ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2268/16-к
Провадження № 1-кп/636/314/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000421, внесеному 03 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця за призовом 04.08.2014р. під час мобілізації на особливий період, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
04 серпня 2014 року ОСОБА_4 відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію» призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 160 від 04.08.2014р. сержант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду заступника командира взводу - командира відділення гранатометного взводу 2 механізованого батальйону зазначеної військової, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем за призовом під час мобілізації сержант ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 123 - 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
Так, 17 лютого 2015р. сержант ОСОБА_4 вирішив самовільно залишити військову частину польова пошта НОМЕР_1 . Близько 14.00 год. 17 лютого 2015р. сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Цього ж дня, сержант ОСОБА_4 , діючи з метою ухилитись від виконання службових обов`язків та військової служби відбув за місцем проживання своєї матері за адресою: АДРЕСА_4 . Незаконно перебуваючи поза місцем служби за вказаною адресою сержант ОСОБА_4 проводив час вільно, на власний розсуд, допомагаючи матері по господарству, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
10 березня 2015р. сержант ОСОБА_4 самостійно повернувся до місця служби, військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідка ОСК ГУНП в Харківській області № 599-17052016/63091 від 17.05.2016р. про відсутність судимості ОСОБА_4 (а.к.п. 58);
- інформація КЗОЗ РТМО «Дергачівська центральна районна лікарня» від 09.06.2016р. № 664/01, згідно якої ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 55);
- службова характеристика ОСОБА_4 , виданої за місцем проходження служби військова частина польова пошта НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_4 характеризується посередньо, зарекомендував себе як не дисциплінований військовослужбовець, на зауваження старших начальників не завжди реагує вірно, у колективі переважають нейтральні стосунки, в стройовому відношенні не підтягнутий, не охайний, за характером спокійний, врівноважений (а.к.п. 39);
- посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 07.04.2016р., відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_4 є учасником бойових дій (а.с. 17).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби без поважних причин тривалістю понад десять діб але не більше місяця, ОСОБА_4 вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не засуджений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, приймав участь у АТО на території Луганської області.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлено.
Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше не засуджений, є учасником бойових дій, його відношення до скоєного злочину, та вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та призначити покарання в вигляді штрафу.
Цивільний позов не заявлений. Судових витрат та речових доказів по справі не має.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя