Справа № 204/6242/16-к
Провадження № 1-в/204/1767/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
___________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

27 жовтня 2016 року Красногвардійський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю сторін:

прокурора: ОСОБА_4

захисників: ОСОБА_5

представників установи: ОСОБА_6

ОСОБА_7

особи відносно якої розглядається заява: ОСОБА_3

суд -

В С Т А Н О В И В:
29 вересня 2016 року до суду надійшла заява лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.

В судовому засіданні представник ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» підтримала подану заяву.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заяви.

ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, просив перевести його до лікарні у відділення з посиленим наглядом.

Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви.

Допитана в судовому засіданні лікуючий лікар психіатра ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є лікуючим лікарем ОСОБА_3 з січня 2015 року.

Психічний стан ОСОБА_3 не покращився. Психічний стан ОСОБА_3 відповідає 3 групі інвалідності.

Висновок комісії лікарів-психіатрів підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_3 продовжує становити особливу небезпеку для оточуючих.

Обговоривши подану заяву, дослідивши матеріали справи, вислухавши покази лікаря-психіатра, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 95 КК України за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу, судом здійснюється продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до матеріалів особової справи постановою Свердловського міського суду Луганської області від 16.11.2011 року ОСОБА_3 направлений на примусове лікування до психіатричної лікарні з суворим наглядом. До кримінальної відповідальності притягувався за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» № 1042 від 20.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 страждає шизофренією, параноїдною формою.

Обґрунтовуючи необхідність продовження заходів медичного характеру, комісія лікарів психіатрів посилається на те, що розширення обізнаності пацієнта в галузі психічних захворювань завдяки набутого досвіду в процесі участі в судових засіданнях при розгляді справи щодо застосованих до хворого примусових заходів медичного характеру, спілкування з адвокатом, розуміння пацієнтом того, що маячня, яка детермінувала скоєне правопорушення, розцінюється як прояв психічного розладу, сформувало стійку дисимуляцію маячних ідей. Хворий прагне не спілкуватись з лікарем на цю тему, під час теперішнього огляду комісією лікарів-психіатрів вказує на розлади пам`яті виключно на хворобливі висловлювання, що виказував на попередніх оглядах, намагається приховувати психопатологічну симптоматику, при уточнюючих запитаннях категорично відмовляється розповідати подробиці хвилювань і своєї поведінки, пов`язаної з переживаннями. Відкрито звинувачує лікуючого лікаря у неправдивості викладання раніше наданої ним інформації щодо його психічного стану. Тема скоєного діяння вкрай поверхнево оцінюється хворим, винною продовжує вважати сестру потерпілої. Домінуючою та емоційно-значимою для хворого залишається тема призначеного лікування, що вкрай негативно сприймається ним в силу вираженості некритичності до свого хворобливого психічного стану. Консенсус з пацієнтом щодо необхідності психофармакотерапії не досягнутий: категорично відмовлявся від ін`єкційної пролонгованої форми антипсихотичного засобу, намагається уникнути приймання таблетованих ліків.

За висновком суду необхідність продовження ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру у висновку лікарів-психіатрів є обґрунтованим, відповідає психічному стану і перебігу хвороби останнього

Таким чином, так як ОСОБА_3 , відповідно до висновку комісії лікарів психіатрів, страждає тяжким психічним розладом, здійснив дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього й оточуючих, на даний час продовжує становити особливу небезпеку для оточуючих, заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу " від 22.02.2000 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених постановою Свердловського міського суду Луганської області від 16.11.2011 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1