У Х В А Л А
Справа № 142/416/16-к

Провадження № 1-кп/126/89/2016

18 липня 2016 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бершадь кримінальне провадження внесене до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0000266 від 21.11.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ :
В провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000266 від 21.11.2015 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, судимість у нього не знята та не погашена, є жителем іншої області та вчинив умисний , особливо тяжкий корисливий злочин, під час затримання намагався втекти від працівників поліції , що свідчить про можливість його переховування від суду з метою уникнення покарання та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, свою причетність до вчиненого розбійного нападу заперечує , ніде не працює, стійких соціальних зв"язків не має.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, мотивуючи тим, що 21.11.2015 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_6 затриманий у відповідності до статті 208 КПК України. 23 листопада 2015 року слідчим суддею Піщанського районного суду Вінницької області останньому було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою ОСОБА_6 неодноразово продовжувався всупереч рішень Європейського Суду з прав людини та практиці Верховного Суду України. Утримання під вартою не повинно мати на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Згідно зі статтею 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Однак, ОСОБА_6 знаходиться під вартою більше ніж шість місяців. З квітня 2016 року розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 в суді. За цей час у справі не вивчено жодного письмового доказу, не допитано свідків. Під час розгляду вищезазначеного кримінального провадження прокурором не надано жодного доказу ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою. Його клієнт не має наміру переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, скоювати нові злочин останній не збирається. Він зацікавлений в досягненні істини по справі та прийняття судом законного рішення. Відсутність підстав вважати, що обвинувачений перешкоджатиме встановленню істини у справі, ухилятиметься від явки до суду, здійснення тиску на свідків та потерпілу свідчить про те, що немає підстав для подальшого тримання його під вартою. Оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, на домашній арешт. Просить змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт .
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку адвоката ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Заслухавши думку учасників провадження суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше судимий, під час затримання намагався втекти від працівників поліції, що свідчить про можливість його переховування від суду з метою уникнення покарання та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора ОСОБА_5 - задовольнити .

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 15 вересня 2016 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3