Справа № 346/1432/16-к
Провадження № 1-кп/346/111/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

В складі: головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

секретаря- ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Коломия в залі суду кримінальне провадження №0001071 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, вдівця, згідно ст. 89 КК України не судимого, на утриманні неповнолітня дитина, депутатом не являється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений наніс умисно легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

14.12.2015 року біля 09.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Лісний Хлібичин по вул. Коцюбинського, Коломийського району на проїжджій частині дороги, що навпроти Ліснохлібичинської ЗОШ 1-111 ступенів, на грунті тривалих особистих неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із потерпілою ОСОБА_6 . В ході даного конфлікту, маючи на меті умисне спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс їй удар правою рукою в область її обличчя з права, чим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці правої половини обличчя, яке відповідно до висновку експерта відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Свою вину в судовому засіданні у вчиненому обвинувачений не визнав і пояснив, що на даний проживає із своєю сім`єю, мамою ОСОБА_8 , і офіційно не працює, а на утриманні має малолітню дочку, 2009 року народження. На обліку в наркологічному кабінеті перебуває із 2010 року, в психоневрологічному кабінеті на обліку не перебуває.

А, вже більше одного року він із родиною своєї покійної дружини перебуває в неприязних відносинах, оскільки його із покійною дружиною спільна дитина, дочка ОСОБА_9 , 2009 року народження, на час інкримінованих подій проживала у родині покійної дружини, а саме: її матері ОСОБА_10 та сестри ОСОБА_6 і з того часу останні забороняли йому із нею бачитись та відвідувати її за місцем їхнього проживання.

14.12.2015 року біля 09.00 год. він із своєю мамою ОСОБА_11 та шваґром ОСОБА_12 поїхали його автомобілем в с. Л.Хлібичин, Коломийського району щоб провідати свою дочку ОСОБА_13 . Коли прибули до школи, де навчається Софія, то він вийшов із автомобіля неподалік від входу в школу і стояв, очікуючи дочку ОСОБА_14 , щоб вийшла із шкільного автобуса, який в той час під`їхав. В подальшому він побачив, що із автобуса вийшла дочка ОСОБА_14 із своєю тіткою ОСОБА_15 .

Коли він побачив дочку, то відразу підійшов до неї та почав із нею спілкуватися. При спілкуванні із дочкою також була присутня її тітка ОСОБА_15 , яка почала дитину забирати, однак він в свою чергу намагався обняти дочку ОСОБА_14 та продовжити спілкування із нею. На це ОСОБА_16 почала кричати, що дитина не хоче з ним розмовляти та забирала дочку від нього в свою сторону.

В цей час до них підійшли ще незнайомі жінки, які його ображали різними словами та відштовхували, перешкоджаючи йому пройти до дочки і на це його мама підійшла до них та за нього заступалася. І через деякий час він відчув, що його з-заді хтось взяв за руки та тримає. Коли він повернувся, то побачив двох молодих хлопців, які тримали його руки та не давали йому можливості підійти до дитини. Дані хлопці утримували його того часу поки ОСОБА_15 із його дочкою ОСОБА_14 не пішли до приміщення школи і в подальшому вони його відпустили та він пішов до матері, яку підняв із землі, оскільки та була впала і провів її до автомобіля.

На цьому даний короткочасний конфлікт був припинений і він нікому тілесних ушкоджень не спричиняв та не мав цього на меті. Під час даного конфлікту йому будь-яких тілесних ушкоджень не спричинено. Проте звідки в ОСОБА_15 тілесні ушкодження йому не відомо. Під час його побачення та спілкування із дочкою, вона себе поводила спокійно, врівноважено до того часу поки ОСОБА_15 не почала її забирати до себе, із-за цього виник конфлікт шарпання за одяг штовханина, і тоді дочка ОСОБА_14 почала плакати та кричати.

Хоча обвинувачений не визнав своєї вини його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними по справі доказами, а саме:

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що після смерті сестри вона та її мати займалися вихованням племінниці. Оскільки її батько ОСОБА_4 , проживає в м. Івано-Франківську, є раніше судимою особою, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті м. Івано-Франківська, хворіє гепатитом та іншими хворобами, в зв`язку із цим вона та її мати не дозволяли останньому виховувати в себе свою дочку ОСОБА_14 . Також з даного приводу вони очікують рішення суду про встановлення місця проживання ОСОБА_4 та позбавлення батьківських прав. В зв`язку із цим останній коли приїжджає на побачення із дочкою, то постійно із ними вчиняє словесні суперечки та ображає їх образливими словами. Про побажання побачень із дочкою, обвинувачений її та матір не повідомляв, приїжджав без попереджень. Визначених днів побачень в нього не було встановлено. Також після побачень дитина ОСОБА_9 із батьком ОСОБА_4 , поводила себе неспокійно, плакала і не бажала іти до нього.

На даний час її племінниця навчається в Ліснохлібичинській ЗОШ І-ІІІ ступенів у першому класі та майже кожного дня вона, або мати останню супроводжували на навчання до шкоди, оскільки бували випадки що її батько ОСОБА_4 приїжджав до школи та намагався дитину забрати із собою.

14.12.2015 року біля 08.00 год. разом із ОСОБА_4 поїхали шкільним автобусом із с. Скопівка, Коломийського району до школи в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району. По прибутті до центрального входу школи, вийшли із племінницею з автобуса та направились до приміщення школи. Однак, коли вийшли із автобуса, то побачили неподалік від входу в школу ОСОБА_17 і племінниця відразу схопила її за руку та утримувала. В цей час ОСОБА_18 підійшов до них та став біля племінниці пригнувшись до неї та говорив їй їхати із ним в м. Івано-Франківськ, що там є бабуся.

Однак, ОСОБА_14 почувши сказане сховалася за неї та почала плакати та кричати. В той час коли ОСОБА_14 тримала її за руку, то ОСОБА_18 своєю рукою вдарив їх по руках, розірвавши їх. Але ОСОБА_14 знову схопила її за руку та тримала її, не відпускаючи, а обвинувачений схопив ОСОБА_14 в свої руки та почав тягнути до автомобіля, яким приїхав та який стояв неподалік від них, а так як ОСОБА_14 продовжувала утримувати її за руки та не відпускала, то вони таким чином в трьох протягнулись біля двох метрів. Обвинувачений намагався її відштовхнути, щоб відпустила дитину, однак вона, не відпускаючи її продовжувала утримувати, оскільки вона сильно плакала та кричала, і не хотіла іти до нього, після цього ОСОБА_18 , знаходячись до неї обличчям, то зовнішньою стороною правої руки наніс їй удар в праву сторону її обличчя, чим спричинив їй тілесні ушкодження. Після цього до неї підбігла односельчанка ОСОБА_19 та почала їх примирювати, однак останній продовжував забирати дитину і до них також підійшла мати ОСОБА_17 , яка також допомагала обвинуваченому забирати від неї дочку, що в них не вийшло через втручання односельчанки ОСОБА_19 , яка ще покликала двох незнайомих хлопців, котрі припинили між ними конфлікт і тоді обвинувачений із своєю мамою пішли геть, а вона пішла із племінницею в приміщення школи.

Просить притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності згідно чинного законодавства, за спричинення їй тілесних ушкоджень.

Показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що 14.12.2015 року біля 08.00 год. знаходився біля школи в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району і бачив як обвинувачений утримував дитину яка кричала, щоб її відпустив, тому втрутився та на його слова щоб відпустив дитину, обвинувачений послухав його та ОСОБА_21 , що теж там знаходився і відпустив дитину. Крім них ще біля школи була ОСОБА_22 , яка теж заступалася за дитину та потерпілу, але чи наносив потерпілій побої не зауважив.

Подібні показання дали суду свідок ОСОБА_21 та свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які ще ствердили, що обвинувачений наносив потерпілій удари рукою по обличчю та бачили на обличчі потерпілої почервоніння після удару обвинуваченого.

А, свідок ОСОБА_8 , мати обвинуваченого, ствердила суду, що в цей день 14.12.2015 року біля 08.00 год. знаходилася в автомашині біля школи в с. Лісний Хлібичин, Коломийського району і бачила як обвинувачений намагався свою дочку поцілувати та поговорити, однак йому в цьому перешкоджала потерпіла та незнайомі люди, але не бачила щоб когось він бив.

Даними з протоколу про прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.12.2015 року, в якому стверджує потерпіла, що їй спричинив обвинувачений тілесні ушкодження та просить притягнути його до кримінальної відповідальності.

Згідно проведених слідчих експериментів з участю потерпілої та свідка ОСОБА_23 останні підтвердили й показали на місцевості про обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення і це підтверджується відповідними протоколами доданими прокурором з кримінального провадження.

Даними з висновку експерта №343 від 16.12.2015 року у потерпілої ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої половини обличчя, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження. Характер, кількість та розташування вищевказаного тілесного ушкодження не виключає можливості його спричинення як внаслідок одноразової травмуючої дії тупим твердим предметом /ударом кулаком руки чи за давленням пальцями рук/.

Наведеними показаннями потерпілої і свідків, які є послідовні та відповідають фактичним обставинам справи, крім ОСОБА_8 , та дослідженими письмовими доказами спростовуються показання обвинуваченого стосовно не вчинення ним кримінального правопорушення.

Таким чином суд вважає, що вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України, як нанесення умисно легких тілесних ушкоджень.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд по справі не знаходить.

Обставин, що пом`якшують покарання суд по справі, що позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні дитину, є інвалідом 3 групи, згідно ст. 89 КК України не судимий, однак, потерпіла настоює на його суворому покаранні, а тому вважає суд, що покарати обвинуваченого слід в межах санкції ст. 125 ч.1 КК України, тобто - штрафом.

Керуючись ст.,ст.349,373,374,375 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним за ст.125 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 /шістсот вісімдесят/ грн.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 30 діб з часу його проголошення.
Суддя ОСОБА_1