1-кп/381/156/16
381/3926/15-к
У Х В А Л А
«25» травня 2016 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0001299 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , вказаного обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_5 , (без присутності потерпілого - ОСОБА_6 , який належним чином повідомлений і не прибув за викликом, а сторони, в силу правил судового розгляду, не заперечували про проведення засідання без нього), -

У С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з додатками та матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області 12 травня 2016 року з Апеляційного суду Київської області, після скасування вироку цього ж суду від 25 січня 2016 року.

Вирішуючи питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи що по справі дотримані всі вимоги, передбачені ст.ст. 32, 291 КПК України.

Обвинувачений та його захисник проти такої думки прокурора не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Натомість вказані вимоги закону виконані не були.

Так, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому, як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Водночас, як вбачається зі змісту обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_7 (а.к.п. 154-155), в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також зазначена правова кваліфікація злочину, інкримінованого обвинуваченому з розкриттям кримінально-правової формули кваліфікації. Однак, в даному обвинувальному акті повністю відсутнє сформульоване органом досудового слідства обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_8 (такі саме недоліки мають місце і в обвинувальному акті прокурора від 31 серпня 2015 року, за первинним обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а.к.п. 2-3).

Суд також звертає увагу і на те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 128 КК України, характеризується діями або бездіяльністю; наслідками у виді тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень; причинним зв`язком між зазначеним діянням і наслідками. Суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується необережністю у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості. Заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від вчинення цього діяння з непрямим умислом (коли винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якісь конкретні обставини, які б могли його відвернути), а заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної недбалості від невинного заподіяння шкоди (коли особа не передбачала настання відповідних наслідків, не повинна була і (або) не могла його передбачити).

Разом з тим, навіть при викладені фактичних обставини кримінального правопорушення прокурор не сформулював ознаки злочину, які охоплюють суб`єктивну та об`єктивну сторони інкримінованого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст. 128 КК України, а, отже даний обвинувальний акт вказує на відсутність ознак цього злочину, а відтак в силу приписів ч. 1 ст. 2 КК України, не має підстав для кримінальної відповідальності обвинуваченого.

За таких обставин прокурором, з урахуванням і інших допущених порушень процесуальних приписів, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а також до усталеної практики ЄСПЛ, ОСОБА_8 не висунуто обґрунтоване та зрозуміле обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Завданням кримінального провадження є захист будь-якої особи від кримінальних правопорушень, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час закінчення досудового розслідування та звернення до суду прокурора з обвинувальним актом.

Недотримання цих принципів є перешкодою у встановленні істини в даному кримінальному провадженні, забезпечення дотримання законності, правильного правозастосування та винесення обґрунтованого судового вироку, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даному провадженні справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення підстав, меж та змісту судового розгляду, що призводить до порушення прав осіб на захист.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Також під час підготовчого судового засідання з боку сторін кримінального провадження були відсутні клопотання щодо зміни чи скасування раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу особистого зобов`язання, відтак він вважається продовженим виключно в межах дії ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2016 року.

Враховуючи викладене, суд, керуючись ст.ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 9 ч. 5, 314, 315, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні (внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001299) з додатками стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, - повернути прокурору Фастівської місцевої прокуратури Київської області юристу третього класу ОСОБА_4 - внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 особисте зобов`язання - залишити без змін в межах дії ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2016 року на строк в два місяці, а саме, до 12 червня 2016 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_9 БОНЧЕВ