Ухвала
іменем україни

07 червня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и в:
За вказаним вироком місцевого суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року, визнано винуватою та засуджено
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку

с. Новогригорівка Друга Долинського району Кіровоградської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Вирішено питання про долю речових доказів, стягнення процесуальних витрат та про цивільний позов.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона 09 лютого 2014 року, знаходячись за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , під час вживання спиртних напоїв відмовила ОСОБА_7 вступити з ним у статевий зв`язок, після чого останній висловився в її бік нецензурною лайкою. Внаслідок указаних діянь ОСОБА_7 у ОСОБА_5 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, виникло почуття гострої неприязні до потерпілого та умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, переслідуючи який, вона нанесла ОСОБА_7 руками та ногами не менше 20 ударів в різні частини тіла. Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 перетягнула потерпілого за межі свого домоволодіння, що знаходилося за адресою, вказаною вище, де і залишила біля паркану, а сама разом з ОСОБА_8 повернулася до будинку. Внаслідок завданих ОСОБА_7 ударів йому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерть потерпілого.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не заперечує правильність застосування закону про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України та зазначає, що призначене останній покарання не відповідає тяжкості вчиненого нею злочину та даним про її особу внаслідок суворості та просить застосувати ст. 69 КК України і пом`якшити засудженій покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років. Указує, що при призначенні покарання суд безпідставно не визнав пом`якшуючими покарання обставинами: позитивну характеристику ОСОБА_5 за місцем проживання, часткове визнання нею своєї винуватості, перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння під час висловлення непристойних пропозицій ОСОБА_5 , а також перебування засудженої на теперішній час у стані вагітності. Зазначає про те, що, окрім показів свідка ОСОБА_8 , наданих ним у судовому засіданні, у матеріалах провадження відсутні прямі докази перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, з огляду на що, дана обставина безпідставно визнана судом такою, що обтяжує покарання.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Захисником не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 121 КК України. При цьому, у касаційній скарзі не наведено доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування або зміни постановлених судових рішень щодо ОСОБА_5 .

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_5 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України враховано тяжкість вчиненого нею злочину, дані про засуджену, обтяжуючу покарання обставину.

Зокрема, як зазначено в судових рішеннях, при призначенні ОСОБА_5 покарання у мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 121 КПК України, суд урахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочином, а також думку потерпілої ОСОБА_9 , яка наполягала на призначенні суворого покарання. Окрім того, судом було враховано дані про особу засудженої, на які посилається захисник у касаційній скарзі, зокрема, те, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризувалася позитивно, раніше не судима, має складні сімейні життєві обставини. Додатково суд зважив на віктимну поведінку самого потерпілого.

Обтяжуючою покарання обставиною суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Так, із вироку суду видно, що в судовому засіданні сама ОСОБА_5 , а також свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 давали покази про те, що перед тим, як ОСОБА_5 вчинила злочин щодо потерпілого ОСОБА_7 , вони всі разом вживали спиртні напої.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника, викладені в скарзі, про необґрунтоване врахування судом такої обтяжуючої покарання обставини, як вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

У касаційній скарзі захисником не наведено таких обставин, які б не були враховані судом при обранні міри покарання ОСОБА_5 , а та обставина, що на теперішній час засуджена є вагітною, не є такою обставиною, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, а тому за відсутності інших пом`якшуючих покарання обставин не може бути підставою для застосування ст. 69 КК України та призначення їй покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України, як просить про це захисник ОСОБА_4 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки призначене їй покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як нею, так і іншими особами.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3