У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2016 року

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю:
прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого інспектора Підволочиського районного підрозділу Гусятинського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_4 про скасування звільнення від покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, -
ВСТАНОВИВ:
Від кримінально-виконавчої інспекції поступило клопотання, у якому зазначено, що ОСОБА_5 вироком Гусятинського районного суду від 23.07.2014 р. був засуджений за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 296 КК України до 3-х років обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, із встановленням обов`язку повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання. Із 02.09.2014 р. засуджений перебуває на обліку у КВІ. 21.04.2015 р. ОСОБА_5 звернувся із заявою до УДПтСУ в Тернопільській області та повідомив про намір періодично виїжджати за межі України на заробітки у зв`язку з важким матеріальним становищем. 12.05.2015 р. він повідомив КВІ про звільнення з роботи і плани виїхати в Польщу. Одночасно його попереджено про наслідки неявки до кримінально-виконавчої-інспекції на протязі кварталу, а саме, що це буде розцінюватись як ухилення від відбування покарання.
11.09.2015 р. інспектор КВІ надіслала запит до Підволочиського РВ щодо перевірки ОСОБА_5 по місцю проживання останнього, згідно якої встановлено, що він на даний час перебуває в республіці Італія.
Протягом іспитового строку ОСОБА_5 не вчинив нового злочину, але не виконав покладений на нього обов`язок відповідно до ч.1п.3ст.76 КК України а тому, на підставі ст..78 КК України та ч.2 ст.166 КВК ст..інспектор КВІ просить суд скасувати звільнення від відбування з випробуванням та направити ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання.
В судовому засіданні представник кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_6 клопотання підтримала і дала аналогічні пояснення.
Прокурор вважає у задоволенні подання відмовити, оскільки засуджений виконав покладений на нього судом обов`язок.
Засуджений ОСОБА_5 не з`явився у судове засідання, електронною поштою подав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, оскільки він перебуває у Італії, місто Равенна. Згідно вимог ч.4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання) не перешкоджає проведенню судового розгляду крім випадків, коли їх участь судом визнана обов`язковою або коли особа повідомила про поважні причини неприбуття. Оскільки причина неявки ОСОБА_5 не визнана поважною, то суд ухвалив подання розглядати без його участі.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, суд встановив такі факти:
Вироком Гусятинського районного суду від 23.07.2014 р. ОСОБА_5 був засуджений за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 296 КК України до 3-х років обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; відповідно до п.3 ч.1 ст. 76 КПК України засудженому встановлено обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Із 02.09.2014 р. ОСОБА_5 перебуває на обліку у Підволочиському районному підрозділі кримінально-виконавчої інспекції і згідно підписки від 02.09.2014 р. йому роз`яснено встановлений згідно вироку суду обов`язок повідомляти КВІ про зміну місця проживання та повідомлено про наслідки невиконання вказаного обов`язку.
21.04.2015 р. ОСОБА_5 звернувся із заявою до першого заступника УДПтСУ у Тернопільській області, у якій повідомив, що у зв`язку із складним матеріальним становищем має намір періодично виїзжати за межі України на тимчасові заробітки. На цій заяві міститься дозвільна резолюція (особова справа №18/14, а.с.60).
12.05.2015 р. ОСОБА_5 подав ст.інспектору до кримінально-виконавчої інспекції заяву, у якій вказав про те, що він розрахувався з роботи у ТОВ «Укрспирт» і має намір змінити своє місце проживання, тобто поїхати на роботу до Польщі.
Як зазначено у п.4.20 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженої наказом ДДУПВП та МВС № 270/1560 від 19.12.2003 р., засуджена особа, на яку покладено обов`язок повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, повинна це зробити до їх зміни або протягом трьох днів після зміни у письмовій формі.
ОСОБА_5 виїхав за межі України після написання вказаної заяви, що підтверджено рапортом ДІМ Підволочиського РВ від 19.09.2015 р.
За наведених обставин суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 виконав обов`язок, покладений на нього судом при винесенні вироку. Завірена його заява була прийнята працівником кримінально-виконавчої інспекції, долучена до особової справи (а.с.60) і жодних заперечень зі сторони посадової особи при розгляді даної заяви судом не встановлено; у повідомленні начальникаУДПтСУ ОСОБА_7 підтверджено, що засуджений виконав покладений на нього обов`язок суду.
Твердження представника кримінально-виконавчої інспекції про те, що невиконання обов`язку заключається у тому, що ОСОБА_5 обіцяв приїхати із Польщі через три місяці, суд до уваги не приймає, оскільки стороною КВІ не наведені, судом не встановлені причини його неявки.
Згідно ч.2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як випливає із дослідженого у судовому засіданні, судом не встановлено, що ОСОБА_5 систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення; обов`язок, покладений на нього судом він виконав. А тому законні підстави для скасування звільнення його від відбування покарання відсутні і у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого інспектора Підволочиського районного підрозділу Гусятинського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_4 про скасування звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_5 , призначеного вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23.07.2014 р. за ч.1 ст. 122 та ч.1 ст. 296 КК України до 3-х років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, встановленням обов`язку відповідно до п.3 ч.1 ст. 76 КК України і направлення його для відбування покарання - відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Тернопільської області через Підволочиський райсуд протягом семи діб з часу її проголошення.

Суддя - підпис
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1