Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 334/35/15-к
Провадження №: 1-кп/332/236/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 р.

Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі суду присяжних:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

основних присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

запасних присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8

за участю прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

ВСТАНОВИВ
До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстави для повернення обвинувального акту відсутні та заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 ..

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 та просив суд повернути обвинувальний акт, з підстав не відповідності вимог ст. 291 КПК України.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд присяжних прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України а саме:

В силу положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, правозастосовної практики Європейського суду з прав людини, кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до приписів ст. 384 КПК прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз`яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду. Суд також зобов`язаний роз`яснити право на розгляд справи судом присяжних під час підготовчого судового засідання та у разі, якщо обвинувачений заявить таке клопотання, призначити кримінальне провадження до розгляду саме таким складом суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 25.06.2015 року

- право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист;

- порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, судом вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом;

- прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Письмове роз`яснення прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування;

Проте, всупереч вказаним вимогам кримінального процесуального закону до наявного у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту щодо ОСОБА_10 прокурором не долучено письмового роз`яснення стосовно права обвинуваченого на розгляд справи судом присяжних.

Невиконання прокурором вимог статті 384 КПК України, в силу вимог пункту третього частини третьої статі 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокурору;

Щодо клопотання про обрання запобіжного заходу встановлено наступне . Обвинувачений ОСОБА_12 раніше судимий, призначене покарання відбув повністю, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, за викликами суду з*вляється регулярно, від суду не ухиляється.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

В судовому засіданні прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_12 буде ухилятись від суду. Невизнання вини та відмова давати показання таким не може вважатись, оскільки це є правом підозрюваного та на останнього не покладено обов`язок доказування вини. Не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, суд присяжних, оцінюючи докази та враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, призначене покарання відбув повністю, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, обставини скоєння кримінального правопорушення, вважає, що вагомих підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_12 найбільш суворого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 291,314 ч.3 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України відмовити.

Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Присяжні ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5