказаних грошей він не отримував. Підписи ОСОБА_5 на касовому ордері від 21.09.2010 року та платіжній відомості № 83 є підробленими. Вперше йому стало відомо про вказані документи тільки 18.04.2012 року. Вперше про нараховану йому зарплату при звільненні за період з 17.09.2009 року по 19.09.2009 року в сумі 108 грн. 72 коп. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дізналися з листа № 07/1-3280-10 від 15.10.2010 року першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 , в якому не вказано коли (дату) ніби-то було виплачено 108 грн. 72 коп. (в прокуратуру області посадові особи ДП «Санаторій «Моршинський» надав завідомо неправдиві відомості). Про те, що дані їх твердження не відповідають дійсності і грошей ОСОБА_5 не отримував, вони письмово на особистому прийомі в м. Стрию поінформували 14.12.2010 року прокурора Львівської області ОСОБА_10

?Клопотання та пояснення ОСОБА_5 від 21.02.2013 року написані ним власноруч та подані до матеріалів кримінального провадження за № 0000015 з проханням провести почеркознавчу експертизу.

Крім того, слідством не вичерпані можливості отримати додаткові достатні докази винуватості посадових осіб ДП «Санаторій «Моршинський».

Так, ОСОБА_5 26.02.2013 року та 12.12.2013 року слідству було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи та дано пояснення слідчому про проведення необхідних слідчих дій, які дадуть слідству можливість отримати додаткові докази винуватості посадових осіб ДП «Санаторій «Моршинський», а саме провести почеркознавчу експертизу, яка ідентифікує виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) та підпису. Цією експертизою було би вирішено ким виконано його підпис в платіжній відомості № 83 та видатковому касовому ордері, в яких не вказано: дату припису, назву документа та дату його видачі, прізвища та ініціали касира; чи виконано його підпис іншою особою.

Слідство не призначило почеркознавчу експертизу, яка б встановила злочинні дії посадових осіб ДП «Санаторій «Моршинський».

Висновок спеціаліста № 29 від 13.11.2012 року на який посилається слідчий ОСОБА_6 їм невідомий, про нього слідство їх не повідомляло, цей висновок не є достатньо професійним і був складений ще 13.11.2012 року, а досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000015 розпочалось через 40 днів - 23.01.2013 року.

Разом з тим дослідження було проведено не експертом, а спеціалістом ОСОБА_11 . При чому на вирішення спеціаліста були поставлені не всі необхідні питання.

Слідчий не витребував від винних посадових осіб ДП «Санаторій «Моршинський» доказ - підтверджуючий документ про те, що посадова особа ДП «Санаторій Моршинський» повідомляла ОСОБА_5 про необхідність з`явитися в санаторій для отримання нарахованих коштів в сумі 108,72 грн.

Слідчий не взяв до уваги написане ОСОБА_5 пояснення подане йому за вхідним М-12 26.02.2013 року та додані до нього докази у кримінальному провадженні та не розглянув клопотання про залучення експерта для проведення експертизи, подане йому 12.12.2013 року.

Офіційно директору ДП «Санаторій «Моршинський» ОСОБА_12 та іншим службовим особам даного санаторію пред`явлено обвинувачення за ознаками кримінального правопорушення передбачених ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявник, потерпілий, його представник чи законний представник на досудовому провадженні можуть оскаржити рішення чи бездіяльність слідчого, скаржники вважають дану постанову незаконною, а тому просять вимоги скарги задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що підстав для закриття кримінального провадження в слідчого не було з вищенаведених підстав.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала та пояснила, що для об`єктивного вирішення кримінального провадження необхідно провести окремі слідчі дії, а саме: призначити по справі судову почеркознавчу експертизу для встановлення того факту чи підписи в касовому ордері та платіжній відомості виконані ОСОБА_5 .

Слідчий ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що висновок про дослідження підписів ОСОБА_5 експертом ОСОБА_11 є підставою для закриття кримінального провадження по скарзі ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 , прокурора, слідчого, дослідивши матеріали скарги вважаю, що скарга підставна та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
При розгляді скарги встановлено, що слідчим СВ Стрийсько МВ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_6 27.10.2014 року винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0000015 від 23.01.2013 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України через відсутність в діянні кримінального правопорушення.
В обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження № 0000015 від 23.01.2013 року слідчий покликається на те, що 18.06.2012 року в Стрийський МВ ГУМВС України у Львівській області із прокуратури Львівської області надійшла скарга громадян ОСОБА_14 та ОСОБА_4 , за фактом можливого підроблення видаткового касового ордеру щодо виплати громадянину ОСОБА_14 грошових коштів в суму 108,72 грн. Допитані в ході досудового розслідування головний бухгалтер ДП «Санаторій Мршинський» ОСОБА_15 та касир ДП «Санаторій Мршинський», ОСОБА_16 , повідомили, що грошові кошти в сумі 108,72 грн. ОСОБА_14 отримав особисто, що підтверджується видатковим касовим ордером від 21.09.2010 року, в якому ОСОБА_14 поставив свій особистий підпис про отримання даних грошових коштів, а також власноруч написав номер та серію паспорта громадянина України. Допитаний директор ДП «Санаторій Моршинський» ОСОБА_12 показав, що у 2009 році за власним бажанням з посади лікаря санаторію звільнився лікар ОСОБА_5 . Однак після звільнення почав писати різного роду скарги у різні інстанції. Так, після чергової скарги у Львівську територіальну інспекцію з питань праці у Львівській області, санаторій було зобов`язано виплатити ОСОБА_14 , грошові кошти в сумі 108,72 грн. Дані кошти було виплачено ОСОБА_14 . У відповідності до висновку спеціаліста № 29 від 13.11.2012 року, підпис, дата та рукописний текст, в графі одержувач у видатковому касовому ордері від 21.09.2010 року виконаний громадянином ОСОБА_5 . Враховуючи вищенаведене, досудовим слідством не здобуто об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях працівників ДП «Санаторій Мршинський», ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358, ст. 191 КК України.

Таким чином встановлено, що слідчий під час проведення слідчих та процесуальних дій, не встановив всі фактичні обставини справи, не надав їм належну правову оцінку, тому суддя вважає, що оскаржувана постанова від 27.10.2014 року винесена слідчим ОСОБА_6 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого СВ Стрийського МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 від 27.10.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000015 від 23.01.2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1