Справа № 409/316/16-к
Провадження № 11-кп/782/55/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу прокурора Білокуракинського відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_6

на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахунок строку тримання під вартою в Старобільському слідчому ізоляторі відповідно до ч.5 ст.72 КК України, перераховано ОСОБА_7 строк тримання під вартою в Старобільському слідчому ізоляторі з 08.10.2013 року по 01.02.2016 року за вироком Артемівського районного суду м.Луганська від 27.03.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та звільнено з під варти негайно.
В ухвалі суд зазначив, що вироком Артемівського районного суду м.Луганська від 27.03.2014 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Строк покарання обчислено з 08.10.2013 року. Зараховано в строк відбування покарання перебування під вартою з 08.10.2013 року по 27.03.2014 року.
Відповідно до довідки в.о.начальника ВКВСР Старобільського СІ Луганської області дата затримання ОСОБА_7 08.10.2013 року. На даний момент засуджений знаходиться під вартою в Старобільському СІЗО та станом на 01.02.2016 року, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, відбута частина покарання становить 2 роки 3 місяці 24 дні, що згідно розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі, становить 4 роки 7 місяців 18 днів, тобто строк покарання ОСОБА_7 сплинув.
Згідно Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року, підсудність справ Артемівського районного суду м.Луганська віднесена до Білокуракинського районного суду Луганської області. Пункт 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року встановлює, що цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Так як вирок не набрав законної сили, то клопотання розглядається судом, який постановив даний вирок, при цьому суд враховує, що у зв`язку з проведенням АТО в місці знаходження Артемівського районного суду м.Луганська, вирок до цього часу не набрав законної сили і обвинувачений утримується в СІЗО через відсутність відповідної довідки суду першої інстанції. Тримання під вартою в Старобільському СІЗО не є місцем відбування покарання, тому фактично ОСОБА_7 не має можливості звернутися з аналогічним клопотанням в суд за місцем відбування покарання.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На даний момент строк покарання за вироком суду у засудженого ОСОБА_7 сплинув, а тому його клопотання підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду, а матеріали за клопотанням ОСОБА_7 направити на новий судовий розгляд.

Вироком Артемівського районного суду м.Луганська від 27.03.2014 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Вказаний вирок оскаржено до апеляційного суду Луганської області і на теперішній час він не набрав законної сили, так як незаконними збройними формуваннями захоплено колишнє приміщення апеляційного суду.
Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, лише засуджена особа, члени її сім`ї або захисник має право звернутись до суду з клопотанням про перерахунок у строк відбутого покарання строку перебування під вартою щодо всіх осіб, стосовно яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Підстави для застосування судом ч.5 ст.72 КК України стосовно ОСОБА_7 , який до винесення апеляційним судом рішення за апеляційною скаргою, має процесуальний статус «обвинуваченого», відсутні.
Суд вважає, що оскільки вказаний Закон не визначає, який суд має право розглядати такі клопотання, при вирішенні зазначеного питання слід виходити із вимог ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, до яких належать, зокрема, верховенство права, законність, доступ до правосуддя.
Також суд посилається на те, що згідно положень ч.6 ст.9 КПК України, під час виконання вироку питання застосування ув`язнення має вирішуватись відповідно до п.4 ч.2 ст.539 КПК України судом, який ухвалив вирок, оскільки саме цей суд має можливість повно, об`єктивно та без зайвих зволікань розглянути клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення, без етапування засудженого до іншої місцевості.
Разом з тим, наведена позиція суду не узгоджується з п.3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року.
Судом не враховано, що стаття 539 КПК України визначає питання, що виникають під час та після виконання вироку, а відповідно до ст.533 КПК України виконанню підлягає лише вирок суду, який набрав законної сили.
Таким чином, судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання обвинуваченого, а тому клопотання ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як слідує із довідки начальника СІЗО начальника арештного дому ОСОБА_8 №36/12-997 від 26.02.2016 року, звільнений 17.02.2016 року на підставі ухвали Білокуракинського районного суду Луганської області від 15.02.2016 року ОСОБА_7 вказав місце проживання: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що державне підприємство «Укрпошта» з 27.11.2014 року зупинило приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, а інші засоби зв`язку для належного повідомлення особи про дату та час розгляду справи в матеріалах судового провадження відсутні, апеляційний суд позбавлений можливості належним чином повідомити ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про дату та час розгляду апеляційної скарги прокурора.

Вироком Артемівського районного суду м.Луганська від 27.03.2014 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Зараховано в строк відбування покарання перебування під вартою з 08.10.2013 року по 27.03.2014 року.
Наразі зазначений вирок не набрав законної сили, оскільки був оскаржений до Апеляційного суду Луганської області та до теперішнього часу не переглянутий в апеляційному порядку у зв`язку з тим, що матеріали кримінального провадження залишилися на території, яка тимчасово не контролюється органами державної влади України.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Згідно довідки в.о.начальника ВКВСР Старобільського СІЗО Луганської області, на даний момент засуджений ОСОБА_7 знаходиться під вартою та станом на 01.02.2016 року відбута частина покарання складає 2 роки 3 місяці 24 дні, що з розрахунку день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі становить 4 роки 7 місяців 18 днів.
Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Згідно Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» №2710/38-14 від 02.09.2014 року, підсудність справ Артемівського районного суду м.Луганська віднесена до Білокуракинського районного суду Луганської області.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора, що при розгляді клопотання судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 15 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про перерахунок строку тримання під вартою відповідно до ч.5 ст.72 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора Білокуракинського відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

На ухвалу можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий
Судді: