АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/9796/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/200/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000443 від 04.06.2014р., на вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не судимого, працює провідним науковим співробітником по розділу наук в «Українському науково-дослідницькому інституті промислової медицини», проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ставить питання про скасування вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та виправдано на підставі ст.373 ч.1 п.1 КПК України, за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю та неповнотою судового слідства.
За вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та виправдано на підставі ст.373 ч.1 п.1 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалено повністю скасувати арешт майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді від 09 квітня 2014 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Скасовано запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання.

Мотивуючи апеляційну скаргу , прокурор зазначив, що вирок суду першої інстанції, яким ОСОБА_6 визнано не винуватим , підлягає скасуванню через його незаконність, упередженість, необґрунтованість, однобічність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, судом не надано оцінку показанням свідка ОСОБА_9 , який за станом свого здоров`я не міг з`явитися до суду, і ним було надано на адресу суду відповідну заяву. Державним обвинуваченням було звернуто увагу суду на це та вказано на оголошення його показів, однак судом його свідчення не було оголошено та не дано оцінку.
Крім того, постановивши виправдувальний вирок, суд не усунув істотні протиріччя у доказах та не вжив заходів щодо перевірки показань зацікавлених учасників провадження, що покладені в основу вироку. Поклавши покази ОСОБА_6 в основу його виправдання та недоведеності його вини, суд не звернув увагу на те, що його покази містять істотні протиріччя у собі та спростовуються доказами кримінального провадження, які подавались прокурором під час судового розгляду. Крім того, суд взагалі не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_9 на досудовому слідстві, ОСОБА_10 та письмові докази: протоколи про результати проведення негласних слідчих дій від 12.03.2014р., роздруківок від 30.01.2014р., 05.02.2014р., 10.02.2014р.; протоколи про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 26.02.2014р., 02.04.2014р., та інформацію, що зафіксована на жорстких дисках, з яких вбачається, що ОСОБА_6 спілкується з пацієнтами «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» та з лікарями відділення, в ході розмов обговорюються питання різного характеру, в тому числі і написання діагнозів.
Оцінюючи покази свідка обвинувачення ОСОБА_10 , суд дійшов хибного висновку, що показання вказаного свідка не узгоджуються з показаннями допитаних у суді свідків обвинувачення та захисту, обставинами встановленими при судовому розгляді, посилаючись лише на ту обставину, що він з його слів спілкувався з ОСОБА_6 10 січня 2014 року, який з 8 по 10 січня 2014 року був вихідним, відповідно до оригіналу особистої заяви від 27.12.2013р., підписаної директором НДІ промислової медицини. Суд не врахував, що ОСОБА_6 міг перебувати на робочому місці та отримати неправомірну вигоду. Крім того, вказана заява була надана обвинуваченим лише в судовому засіданні, а не відкрита як доказ відповідно до ст.291 КПК України, тому є недопустимим доказом.
Також, безпідставними є посилання суду на ту обставину, що сторона захисту під час судового розгляду заявила, що представлений прокурором відеозапис не був відкритий стороні захисту, згідно ст.290 КПК України, а отже цей доказ є недопустимим. Тому безпідставно судом прийнято рішення щодо належності батькові обвинуваченого коштів, вилучених під час обшуку 07.04.2014р. за місцем мешкання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 150 тисяч доларів США, оскільки надані стороною захисту довідки про його доходи не підтверджують накопичення ОСОБА_11 даної суми коштів.
В порушення вимог ст.ст.84-96 КПК України судом безпідставно визнано надані стороною державного обвинувачення докази недопустимими та такими, що не містять доказового значення і відношення до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 , а вказівка суду, що зібрані стороною обвинувачення докази є процесуальними документами не обґрунтовано, так як і рішення суду щодо відсутності відомостей щодо об`єднання матеріалів кримінального провадження, оскільки зазначене рішення процесуальним керівником підтверджено відомостями Єдиного реєстру досудового розслідування, а саме наданим суду в якості доказу витягом з ЄРДР.
Свідкам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було доведено слідчим про закінчення досудового слідства, відповідно до вимог ст.ст.60, 290 КПК України, тому рішення суду в цій частині також є не обґрунтованим.

Є необґрунтованим твердження суду на порушення слідчим вимог ст.214 КПК України та надання слідчим суддею 28.03.2014р. дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , оскільки слідчим суддею було проаналізовано всі підстави та матеріали кримінального провадження в порядку вимог ст.234-236 КПК України, дано їм оцінку, у зв`язку з чим надано дозвіл органу досудового слідства на проведення обшуку.

Не враховано судомі та обставина, що окрім винесення слідчим процесуального рішення у формі протоколу чи постанови, вона також вноситься до ЄРДР (прийняття кримінального провадження до свого провадження, надання доступу до матеріалів кримінального провадження тощо).

Як вбачається з вищенаведеного, суд визнаючи недопустимим доказ у справі, має навести мотиви та підстави, обґрунтувавши їх належними доказами, які стали підставою для визнання певних доказів у справі недопустимими та відповідно не має права посилатись на ці недопустимі докази у справі, обґрунтовуючи як обвинувальний, так само і виправдувальний вирок.

Проте, суд цих вимог кримінального процесуального закону не дотримався та грубо їх порушив.

Визнання судом недопустимими всі надані докази стороною обвинувачення, участь попереднього захисника ОСОБА_12 , є не обґрунтованим та упередженим.

Крім того, зазначає, що відповідно до вимог ст.9 КПК України, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 та відповідно до вимог ст.234-238 КПК України отримав відповідну ухвалу слідчого судді та провів відповідний обшук. Тому, визнання слідчої дії обшуку від 07.04.2014р. та речових доказів: грошових коштів у сумі 150087 доларів США, 300 Євро, 14559 грн., системного блоку, ноутбуку «ACER», флеш накопичувача, банківської картки, мобільного телефону Philips, мобільного телефону марки Нокія С2-03, чотирьох медичних карток, кредитних карток, системного блоку ASUS, двох флеш накопичувачів, карт пам`яті та дискет, такими, що були вилучені незаконно та недопустимими доказами , є не обґрунтованим та не законним.

Суд також зазначив, що постанова про продовження строку досудового слідства від 27 червня 2014 року не підписана прокурором м.Кривого Рогу, у зв`язку з чим виникають обґрунтовані сумніви у законності всього досудового розслідування у даному кримінальному провадженні після вказаної вище дати, у тому числі пред`явлення ОСОБА_6 зміненої підозри, так як складення обвинувального акту є лише технічною опискою, оскільки зазначені слідчі дії внесенні до ЄРДР.

Крім того, в резолютивній частині вироку суд ухвалив визнати невинуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, і виправдати його з підстав недоведеності його вини у вчиненні цього злочину. Не врахував, що такої підстави ч.1 ст.373 КПК України не передбачає.

Тому вважає, що судом допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставин справи, однобічності та неповноти судового слідства.

На вказану апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 , подав заперечення, в якому просить вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25.01.2016р., яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та виправдано на підставі чт.373 ч.1 п.1 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора на цей вирок залишити без задоволення. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи, є безпідставними та не обґрунтованими.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 січня 2016 року встановлено, що органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України, за ознаками одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення чи не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії, з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинене повторно, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді завідувача 2-го неврологічного відділення «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» та за сумісництвом будучи членом голови ЛЕК, маючи умисел на збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди, систематично створюючи умови для отримання такої неправомірної вигоди за здійснення комплексу дій, пов`язаних з прямим виконанням покладених на нього функціональних обов`язків та наданих йому повноважень, а саме: за підготовку документів для подання на засідання ЛЕК, та гарантоване відображення, у висновках та протоколах засідання ЛЕК, наявності негативних факторів умов праці, що призвели до втрати працездатності на виробництві та підтвердження діагнозу професійного захворювання пацієнта та не перебування пацієнта, який знаходиться на стаціонарному лікуванні, в відділені в нічний час, систематично отримував неправомірну вигоду від осіб-пацієнтів за виконання вищевказаних покладених на нього повноважень.

ОСОБА_6 , згідно наказу №233-к від 28.12.2012 року перебуває на посаді завідувача неврологічного відділення «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини».

Діючи на підставі посадової інструкції, затвердженої директором «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» від 10.01.2014 року, крім іншого, ОСОБА_6 має такі обов`язки та завдання і права: згідно п. 2.1. Здійснює керівництво неврологічним відділенням відповідно до чинного законодавства України та нормативно-правових актів, що визначають діяльність відділень, установ охорони здоров`я.

2.2.Організовує надання висококваліфікованої, спеціалізованої, стаціонарної, консультативно-діагностичної та лікувально-реабілітаційної допомоги хворим з профзахворюваннями, включаючи осіб з початковими, клінічно мало вираженими формами професійних захворювань, а також особам диспансерних груп, що мають високі фактори розвитку захворювань професійної етіології.

2.3 Розробляє та впроваджує профілактичні заходи, що забезпечують раннє виявлення, диспансерне спостереження, лікування і реабілітацію професійним хворим.2.4 Визначає роль праці в розвитку професійних захворювань та встановлення професійної етіології захворювання (зв`язок захворювання з умовами праці).2.5 Організовує підготовку необхідної медичної документації та представлення хворого на лікарсько-експертну комісію лікарями відділення з обґрунтованою пропозицією для вирішення питання зв`язку захворювання з умовами праці.2.6 Проводить експертизу тимчасової непрацездатності з лікарями відділення та систематичний контроль за її якістю, згідно з діючим положенням про експертизу тимчасової непрацездатності. 2.8 Направляє осіб, які згідно з рішенням професійної лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини потребують до обстеження або при спірних питаннях щодо встановлення професійного захворювання у відповідності до наказу МОЗ України від 25.03.2003 р. за №133 «Про затвердження Переліку спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів, які мають право встановлювати остаточний діагноз щодо професійних захворювань», до клініки Інституту медицини праці (м. Київ), клініки інституту медичної радіології АМН України (м. Харків), клініки державного підприємства «Інститут екогігієни та токсикології імені Л.І.Медведя» (м. Київ), клініки державного підприємства « Український НДІ медицини транспорту» (м. Одеса).2.9 Надає допомогу з організаційно-методичних питань проф. патологам м. Кривого Рогу, Дніпропетровської, Запорізької та Кіровоградської областей. 2.12. Раціонально використовує ліжковий фонд, медичну техніку і оснащення підрозділу. 2.20. Організовує лікувально - профілактичну та адміністративно-господарську діяльність підрозділу, співпрацювати з іншими підрозділами закладу.3.2 Приймати рішення про госпіталізацію пацієнтів.3.3 Вносити корективи в дослідження та лікуванні хворих, призначених лікарями відділення.3.4 Брати участь у роботі лікарсько-експертних комісій.3.5Видавати лікарські довідки тільки відповідно до чинних законодавчих, нормативно-методичних та інструктивних документів.3.6 Надавати кваліфіковані відповіді на звернення громадян.3.7 Віддавати розпорядження та контролювати роботу старшої медичної сестри відділення та середнього медичного персоналу.

Таким чином, ОСОБА_6 постійно виконував обов`язки організаційно-розпорядчого характеру, являючись службовою особою.На підставі Закону України «Про охорону праці», Постанови Кабінету Міністрів України № 64 від 27.01.1993 року «Про заходи щодо виконання Закону України «Про охорону праці», Переліку професійних захворювань, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2000 року № 1662, Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року № 1112 «Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», наказу МОЗ України від 21.05.2007 року № 246 «Про затвердження порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій», наказу МОЗ України «Про затвердження переліку спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів, які мають право встановлювати остаточний діагноз, щодо професійних захворювань» від 25.03.2003 року № 133 на Український науково-дослідний інститут промислової медицини, розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул.Виноградова, 40, на нього було покладено обов`язок по встановленню зв`язку захворювання пацієнтів з умовами праці на виробництві.

В зв`язку з цим, на підставі наказу № 110/1 від 22.09.2009 року на базі Українського науково-дослідного інституту промислової медицини створено лікарсько-експертну комісію (ЛEK) по встановленню наявності захворювань професійного характеру, пов`язаного з важкими умовами праці, яка проводить розгляд медичної документації хворого на підставі поглибленого обстеження в умовах клініки та особистого огляду пацієнта.

Лікарсько-експертна комісія - є постійно діючим органом, який створює питання первинної діагностики професійних захворювань для колегіального розгляду. ЛEK формується з висококваліфікованих фахівців - профпатологів науково дослідного інституту.

Хворий на засіданні ЛEK представляється лікуючим лікарем за узгодженням із завідуючим відділенням та у їх присутності.

Рішення ЛEK оформлюється документально у вигляді протоколу та медичного висновку хворого, які згідно наказу міністерства охорони здоров`я України, № 110 від 14.02.2012 року, реєструються в спеціальному журналі реєстрації висновків ЛEK, передбаченого формою первинної облікової документації № 035/о, та підписуються головою та членами комісії, лікуючим лікарем, секретарем, закріплюється печаткою клініки.

На підставі медичного висновку ЛЕК, згідно п. 2 «Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 088/о», затвердженої Наказом МОЗ № 110 від 14.02.2012 року та постанови Кабінету Міністрів України № 221 від 04.04.1994 року «Про порядок організації та проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності», хворому видається направлення на проходження медико-соціальної експертної комісії (МСЕК).

Згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці хворого та отриманого в лікувально-профілактичних закладах направлення до «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» для проходження стаціонарного або амбулаторного лікування, хворий звертається до члена лікарсько-експертної комісії, завідувача неврологічного відділення ОСОБА_6 який призначає лікаря або веде пацієнта самостійно.

В ході лікування в умовах стаціонару, ОСОБА_6 за умови попереднього отримання неправомірної вигоди, або попередньо досягнувши згоди в наданні пацієнтом такої вигоди, отримавши гарантії в її виплаті, перевіряв зміст та вносив свої корективи щодо опису історії захворювання, в якому відображав власну думку, як завідуючого неврологічного відділення, яка не відповідала дійсності зазначаючи при цьому що захворювання пацієнта є результатом впливу негативних факторів умов праці, що призвели до втрати працездатності саме на виробництві, що в подальшому надавало можливість пацієнту отримати регрес.

Таким чином ОСОБА_6 як завідуючий неврологічним відділенням, затверджував виписки про наявність хронічного захворювання у пацієнта та виписував направлення на засідання лікарсько-експертної комісії. На засіданні ЛЕК пацієнта представляв лікуючий лікар який є підлеглим останнього, проект рішення ЛЕК готував ОСОБА_6 . Під час прийняття рішення ОСОБА_6 як член комісії, хворому який надав останньому неправомірну вигоду, констатував, що факт захворювання пацієнта є результатом впливу негативних факторів умов праці та призвели до втрати працездатності саме на виробництві, про що вносився запис до протоколу засідання ЛЕК. На підставі протоколу засідання ЛЕК оформлювалось рішення - «Медичний висновок лікарської експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувальної профілактичного характеру захворювання» або медичний висновок лікарської експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання, який підписував ОСОБА_6 та інші члени комісії.

10 січня 2014 року в денний час доби ОСОБА_6 , діючи всупереч своїм посадовим обов`язкам та інтересам служби, грубо порушуючи вимоги своєї посадової інструкції, маючи умисел направлений на збагачення, шляхом отримання неправомірної вигоди, створюючи умови для її одержання , будучи членом комісії, знаходячись в приміщені неврологічного відділення адміністративної будівлі «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Виноградова, 40, отримав від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,грошові кошти в сумі 2000 доларів США в якості неправомірної вигоди за отримання позитивного висновку ЛЕК щодо наявності професійного захворювання.

Після чого 21.01.2014 року ОСОБА_10 отримав висновок ЛЕК, який підтверджував професійне захворювання.

Крім того, 20.03.2014 року в 08.16 годин, ОСОБА_6 , діючи всупереч своїм посадовим обов`язкам та інтересам служби, грубо порушуючи вимоги своєї посадової інструкції, маючи умисел направлений на збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди, створюючи умови для її одержання, знаходячись в службовому кабінеті завідувача 2-го неврологічного відділення адміністративної будівлі «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» за адресою м. Кривий Ріг, вул. Виноградова, 40, отримав від гр. ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 200 гривень в якості неправомірної вигоди за відсутність пацієнта, який знаходиться на стаціонарному лікуванні, в відділені в нічний час.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та виправдано на підставі ст.373 ч.1 п.1 КПК України, за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, з наступних підстав.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу змісту показань самого обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків обвинувачення: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , та свідків сторони захисту: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_11 , досліджених у судовому засіданні, і детально викладених у вироку.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 під час проведеного судового слідства в суді першої інстанції пояснював, що вину у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав, просив його виправдати та пояснив, що свої функціональні обов`язки завідувача неврологічним відділенням та члена лікарської експертної комісії (ЛЕК) він завжди виконував сумлінно, відповідно до вимог чинного законодавства. За все життя він не скоював жодних злочинів, ніколи не отримував неправомірну вигоду і не створював умов для її отримання.

Судом першої інстанції було встановлено, що свідкам обвинувачення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 взагалі нічого не відомо по фактичних обставинах даного кримінального провадження.

Оцінюючи покази свідка обвинувачення ОСОБА_10 , суд дійшов висновку, що показання вказаного свідка не узгоджуються з показаннями допитаних у суді свідків обвинувачення і захисту та обставинами, встановленими при судовому розгляді. ОСОБА_10 пояснив, що він раніше неодноразово обстежувався в інституті, де його лікуючими лікарями були ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , зокрема, у квітні 2013 року та з 3 січня по 21 чи 23 січня 2014 року, де лікар ОСОБА_27 запропонував йому підійти до ОСОБА_6 , що він і зробив. ОСОБА_6 сказав ОСОБА_10 , що для того, щоб все було нормально, потрібно 2 тис. доларів США, тому ОСОБА_10 передав ці кошти ОСОБА_6 у коридорі 2-го відділення 10 січня 2014 року. За словами даного свідка до цього кроку його спонукав приклад батька, який багато років тому не дав грошей і в результаті цього у нього були проблеми з підтвердженням професійного захворювання. Свідків передачі грошей ОСОБА_10 ОСОБА_6 та інших доказів цьому . не було. Про передачу грошей він нікому не заявляв, а показав про це тільки після виклику його до міліції через значний проміжок часу . Цей свідок пояснив суду, що він дійсно мав ті захворювання, які були встановленні ЛЕК. Разом з тим , згідно титульного листа історії хвороби ОСОБА_10 № 65/11, він дійсно перебував в інституті з 8 січня 2014 року по 24 січня 2014 року, а 10 січня 2014 р ОСОБА_10 не міг розмовляти та домовлятись з ОСОБА_6 , який 8,9,10 січня 2014 року був вихідним , відповідно до оригіналу особистої заяви від 27.12.2013 року про надання вихідних днів 8,9,10 січня 2014 року , підписаної директором НДІ промислової медицини.

Тому, суд першої інстанції показання свідка ОСОБА_10 вважав не щирими, не логічними і недостовірними і , враховуючи наведені дані про його особу такими, що критерію поза розумним сумнівом не відповідають, а тому відкинув їх як доказ обвинувачення.

Що стосується свідка ОСОБА_9 , то його безпосередньо допитати у судовому засіданні не виявилося можливим, оскільки стороною обвинувачення прибуття даного свідка у судове засідання не було забезпечено, незважаючи на те, що дане кримінальне провадження перебувало на розгляді суду більше одного року та суд всіляко сприяв стороні обвинувачення в цьому, неодноразово надсилав повістки про виклик, неодноразово застосував привід. Крім цього, прокурор у судовому засіданні взагалі відмовився від допиту в якості свідка ОСОБА_9 , оскільки, як зазначив прокурор, його допит є недоцільним.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що жоден з допитаних у судовому засіданні свідків обвинувачення не зазначив будь-яких обставин, які б спростовували твердження обвинуваченого про його невинуватість в інкримінованому йому злочині.

При цьому, суд дійшов до висновку, що покази свідків захисту ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_11 не спростовані стороною обвинувачення, у зв`язку з чим визнав, що відсутні підстави вважати, що дані свідки дали неправдиві покази щодо зазначених обставин.

В ході судового розгляду в суді першої інстанції були досліджені документи, на які прокурор послався як на докази у справі, проте які судом першої інстанції також не були визнанні як докази, а саме:

том 1 кп: витяг з кримінального провадження № 0000443; постанова про виділення матеріалів;копія витягу з кримінального провадження №0000152; копія витягу з кримінального провадження №0000152; копія постанови про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 24 травня 2013 року з ч.3 ст. 368 КК України на ч.4 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні № 0000152;копія Положення про лікарську експертну комісію Українського НДІ промислової медицини по встановленню наявності ( відсутності) професійного захворювання ( зв`язку захворювання з умовами праці) , затвердженої 22 вересня 2009 року, яке на час інкримінованих ОСОБА_6 діянь не було чинним.

Копії протоколів про результати оперативної технічних заходів з роздруківкою вхідних та вихідних з`єднань де зафіксовано переговори ОСОБА_29 з пацієнтами «Українського наукової дослідницького інституту промислової медицини» , по вирішенню питань про надання листків непрацездатності та видачі висновку; копія протоколу про результати негласних слідчих розшукових дій від 07.10.2013 року, де зафіксовано при спостереженні за адресою: АДРЕСА_2 приїзд громадянина ОСОБА_29 ; копії протоколів про результатами оперативної технічних заходів, де зафіксовано переговори громадянина ОСОБА_29 з пацієнтами «Українського науково дослідницького інституту промислової медицини» ; копія рапорту оперуповноваженого ВДСБЕЗ ОСОБА_30 про вичерпання усіх способів отримати гласним шляхом відомостей про злочинну діяльність ОСОБА_29 та інших , у тому числі ОСОБА_6 ; копія протоколу про результати проведення негласних слідчих розшукових дій від 11.03.2014 року стосовно спостереження за ОСОБА_29 .

Копія протоколу про результати негласних слідчих дій стосовно громадянина ОСОБА_29 з пацієнтами «Українського науково- дослідницького інституту промислової медицини» .

Ухвала слідчого судді Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу про проведення обшуку в автомобілі Дачія Логан д/н НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_6 ; протокол обшуку від 07.04.2014 року, легкового автомобіля марки «Дачія Логан» , державний номер НОМЕР_1 , за результатами якого нічого не виявлено; ухвала слідчого судді Центрально- Міського суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року на проведення обшуку в автомобілі марки Тойота- Корола , який зареєстрований на сина ОСОБА_6 ОСОБА_25 ; протокол обшуку від 07.04.2014 року автомобіля марки Тойота- Корола , який зареєстрований на сина ОСОБА_6 ОСОБА_25 , в ході якого нічого не виявлено та не вилучено; ухвала Центрально- Міського суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року про надання дозволу на проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_6 - адміністративна будівля поліклініки за адресою: м. Кривий Ріг , вул. Виноградова будинок 40; протокол обшуку від 07.04.2014 року кабінету завідуючого неврологічним відділенням ОСОБА_6 .

Постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 04.06.2014 року без підпису прокурора ; постанова про залучення захисника від 30.04.2014 року адвоката ОСОБА_12 ; постанова про визнання від 30.04.2014 року ОСОБА_6 підозрюваним ; повідомлення від 29.04.2014 року про підозру за ч. 4 ст. 368 КК України; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 30.04.2014 року, де обвинувачений відмовився від дачі показів у зв`язку з станом здоров`я; довідка про відсутність судимостей; довідка про відсутність обліку ОСОБА_6 у лікарів нарколога та психіатра; копія особової справи ОСОБА_6 , розпочата 01.08.1989 року; характеристика ОСОБА_6 , за якою характеризується позитивно; виписний епікриз про наявність у ОСОБА_6 захворювань зору; серцево - судинної системи, внутрішніх органів.

том 2кп: ксерокопія газети « червоний гірник» ; копія трудової книжки ОСОБА_6 ; копія протоколу від 15.04.2014 року про результати проведення негласних слідчих ( розшукових) дій ; копія протоколу про результати проведення негласних слідчих ( розшукових) дій від 14.04.2014 року , за яким громадянин ОСОБА_29 здійснював переговори з посередниками та пацієнтами «Українського науково- дослідницького інституту промислової медицини» ; копія протоколу про результати проведення негласних слідчих ( розшукових) дій від 14.04.2014 року , де ОСОБА_6 спілкується по мобільному телефону з пацієнтами « Українського науково- дослідницького інституту промислової медицини»; клопотання про застосування запобіжного заходу; клопотання слідчого про відсторонення від посади; ухвала слідчого судді про повернення клопотання; копія наказу № 75 від 28.02.2013 року про внесення змін до Наказу від 25.05.2012 року № 97 « Про затвердження нового Положення про ЛЕК Українського НДІ промислової медицини»; ухвала Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_6 , з метою відшукання грошових коштів отриманих злочинним шляхом та інших документів, які мають відношення до вчинення ОСОБА_29 кримінального правопорушення; клопотання слідчого ОСОБА_31 від 27.03.2014 року про проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_2 ; Ухвала слідчого судді Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року про надання дозволу слідчому ОСОБА_32 на проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол обшуку від 07.04.2014 року, у ході якого вилучено документи щодо діяльності інституту; протокол обшуку від 07.04.2014 року , в ході якого у ОСОБА_18 вилучено документи та системний блок; Ухвала слідчого судді Центрально- Міського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.03.2014 року про надання дозволу слідчому ОСОБА_32 на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_18 ; протокол обшуку від 07.04.2014 року , в ході якого у ОСОБА_18 виявлено та вилучено 28600 доларів США, 650 євро, 32200 грн; копія клопотання від 27.03.2014 року на проведення обшуку в автомобілі Шкода Октавія, що належить ОСОБА_18 ; копія клопотання від 27.03.2014 року про надання тимчасового доступу до документів, які перебувають у віданні « Українського науково- дослідницького інституту промислової медицини»; копія ухвали Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.03.2014 року про надання дозволу слідчому ОСОБА_32 до документів, які перебувають у віданні « Українського науково- дослідницького інституту промислової медицини»; клопотання про арешт майна ОСОБА_18 ; ухвала Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.04.2014 року про арешт майна; клопотання про арешт майна ОСОБА_18 , копія Статуту Українського науково- дослідного інституту промислової медицини , затвердженого 18.10.2007 року.

Копія витягу з кримінального провадження № 0000256 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_33 до ЄРДР від 17.04.2014 року; копія довідки про прийняття заяви про злочин , копія протоколу допиту свідка ОСОБА_33 ;копія витягу з кримінального провадження № 0000255 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_34 до ЄРДР від 17.04.2014 року; копія довідки про прийняття заяви про злочин , копія протоколу допиту свідка ОСОБА_34 ;копія витягу з кримінального провадження № 0000254 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_35 до ЄРДР від 17.04.2014 року; копія довідки про прийняття заяви про злочин , копія протоколу про прийняття заяви, копія протоколу допиту свідка ОСОБА_35 ;копія витягу з кримінального провадження № 0000253 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_36 до ЄРДР від 17.04.2014 року; копія довідки про прийняття заяви про злочин , копія протоколу про прийняття заяви, копія протоколу допиту свідка ОСОБА_37 .

Копія постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 29.04.2014 року; копія витягу з кримінального провадження № 0000152; копія ухвали слідчого судді Центрально- Міського суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року про надання слідчому ОСОБА_32 тимчасового доступу до документів , які перебувають у віданні «Українського науково- дослідницького інституту промислової медицини»; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 15.04.2014 року, складений оперуповноваженим ст. лейтенантом міліції ОСОБА_38 , за яким вилучено з Українського науково- дослідницького інституту промислової медицини медичні картки амбулаторних хворих; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.04.2014 року, складений оперуповноваженим майором міліції ОСОБА_39 за дорученням слідчого ОСОБА_31 , за яким отримав копії особових справ лікарів, накази про призначення складу ЛЕК Українського НДІ промислової медицини , функціональні обов`язки учасників ЛЕК; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.04.2014 року , складений оперуповноваженим ст. лейтенантом міліції ОСОБА_38 , за яким вилучено журнали обліку , журнал реєстрації , журнали листків непрацездатності; копія Наказу Українського науково- дослідного інституту промислової медицини №97 від 25.05.2012 року «Про затвердження нового Положення про лікарсько експертну комісію Українського НДІ промислової медицини»; копія Статуту Українського НДІ промислової медицини», затвердженого Наказом МОЗ 18.10.2007 року; рапорти слідчого ОСОБА_31 від 26.07.2014 року про отримання виділених матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_6 ; постанова від 27.06.2014 року прокурора м. Кривого Рогу про продовження досудового розслідування кримінального провадження № 0000443, яка не містить підпису .

Ухвала слідчого судді від 29.05.2014 року про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу особисте зобов`язання; клопотання слідчої ОСОБА_40 від 25.06.2014 року про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 00004543 ; постанова слідчого ОСОБА_31 про приєднання речових доказів по кримінальному провадженню № 0000443 за ч.2 ст. 368 КК України; квитанція № 002677 від 09.07.2014 року про прийняття вилучених 150587 доларів США , 300 євро, 14 559 грн; квитанція №000010 від 17.07.2014 року про отримання на зберігання системного блоку , ноутбуку «АСЕR», флеш накопичувача, банківські картки у кількості 10 штук; мобільний телефон « Pnilips», «Nokia», чотири медичні картки , кредитні картки, системний блок ASUS, флеш накопичувачі два, карта пам`яті та дискета; постанова від 25.07.2014 року про зміну кваліфікації кримінального правопорушення по кримінальному провадженню № 0000596 , внесеного до ЄРДР 14.07.2014 року за ознаками ч.1 ст. 368 КК України на ч.3 ст. 368 КК України; постанова від 25.07.2014 року про зміну кваліфікації кримінального правопорушення по кримінальному провадженню № 0000443, внесеного до ЄРДР 04.06.2014 року за ознаками ч.2 ст. 368 КК України на ч.3 ст. 368 КК України; протокол від 25.07.2014 року про роз`яснення права на захист підозрюваному ОСОБА_6 ; повідомлення від 25.07.2014 року про зміну раніше повідомленої підозри ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 25.07.2014 року; протокол допиту свідка ОСОБА_41 від 28.07.2014 року; постанова про уточнення дати та часу вчинення кримінального правопорушення; постанова від 28.07.2014 року про зупинення досудового розслідування № 0000443; договір на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_12 ; ухвала слідчого судді від 11.08.2014 року про скасування арешту вилученого майна у ОСОБА_18 ; постанова від 12.09.2014 року про відновлення досудового розслідування; постанова від 12.09.2014 року про залучення адвоката ОСОБА_8 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 12.09.2014 року; клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу домашній арешт; ухвала слідчого судді від 12.09.2014 року про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 особисте зобов`язання; клопотання слідчого про відсторонення від посади ОСОБА_6 , ухвала слідчого судді від 12.09.2014 року про відсторонення ОСОБА_6 від займаної посади; постанова від 12.09.2014 року про уточнення анкетних даних підозрюваного ОСОБА_6 ; копія наказу №83 від 09.04.2014 року «Про внесення змін до наказу від 28.02.2013 року №75 щодо складу ЛЕК Українського НДІ промислової медицини»; протокол від 12.09.2014 року про надання доступу підозрюваному ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження.

За клопотанням сторони захисту судом першої інстанції були долучені до матеріалів кримінального провадження та безпосередньо досліджені із наданням відповідної оцінки судом наступні докази:

оригінали заяви ОСОБА_6 , підписаної директором НДІ промислової медицини ОСОБА_18 , про надання йому вихідних днів 8,9,10 січня 2014 року, що підтверджує відсутність обвинуваченого на роботі у вказані дні;

заяви ОСОБА_9 про надання благодійної допомоги на придбання водонагрівача та заяви про прийняття в подарунок водонагрівача від хворих ОСОБА_23 та ОСОБА_9 ;

оригінал рапорту ОСОБА_6 про прийняття водонагрівача на оперативний облік відділення, що підтверджує придбання лікувальним закладом водонагрівача;

копія титульного листа із історії хвороби ОСОБА_10 за № 65/11 і щоденників від 08.01.2014р. та 20.01.2014р.;

копія санітарно-гігієнічної характеристики умов праці ОСОБА_10 , виданої Криворізьким міським управлінням головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області № 2/2-11-3-1099 від 27.03.2013р.;

копії Положення про ЛЕК Українського НДІ промислової медицини Наказ № 97 від 25 травня 2012 р., чинного на час інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, відповідно до п.п. 10, 11 розділу ІІ якого рішення щодо зв`язку захворювання пацієнта з умовами праці приймається на лікарській експертній комісії (ЛЕК) при спільному обговоренні всіма її членами та шляхом голосування,підготовка обґрунтування направлення на ЛЕК та проекту рішення ЛЕК відноситься до функціональних обов`язків лікуючого лікаря, що підтверджується вищевказаним Положенням про ЛЕК (розділ ІІІ, п. 6) та посадовою інструкцією лікаря-невропатолога (розділ 2, п. 2.5.);

посадова інструкція лікаря-невропатолога другого неврологічного відділення;

витяг з «Санитарных правил устройства, оборудования и эксплуатации больниц, родильных домов и других лечебных стационаров. СанПиН 5179-90 п.5.1.»,

розписка ОСОБА_6 про надання грошових коштів на зберігання та довідки про доходи та пенсії ОСОБА_11 , починаючи з 1998 по 2014 роки.

Надаючи оцінку дослідженим письмовим документам та доказам у кримінальному провадженні під час судового розгляду, суд першої інстанції, відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, визнав недопустимими докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Так, копія протоколу про результати негласних слідчих дій від 12.03.2014 року , де зафіксовані розмови громадянина ОСОБА_6 , згідно роздруківок 30.01.2014 року здійснювались розмови з мобільного телефону ОСОБА_6 на мобільний телефон ОСОБА_29 , в ході якого ОСОБА_6 запитує у ОСОБА_29 що по Руссо , останній говорить , що все добре; 05.02.2014 року розмова ОСОБА_6 та начальника відділу шахти, в ході якої ОСОБА_6 повідомляє про те, що у відділенні лежить ОСОБА_42 перший раз, 10.02.2014 року розмова ОСОБА_6 та сина ОСОБА_43 , в ході якої син повідомляє батька, що у нього все добре , потрібно перейти на іншу зупинку , він зробить круг і під`їде, ОСОБА_6 по телефону повідомляє дружину, що гроші поклав на депозит. Однак, вказані роздруківки взагалі не свідчать, що між зазначеними вище абонентами відбувалась розмова щодо викладених у обвинувальному акті обставин.

Крім того, протокол про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 26.02.2014 року, де зафіксовано переговори громадянина ОСОБА_6 , який щоденно, з 8.00 годин до 14.00 годин знаходиться на своєму робочому місці, та з 10.02.2014 року по 14.02.2014р. здійснював переговори з пацієнтами «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» та прийом робочого персоналу в своєму службовому кабінеті. Однак, вказані роздруківки взагалі не свідчать, що між зазначеними вище абонентами відбувалась розмова щодо викладених у обвинувальному акті обставин.

У протоколі про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 02.04.2014 р. (т.2 а.п.8-9) в 2 - 4 абзацах а.п.8 дослівно вказано що «Отримана інформація, що фігурант в період часу з 8.00 по 14.00 годин щоденно знаходиться на своєму робочому місці, та з 13.03.2014 року по 01.04.2014 року здійснює прийом пацієнтів «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини».

Вказана інформація зафіксована на жорсткий диск моделі ST500LM012 серійний номер S2R7J9BDB13757 об`ємом 500 GB № 564 т, в ході огляду якого було встановлено, що фігурант ОСОБА_6 спілкується з пацієнтами «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» та з лікарями відділення, в ході розмов обговорюються питання різного характеру в тому числі і написання діагнозів.

В ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій інформації підтверджуючої факти отримання фігурантом грошових коштів у вигляді неправомірної вигоди не отримано».

Доводи обвинувачення, що у цьому протоколі вказано помилково про те, що «в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій інформації, підтверджуючої факти отримання фігурантом грошових коштів у вигляді неправомірної вигоди не отримано», оскільки на відеозаписі він бачить як свідок ОСОБА_44 дає неправомірну вигоду ОСОБА_45 , суд вважав неспроможними.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 стверджував про те, що вказаний відео запис не був відкритий стороні захисту згідно статті 290 КПК України.

Жодних відомостей про відкриття цих доказів обвинуваченому та його захиснику прокурором не надано, а тому, відповідно до п. 12 ст.290 КПК України, суд не має права допустити вказані відеозаписи, як докази у кримінальному провадженні, і визнає недопустимим.

Разом з тим, період спостереження у цьому протоколі зазначений з 13.03.2014 р. по 01.04.2014 р., тобто органом досудового розслідування констатується відсутність доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованої йому 20 березня 2014 року події. У цьому протоколі вказано, що на відеозапису зафіксовано те, що ОСОБА_6 щоденно знаходиться на своєму робочому місці та з 13.03.2014 року по 01.04.2014 року здійснює прийом пацієнтів «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини», спілкується з пацієнтами інституту та з лікарями відділення, в ході розмов обговорюються питання різного характеру, в тому числі і написання діагнозів.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ці заходи - проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відео контролю особи, що проводився з 13.03.2014 року по 01.04.2014 року за ухвалою слідчого судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_46 № 1215т від 13.03.2014 року стосовно ОСОБА_6 здійснюються по кримінальному провадженню за № 0000152 від 12 квітня 2013 року, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст. 368 ч. 4 КК України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 257 КПК України , якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

В матеріалах кримінального провадження були відсутні будь-які клопотання прокурора про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в іншому кримінальному провадженні.

Окрім іншого, ч.6 ст.110 КПК України встановлено, що постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Так, зі змісту постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань (т.1 а.п.166-168), яка долучена до обвинувального акту 4 червня 2014 року, не зрозуміло які конкретно провадження (за якими епізодами) об`єднуються, яка при цьому не підписана прокурором і не виготовлена на офіційному бланку.

Разом з тим, в матеріалах даного кримінального провадження відсутні дані про об`єднання матеріалів досудових розслідувань за епізодами, пов`язаними з одержанням неправомірної вигоди від ОСОБА_10 та одержанням неправомірної вигоди від ОСОБА_9 .

Про те, що вказані кримінальні провадження об`єднувались в одне провадження суду доказів не надано. Зазначені розбіжності тягнуть за собою визнання недопустими доказами на підтвердження вини ОСОБА_6 , немає в справі жодних даних з Єдиного реєстру досудових розслідувань про належне об`єднання виділення цих матеріалів.

У витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (аркуш 1-4 тому 1-го к.п.) зазначено, що ОСОБА_10 з відповідною письмовою заявою щодо неправомірних дій ОСОБА_6 до Криворізького МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області звернувся 26.07.2014 р., а відомості про це внесені до ЄРДР 04.06.2014 р., а 14.07.2014р. до слідчого відділу КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про це ж саме надійшла заява від гр. ОСОБА_9 і в цей же день про це внесені відомості до ЄРДР.

У матеріалах кримінального провадження відсутня будь-яка заява ОСОБА_9 , так само, як відсутня у матеріалах цього кримінального провадження будь-яка заява свідка зі сторони обвинувачення ОСОБА_10 .

У матеріалах кримінального провадження немає підтверджень виконання вимог п.п. 1 і 3 ч. 2 ст. 60 КПК України стосовно отримання громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від органу, до якого вони подали заяви, документів, що підтверджують прийняття і реєстрацію цих заяв та отримання ними інформацій про закінчення досудового розслідування.

У матеріалах даної кримінальної справи відсутнє доручення керівника органу досудового розслідування слідчому про здійснення досудового розслідування за заявою ОСОБА_9 та за заявою ОСОБА_10 (ст. ст. 39 та 214 ч. 7 КПК України), так само як слідчим всупереч ч. 6 ст. 214 КПК України не повідомлено керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування за цими фактами (цими заявами), підстави початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною 5 ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Всупереч цьому, з матеріалів даного кримінального провадження неможливо встановити що ж саме свідчило про вчинення кримінального правопорушення та стало підставою для внесення вищезазначених відомостей відповідно, і саме 04.06.2014 р. та 14.07.2014 р. до ЄРДР та початку розслідування: подання кимось якоїсь заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення чи самостійне виявлення слідчим або прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, за відсутності доручення керівника органу досудового розслідування слідчому про здійснення досудового розслідування за заявою ОСОБА_9 та за заявою ОСОБА_10 , слідчому ОСОБА_47 . Ухвалою слідчого судді від 28.03.2014 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_6 .

Тим самим суд задовольнив клопотання слідчого, яке не містить дати погодження прокурором, надавши дозвіл слідчому ОСОБА_32 на проведення обшуку, який, всупереч вимогам кримінально-процесуального кодексу, проведено слідчим ОСОБА_48 та складено протокол обшуку від 07.04.2014 року. Тому грошові кошти у сумі 150087 доларів США, 300 Євро, 14 559 грн., системний блок, ноутбук « ACER», флеш накопичувач, банківські картки, мобільний телефон Philips, мобільний телефон марки Нокіа С2-03, чотири медичних картки, кредитні картки , системний блок ASUS, два флеш накопичувавача , карта пам`яті та дискета , були вилучені незаконно.

Однак, ст. 9 КПК України передбачає, що слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог цього Кодексу.

За таких обставин, грошові кошти у сумі 150087 доларів США, 300 Євро, 14 559 грн , системний блок, ноутбук « ACER», флеш накопичувач , банківські картки, мобільний телефон марки Philips, мобільний телефон марки Нокіа С2-03, чотири медичних картки, кредитні картки, системний блок ASUS, два флеш накопичувавача, карта пам`яті та дискета, визнані по справі речовим доказом, згідно постанови від 09 липня 2014 року, отримані всупереч порядку встановленому КПК України, у зв`язку з чим на підставі ст. 86 КПК України, суд не визнав їх допустимим доказом.

Не підписана прокурором м. Кривого Рогу постанова про продовження строку досудового слідства від 27 червня 2014 року (т.2 а.п.183-188), у зв`язку з чим у суду першої інстанції виникли обґрунтовані сумніви у законності всього досудового розслідування у даному кримінальному провадженні після вказаної вище дати, у тому числі пред`явлення ОСОБА_6 зміненої підозри, складення обвинувального акту.

Не підписано прокурором (не погоджено з ним) постанову про зупинення досудового розслідування від 28 липня 2014 року (т.3 а.п.24-28).

Всупереч вимогам ч.1 ст.85, ч.1 ст.317 КПК України до обвинувального акту прокурором долучено документи, які безспірно не мають значення для цього кримінального провадження.

Доводи державного обвинувача про те, що розбіжності та неточності є лише технічною помилкою, суд вважав непереконливими, незаконними, оскільки значна їх кількість свідчить про суттєві недоліки та недбальство слідства по даному кримінальному провадженню.

Крім іншого, судом встановлено, що в ході досудового розслідування попередній захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 , був залучений слідчим до участі у даному кримінальному провадженні за відсутності ордера, що не узгоджується з вимогами п.2 ч.1 ст. 50 КПК України (т.3 а.п.31-33).

Оцінюючи наведені докази надані сторонами кримінального провадження суд виходив з того, що допустимість доказів це властивість, яка визначає здатність фактичних даних бути використаними у розгляді судової справи. Ця властивість забезпечується дотриманням таких правил: доказ повинен бути отриманий належним суб`єктом; із належного джерела; із додержанням належної правової процедури; доказ не повинен бути отриманий на підставі неприпустимого джерела та не повинен засновуватись на чутках.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналізуючи досліджені докази по справі показання обвинуваченого, свідків, а також матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що доказів прокурором під час судового розгляду, не дивлячись на те, що обов`язок доказування згідно ст.92 КПК України покладається на слідчого та прокурора, не надано, і суд не має можливості перебирати цей обов`язок на себе та встановлювати або витребувати за власної ініціативи будь-які докази, а за таких обставинах суд вважає, що жоден з перевірених судом доказів не підтверджує обставин щодо участі ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які б прямо чи побічно стверджували про злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а доводи прокурора в частині можливості прийняття зазначених доказів як таких, які зібрані у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону є необґрунтованими.

Тому, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 на підставі ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ним вчинено кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується обвинувачений.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор прохав колегію суддів задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та виправдано на підставі ст.373 ч.1 п.1 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю та неповнотою судового слідства, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо, просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а виправдувальний вирок суду від 25.01.2016р. залишити без змін, задовольнити заперечення захисника ОСОБА_8 на апеляційну скаргу прокурора.
Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України.

Докази винуватості ОСОБА_6 , на які посилалися органи досудового розслідування, були перевірені судом першої інстанціями та згідно зі ст.94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності. Тому, колегія суддів вважає, що є не обґрунтованими апеляційні вимоги прокурора щодо не зазначення судом першої інстанції в оскарженому рішенні мотивів та підстав визнання тих чи інших доказів недопустимими у справі, як і посилання щодо безпідставності визнання таких доказів недопустимими.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали кримінального провадження в апеляційному порядку, погоджується з доводами суду першої інстанції щодо правильності оцінки доказів у справі, оскільки судом при прийнятті рішення дотримано вимоги як національного, так і міжнародного законодавства.

Так, суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, провів судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зробив належний аналіз доказів, що були надані сторонами обвинувачення та захисту, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що вчинені кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 пояснював, що не вчиняв інкриміновані кримінальні правопорушення , просив його виправдати та пояснив, що свої функціональні обов`язки, як завідувача неврологічним відділенням та члена лікарської експертної комісії (ЛЕК) він завжди виконував сумлінно, відповідно до вимог чинного законодавства. За все життя він не скоював жодних злочинів, у тому числі, ніколи не отримував неправомірну вигоду і не створював умов для її отримання.

Стосовно вказаного в обвинувальному акті комплексу дій, за які він нібито отримував неправомірну вигоду, пояснив, що професійне захворювання встановлюється на лікарській експертній комісії після колективного обговорення більшістю голосів. Він не мав можливості встановлювати профзахворювання самостійно чи гарантувати встановлення професійного захворювання. Процедура встановлення зв`язку захворювання з умовами праці регламентована в Додатку 14 до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві».

Рішення ЛЕК ґрунтується на відомостях, які представлені в документах, наданих відповідними установами.

Копія трудової книжки для визначення стажу роботи в умовах дії виробничих факторів надається за місцем роботи, виписка з амбулаторної картки та направлення хворого на комісію з медичним висновком лікаря - профпатолога медичним закладом - за місцем проживання чи роботи хворого; санітарно-гігієнічна характеристика умов праці чи інформаційна довідка надавались Держсанепідслужбою. Ці медичні документи не знаходились у його розпорядженні , історії хвороби готували безпосередньо лікуючі лікарі, які вносили туди відомості із зазначених документів, але він на час розглядуваних подій не був лікуючим лікарем.

Негативні фактори умов праці при рішенні ЛЕК оцінювались згідно представлених Держсанепідслужбою документів: санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці, доповненнях до неї та листах. В залежності від цих документів і відображаються у висновках ЛЕК фактори умов праці. Ні лікуючі лікарі, ні завідувачі відділення, ні члени ЛЕК не мають ніякого відношення до складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці. З огляду на це, «відображення наявності негативних факторів умов праці», як це описано в обвинуваченні, ніяк не може бути «гарантованим» будь-ким одноособово, в тому числі, ним.

В обвинувальному акті також неправильно вказаний порядок направлення хворих у клініку науково-дослідного інституту. В дійсності, спочатку хворий звертається до поліклініки інституту, а потім, при необхідності, направляється на стаціонарне лікування у відділення за профілем захворювання. В обвинувальному акті сказано: «Згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці хворого та отриманого в лікувально-профілактичних закладах направлення до «Українського науково-дослідного інституту промислової медицини» для проходження стаціонарного або амбулаторного лікування, хворий звертається до члена лікарсько-експертної комісії, завідувача неврологічного відділення ОСОБА_6 який призначає лікаря або веде пацієнта самостійно». Спочатку хворий звертається до реєстратури консультативно-діагностичного поліклінічного відділення, проходить обстеження у цьому відділенні, а потім, при необхідності, направляється лікарем на стаціонарне лікування у відділення за профілем захворювання. Це також підтверджується Стандартами надання консультативної допомоги у консультативно-діагностичному поліклінічному відділенні, які затверджені наказом Українського НДІ промислової медицини № 9 від 02.01.2014 року, де вказані висновки щодо тактики подальшого ведення хворого.

Далі в обвинуваченні зазначено: «В ході лікування в умовах стаціонару, ОСОБА_6 за умови попереднього отримання неправомірної вигоди, або попередньо досягнувши згоди в наданні пацієнтом такої вигоди, отримавши гарантії в її виплаті, перевіряв зміст та вносив свої корективи щодо опису історії захворювання, в якому відображав власну думку, як завідуючого неврологічного відділення, яка не відповідала дійсності зазначаючи при цьому що захворювання пацієнта є результатом впливу негативних факторів умов праці, що призвели до втрати працездатності саме на виробництві, що в подальшому надавало можливість пацієнту отримати регрес». Разом з тим, пояснив суду, що він ніколи не мав намірів викривляти і не викривляв дійсні симптоми хвороби, завжди намагався об`єктивно проводити діагностику захворювання, звісно, в межах свого досвіду та знань. Тим більше, що достовірна та своєчасна діагностика є запорукою ефективного лікування хворого та поліпшення стану його здоров`я.

Щодо конкретного опису хвороби ОСОБА_10 , то він ніколи не вносив корективи в цей опис. Це видно при порівнянні опису хвороби за 08.01.2014 р., коли хворого описував лікар самостійно, та опису хвороби при сумісному огляді хворого на лікарській комісії неврологічного відділення за 20.01.2014 р., описи хвороби ідентичні в обох випадках.

Щодо опису впливу негативних факторів умов праці, то згідно вищевказаної процедури встановлення зв`язку захворювання з умовами праці, відомості про них зазначені в санітарно-гігієнічній характеристиці. Так, шкідливі виробничі фактори вносяться в історію хвороби згідно наданим санітарно-гігієнічним документам, тож ніяк не можуть бути гарантовані ні ним , ані лікуючим лікарем.

У даному випадку, у ОСОБА_10 в історії хвороби зазначені такі виробничі фактори: «Згідно СГХ умов праці Криворізького міського управління головного управління держсанепідслужби у Дніпропетровській області № 2/2-11-3-1099 від 27.03.2013 р. наражався на дію комплексу виробничих шкідливостей: фізичне перевантаження, вимушена робоча поза, виробничий пил та шум з перевищенням гранично допустимих величин, несприятливий виробничий мікроклімат».

Вказані шкідливості перевищують норму і в санітарно-гігієнічній характеристиці, і в історії хвороби. Отже, версія про те, що відображені лікарем в опису історії хвороби умови праці не відповідають дійсності, і є помилкою слідчих органів. Йому невідомі випадки, коли до вирішення на ЛЕК питання зв`язку захворювання з умовами праці якийсь лікар із співробітників інституту зазначав про те, що захворювання пацієнта є професійним та розвилося в результаті впливу негативних факторів умов праці.

В обвинувальному акті перемішані його функціональні обов`язки з хибними версіями слідства. При зазначенні його функціональних обов`язків перекручено факти: насправді, він спочатку затверджував обґрунтування направлення на засідання лікарсько-експертної комісії, а виписки затверджував тільки після прийняття рішення комісією.

Відносно підготовки проекту рішення ЛЕК, то це відноситься до функціональних обов`язків лікуючих лікарів, вони готують для хворих обґрунтування направлення на ЛЕК. Це підтверджується Положенням про ЛЕК, яке є в матеріалах провадження та Положенням про ЛЕК від 25.05.2012 р. (розділ ІІІ, п. 6), яке саме діяло на час інкримінованих йому і діє на теперішній час; посадовою інструкцією лікаря-невропатолога (розділ 2, п. 2.5).

На ЛЕК направляються всі без винятку хворі, які були направлені в клініку інституту на обстеження з підозрою на професійне захворювання. Тому, ні лікар, ні завідувач відділенням не розглядають питання направляти чи не направляти такого хворого на ЛЕК, і не можуть впливати на вирішення цього питання. До винесення рішення ЛЕК щодо характеру захворювання ні лікуючий лікар, ні завідувач відділення не можуть зазначати, що захворювання є результатом впливу негативних факторів виробництва.

Відносно констатації факту зв`язку захворювання пацієнта з умовами праці, то рішення приймається на підставі клінічних, функціональних досліджень (амбулаторних або стаціонарних) з урахуванням відомостей, зазначених у копії трудової книжки для визначення стажу роботи в умовах дії виробничих факторів; виписці з амбулаторної картки (форма 025/у); історії хвороби за весь період спостереження; направленні хворого на комісію з медичним висновком лікаря - профпатолога; санітарно-гігієнічній характеристиці умов праці чи інформаційній довідці про умови праці працівника, що складається фахівцями установи державної санітарно-епідеміологічної служби, яка здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, у разі підозри в нього професійного захворювання (отруєння); при спільному обговоренні всіма членами ЛЕК. На це також вказує положення про ЛЕК від 25.12.2012 р. (розділ ІІ, п. 10,11).

На засіданні ЛЕК обґрунтування готує лікуючий лікар, який там представляє відповідні медичні документи, хворого оглядають, у ході обговорення члени ЛЕК висловлюють свою думку. ЛЕК складається не менше з 8 чи 9 членів, рішення приймається більшістю, члени ЛЕК мають право висловити особисту думку.

При вирішенні питання про захворювання ОСОБА_10 ніхто із членів ЛЕК не висловлював особливої думки. Що стосується описаних в обвинувальному акті подій стосовно ОСОБА_10 , зазначив, що вони повністю не відповідають дійсності та є вимислом.

Самого ОСОБА_10 в обличчя не пам`ятає, але, ймовірно, міг його бачити та оглядати на спільному обході серед інших хворих, але не в розглядуваний період часу: 8-10 січня 2014 року, так як його, ОСОБА_6 , на роботі не було, бо він у ці дні брав відгули та ще й хворів, тож не міг в ці три дні спілкуватись з ОСОБА_10 .

Стосовно ОСОБА_9 , то хворі самі вирішили в якості благодійної допомоги придбати новий водонагрівач для відділення, тому що старий водонагрівач вийшов з ладу, не підлягав ремонту та був непридатний для експлуатації. ОСОБА_9 з цією метою підійшов до нього та вони пішли до сестри-господарки, де ОСОБА_9 підтвердив свої наміри. До певної суми, яку зібрали хворі на водонагрівач, він додав свої гроші. Після чого водонагрівач було придбано без безпосередньої його участі. Як потім дізнався зі слів сестри-господарки ОСОБА_22 , водонагрівач був придбаний нею разом із ОСОБА_9 , який і доставив його в інститут на своєму автомобілі. Водонагрівач був встановлений та поставлений на облік відділення. Водонагрівач необхідний для роботи відділення з урахуванням вимог санітарного законодавства для забезпечення постачання гарячої води. Деякі пацієнти чи то за сімейними обставинами, чи з інших причин не перебувають у відділенні в нічний час, якщо це не заважає лікувальному процесу та не несе загрози життю хворого, але ні про які гроші за це не може бути й мови. Написання такої заяви - це тільки практика, що склалася. Робота без водонагрівача у відділенні заборонена і через припис санітарно-епідеміологічної служби могла бути зупинена. Централізоване постачання гарячої води у лікарні відсутнє на протязі багатьох років.

Вилучені кошти при обшуку 7 квітня 2014 р. за адресою АДРЕСА_1 , частково належать його батькові ОСОБА_11 , який надав йому для зберігання 150000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США, тому що в нього не було умов для зберігання цих коштів, батьки збиралися робити ремонт у квартирі.

Те, що гроші належать батькові підтверджується оригіналами довідок про його доходи, розпискою ОСОБА_6 про надання йому грошей на зберігання. Ніяких відеозаписів в ході досудового розслідування йому ніхто не пред`являв.

Крім того, суд першої інстанції безпосередньо дослідив в судовому засіданні показання свідків обвинувачення та захисту, показання яких зафіксовані на цифровому носії інформації.

Свідок обвинувачення ОСОБА_13 головний лікар «Українського науково дослідницького інституту промислової медицини», суду пояснила, що , ЛЕК працює відповідно до Положення про ЛЕК. У перший день перебування у закладі хворого оглядає лікар, ставить попередній діагноз, призначає обстеження відповідно до виявленого захворювання. На третій день перебування у закладі лікарем встановлюється клінічний діагноз хворого, та лікуючий лікар виносить питання на ЛЕК, пише обґрунтування і передає на погодження завідуючому відділенням. Перед засіданням ЛЕК хворих оглядає завідуючий відділенням, і хворий представляється лікуючим лікарем на ЛЕК, оглядається хворий і уся документація. Комісія, а не лікар, приймає рішення , чи є встановлене захворювання професійним, ступінь втрати професійної працездатності, при цьому рішення приймається колегіально , більшістю голосів , тобто 50-т та більше відсотків. До вирішення питання на ЛЕК неможливо встановити професійне захворювання, лікар самостійно та один член ЛЕК не може встановити професійне захворювання.

Усі хворі перебувають на стаціонарному лікуванні, проте за їхніми особистими заявами можуть бути відпущені додому. Заклад фінансується дуже погано, гроші надходять лише на їжу хворих та зарплату працівникам. У разі поломки якогось агрегату лікарі купують необхідне за власні кошти.У поточному році на ремонт всієї лікарні виділено тільки 3000 грн. У фізкабінеті обов`язково повинен бути водонагрівач для проведення маніпуляційних процедур , за вказівкою санстанції. Водонагрівачі встановлені у зв`язку з відсутністю централізованого постачання. При виході із ладу водонагрівача робота маніпуляційної блокується, необхідно повністю перенести усе обладнання до іншого відділення.

Хворих на прізвище ОСОБА_44 та ОСОБА_49 не знає. ОСОБА_6 знає понад 20 років, характеризує його лише з позитивної сторони, відповідальний, скрупульозний, виважений, добрий, завжди надає колегам необхідну допомогу, фактів зловживань з боку ОСОБА_6 ніколи не було, скарги будь-якого характеру відсутні.

Свідок обвинувачення ОСОБА_14 завідуюча консультативно-діагностичним поліклінічним відділенням «Українського наукового дослідницького інституту промислової медицини» ,суду пояснила, що працює лікарем терапевтом, являється членом ЛЕК. Для того , щоб хворий був представлений на засідання ЛЕК спочатку його необхідно госпіталізувати у відділення , лікуючий лікар його обстежує ,лише після цього готує на засідання ЛЕК. Весь цей час хворий перебуває у стаціонарному відділенні. Після цього лікар представляє хворого та усі документи щодо його стану здоров`я на засіданні ЛЕК і шляхом голосування, більшістю голосів виноситься рішення. До рішення ЛЕК будь- якого висновку про наявність чи відсутність професійного захворювання встановити неможливо. Що стосується технічного забезпечення пояснила, що фінансування дуже низьке, у разі поломки якогось приладу при наявності коштів ремонтує за власний рахунок. Табель обліку робочого часу веде старша медична сестра, за раніше відпрацьований час передбачено відгул, при цьому зацікавленою особою пишеться відповідна заява. ОСОБА_6 знає з 2008 року, характеризує як хорошого лікаря, ввічливу, інтелігентну, виховану людину.

Свідок обвинувачення ОСОБА_15 суду пояснив, що працює заступником директора « Українського наукового дослідницького інституту промислової медицини», є членом ЛЕК закладу. Під час засідання ЛЕК хворого представляє лікуючий лікар цього ж закладу. За результатами представлення хворого, вивчення документів , колегіально, більшістю голосів, шляхом голосування приймається відповідне рішення, один член ЛЕК ніякого рішення прийняти не може. Хворих на прізвище ОСОБА_50 та ОСОБА_44 не пам`ятає, оскільки в одне засідання проводиться огляд від 20 до 40 осіб, хто був їхнім лікуючим лікарем не пам`ятає. Були непоодинокі випадки придбання необхідних препаратів та ремонт за власні кошти, оскільки фінансування установи дуже низьке. Вказав, що за особистою заявою хворий стаціонарного відділення може бути відпущений додому. ОСОБА_6 характеризує лише з позитивної сторони, як досвідченого спеціаліста, дуже хорошу людину, спокійний, врівноважений, займається наукою, скарги на нього взагалі ні від хворих, ні від працівників закладу не надходили.

Свідок обвинувачення ОСОБА_16 суду пояснив, що він працює старшим науковим працівником «Українського наукового дослідницького інституту».У разі необхідності хворих зі стаціонару відпускають додому за особистою заявою, безкоштовно. ОСОБА_6 характеризує як кваліфікованого професіонала, хорошу людину.

Свідок обвинувачення ОСОБА_17 суду пояснила, що працює лікарем терапевтом першого терапевтичного відділення « Українського науково дослідницького інституту промислової медицини». Установа фінансується з державного бюджету , фінансування не належне. Якщо щось виходить з ладу , то заміна та ремонт здійснюється тривалий час. Хворі постійно перебувають на стаціонарному лікуванні, проте за заявою можуть бути відпущені додому , безкоштовно. У закладі відсутнє гаряче водопостачання понад п`ять років, наявність гарячої води необхідна для хворих. ОСОБА_6 характеризує лише з позитивної сторони, як професіонала, хорошу людину.

Свідок обвинувачення ОСОБА_18 суду пояснила, що з травня 2012 року обіймає посаду директора «Українського наукового дослідницького інституту промислової медицини», в її обов`язки входить керування усією діяльністю інституту, обвинувачений ОСОБА_6 підлеглий. Заклад фінансується з бюджету, з яких виділяються кошти на заробітну плату працівників, лікування та харчування хворих. На ремонт агрегатів та техніки, які виходять з ладу кошти не виділяються. Про усі поломки інформують директора, для вирішення питань. Були випадки надання закладу добровільної допомоги у виді техніки , то все оформлюється через бухгалтерію і ставиться на облік, після резолюції на відповідній заяві, іншої процедури не існує. Гарячого водопостачання у закладі взагалі не було.Хворий, який перебуває на стаціонарному лікуванні за особистою заявою , може бути відпущений на ніч додому, за що плата не передбачена. До квітня 2014 року вона очолювала ЛЕК, якій надано право діагностувати професійне захворювання, згідно Наказу МОЗ №133. Перш ніж ЛЕК отримує документи на розгляд, хворий госпіталізується до стаціонарного відділення, де він оглядається , і лише при наявності направлення обласного лікаря профпатолога, санітарної гігієнічної характеристики умов праці СЕС, виписок з історії хвороб та амбулаторних карток, копії трудової книжки документи передаються секретарю ЛЕК на розгляд. Рішення виноситься колегіально більшістю голосів. Встановити наявність професійного захворювання до засідання ЛЕК , або ж одним членом ЛЕК взагалі не можливо. З ОСОБА_6 взагалі ніяких розмов щодо конкретних хворих не було, всі ці питання обговорюються під час засідання комісії. Пам`ятає, що підписувала заяву ОСОБА_6 щодо надання вихідних за раніше відпрацьовані дні, але на які саме не пам`ятає. За заявою хворого , якого саме не пам`ятає, у 2014 році на облік було постановлено водонагрівач у неврологічне відділення. Хворих на прізвище ОСОБА_44 та ОСОБА_50 взагалі не пам`ятає. ОСОБА_6 характеризує лише з позитивної сторони , як хорошого фахівця та добру людину.

Свідок обвинувачення ОСОБА_19 суду пояснила, що працює завідувачем терапевтичного відділення «Українського наукового дослідницького інституту промислової медицини» , з ОСОБА_6 знайома з 1991 року. У необхідних випадках стаціонарного хворого за його заявою відпускають додому. Гаряче водопостачання у закладі взагалі відсутнє, у відділенні встановлений водонагрівач. Осіб на прізвище ОСОБА_50 та ОСОБА_44 не знає. ОСОБА_6 характеризує лише з позитивної сторони, як працівника та як людину.

Свідок обвинувачення ОСОБА_10 суду пояснив, що знайомий з ОСОБА_6 , оскільки перебував на лікуванні у квітні 2013 року та з 3 по 21 чи 23 січня 2014 року. Під час роботи на посаді прохідника одержав професійне захворювання, яке необхідно було підтвердити.Перша міська лікарня направила його до Інституту професійних захворювань. Лікуючим лікарем у 2014 році був лікар ОСОБА_27 . ОСОБА_51 приходив лише на огляди хворих приблизно один раз на тиждень. Під час перебування у лікарні він проходив процедури та повертався додому, оскільки усі палати були зайняті хворими. Лікар ОСОБА_27 сказав, що необхідно підійти до ОСОБА_6 . Коли він підійшов у коридорі до ОСОБА_6 , то останній сказав, що необхідно йому дати 2000 тисячі доларів, щоб були нормальні відсотки втрати працездатності та відповідно нормальна сума регресних виплат, він це сприйняв як ультиматум та погрозу. Крім іншого, ОСОБА_6 сказав, щоб це не розповсюджувалось. Він зрозумів, що необхідно заплатити, оскільки не буде встановлено професійне захворювання. До правоохоронних органів не звертався, оскільки боявся, що все буде знято. 800 доларів у нього було особисто, а 1200 доларів узяв у своїх батьків. Передача грошей 2000 доларів відбулась, коли точно , не пам`ятає, можливо 9 чи 10 січня 2014 року біля кабінету ОСОБА_6 .Після засідання ЛЕК йому дали висновок. Рішення ЛЕК про профзахворювання він отримав за свої реальні захворювання, які були встановлені іншими лікарями, а не ОСОБА_6 . Він не бачив, щоб ОСОБА_6 підходив до лікарів , які входять до складу комісії і про щось їх просив. Хто був головою ЛЕК він не знає. З заявами до голови, чи членів ЛЕК , правоохоронних органів не звертався. Влітку 2014 року його викликали до УВС м. Кривого Рогу і запитали , чи давав гроші конкретно ОСОБА_6 за висновок ЛЕК, і він повідомив, що дійсно давав і розповів те саме, що у судовому засіданні. За власною ініціативою слідчий з його слів написав якийсь документ, можливо це заява чи допит. Слідчий запропонував викласти усі факти, і він вирішив написати, оскільки зараз йде боротьба з корупцією. Він розповідав про бронхіт, радикулопатію, глухоту. Термін підтвердження професійного захворювання у найкоротший термін- не розуміє. Йому встановлено 55-ть відсотків втрати професійної працездатності, регрес він отримує. Що таке розслідування професійного захворювання не розуміє. Про будь-яку відповідальність його не попереджували. Ніякого документу з правоохоронного органу щодо розслідування не отримував. ОСОБА_52 на прізвище ОСОБА_44 не знає. У слідчого на ім`я ОСОБА_53 був близько 1,5- 2 години, було складено три чи чотири документи, які саме не пам`ятає, про що не пам`ятає. Він щось також писав, а потім слідчий передруковував, ознайомився, за змістом було те саме і все правильно. Він підписував якісь документи, чи підписував слідчий не пам`ятає. Слідчий задавав питання щодо завдання матеріальної шкоди йому, щодо спричинення насильства не запитував. Він відмовився у цей день від одночасного допиту з ОСОБА_6 , оскільки не хотів хвилюватись, ця людина йому неприємна. Після другого виклику цим слідчим приблизно через два тижні повідомлено , що можуть викликати в суд, а він написав, що не хоче зустрічатись з ОСОБА_6 .

Свідок захисту ОСОБА_20 суду пояснила, що працює медичною сестрою другого неврологічного відділення « Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини».Вказала, що пацієнтам стаціонарного відділення у виключних випадках, при наявності необхідності, надається дозвіл бути відсутніми у нічний час у відділенні за заявою хворого. Лікуючий лікар вирішує заяву. Вказала, що з 08 січня 2014 року включно по 10 січня 2014 року ОСОБА_6 на роботі не було, оскільки він перебував у відгулах за раніше відпрацьований час, при цьому вказала, що вона веде зошит обліку працівників відділення , формує табель виходу працівників на роботу. Хворих на прізвище ОСОБА_50 та ОСОБА_44 не знає. У 2014 році у маніпуляційному відділенні неврологічного відділення вийшов з ладу водонагрівач. З часу її роботи з 2006 року у відділенні не було централізованого гарячого водопостачання. ОСОБА_6 характеризує лише з позитивної сторони як працівника та людину.

Свідок захисту ОСОБА_21 суду пояснила, що на теперішній час виконує обов`язки завідуючої неврологічним відділенням « Українського науково- дослідницького інституту промислової медицини». За заявою стаціонарного хворого його може бути відпущено додому за сімейними обставинами. Потреба гарячої води у відділенні є постійною за вимогами СЕС. Пам`ятає, що у 2014 році до Різдвяних свят ОСОБА_6 був на роботі , а після цих свят не було. Характеризує позитивно як добру, чуйну людину, відповідального працівника та науковця.

Свідок захисту ОСОБА_22 сестра господарка « Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» , суду пояснила, що в березні 2014 р. у відділенні вийшов з ладу бойлер. Запрошений нею електрик після огляду зламаного бойлеру заявив, що той не підлягає ремонту. В інституті вже близько 11-и років немає централізованої гарячої води, а без неї СЕС може закрити маніпуляційний кабінет. Завгосп інституту заявив, що можливості придбати новий бойлер немає. Пацієнт ОСОБА_44 запропонував свою допомогу в придбанні бойлеру і дав для цього 200 грн. При цьому, ним були написані відповідні заяви. Гроші для придбання бойлеру дав ще один пацієнт, прізвище якого вона вже не пам`ятає, який також про це писав заяви, як і ОСОБА_44 . ОСОБА_6 для придбання нового бойлеру дав свої 350 грн., так як для покупки нового бойлеру цих грошей не вистачало . Вона разом з ОСОБА_54 їздила в магазин вибирати бойлер. В інституті недостатнє матеріальне забезпечення, бувають випадки, коли на миючі засоби працівники збирають по 10 грн.

Свідок захисту ОСОБА_23 суду пояснив, що є інвалідом 2-ї групи та лікувався у НДІ у 2014 році у другому неврологічному відділенні . З ОСОБА_54 особисто не знайомий. У відділенні гарячої води не було. Він випадково почувши розмову сестри-господарки на ім`я ОСОБА_55 з якимось чоловіком про те, що в маніпуляційному кабінеті зламався бойлер, запропонував цій сестрі-господарці свою допомогу у придбанні нового бойлеру, після чого він дав їй 400 грн. При цьому, ОСОБА_23 за пропозицією сестри-господарки написав 2 заяви про своє бажання допомогти в придбанні водонагрівача для відділення в якості подарунка та про прийняття від нього грошей, дати на заявах відповідали дійсності. Раніше відпрошувався додому у свого лікуючого лікаря на ніч за заявою. Коштів у нього за це ніхто не вимагав і він не чув, щоб за це вимагали у когось гроші.

Свідок захисту ОСОБА_24 суду пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 7 квітня 2014 року у їхній квартирі був обшук, після якого були вилучені кошти 150000 тисяч доларів США , які належати свекру ОСОБА_11 , які він передав сину на зберігання у березні 2014 року. Решта 10500 грн, 700 євро, 80 доларів їхні особисті гроші з чоловіком. 8,9,10 січня 2014 року чоловік ОСОБА_6 не працював , оскільки знаходився у відгулах за раніше відпрацьований час , і саме у ці дні вони планували поїздку до міста Полтави , проте через хворобу чоловіка плани змінились і вони були удома.

Свідок захисту ОСОБА_25 суду пояснив, що проживає разом з батьками. У середині квітня 2014 року у їхній квартирі працівниками міліції було проведено обшук , у ході якого вилучено 150000 доларів США , які належать дідусеві ОСОБА_11 , які він привіз у кінці березня цього року на зберігання батькам, та 10000 гривень , які належать батькам. З 07 січня 2014 року декілька днів батько не працював , оскільки планував разом з матір`ю їхати у Полтаву , проте захворів. Про благодійні внески до інститут йому нічого не відомо.

Свідок захисту ОСОБА_11 суду пояснив, що за період своєї трудової діяльності та сімейного життя зібрав 150000 тисяч доларів , які у кінці березня 2014 року дав на зберігання своєму сину ОСОБА_6 , про що була написана розписка. Це відбувалось у їхній квартирі у присутності сина , його дружини ОСОБА_24 та онука ОСОБА_56 . Знає , що у квітні 2014 року був обшук за місце проживання сина ОСОБА_6 і ці гроші були вилучені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що свідкам обвинувачення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 взагалі нічого невідомо про фактичні обставини даного кримінального провадження, та вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що свідки обвинувачення не зазначили будь-яких обставин які б спростовували твердження обвинуваченого про його невинуватість в інкримінованому йому злочині.

При цьому, колегія суддів вважає правильною позицію суду першої інстанції щодо безпосереднього дослідження доказів допиту свідків обвинувачення ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а не посилання на їх показання, які були здобуті під час досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів, враховуючи положення ст.ст.84-87 КПК України щодо належності і допустимості доказів у справі, при аналізі доказів, наданих сторонами кримінального провадження та безпосередньо досліджених в судовому засіданні судом першої інстанції, враховуючи, що покази зазначених свідків захисту стороною обвинувачення не спростовані, приходить до висновку, що суд правильно констатував висновки про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що свідки сторони захисту кримінального провадження дали неправдиві покази по зазначеним обставинам.

Також не обґрунтовані апеляційні твердження прокурора щодо істотного порушення норм кримінального процесуального закону судом через не оголошення у судовому засіданні свідчень заявленого стороною обвинувачення свідка ОСОБА_9 , на допиті якого наполягав прокурор, та не надання їм правової оцінки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд безпосередньо не допитував свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні через стан його здоров`я, як вказано в його заяві.. Стороною обвинувачення прибуття даного свідка у судове засідання не було забезпечено, незважаючи на те, що дане кримінальне провадження перебувало на розгляді суду більше одного року та суд всіляко сприяв стороні обвинувачення в цьому, неодноразово надсилав повістки про виклик, неодноразово застосував привід (а.п.61оборот, 69-71, 83 оборот, 84, 88, 89, 91 оборот, 92, 95, 97, 104 оборот, 105, 109, 112, 114, 117 оборот, 225 оборот т.4). Крім цього, прокурор у судовому засіданні від 28.12.2015р. відмовився від допиту в якості свідка ОСОБА_9 , оскільки, як зазначив прокурор, його допит є недоцільним (а.п.233 т.4), що вбачається із журналу перебігу судового засідання і також зафіксовано на цифровому носії інформації.

Суд першої інстанції правильно не надав правової оцінки поясненням свідка ОСОБА_9 , які були отриманні під час досудового розслідування, оскільки суд досліджує докази безпосередньо в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.23 ч.1 КПК України.

Колегією суддів враховано, що стороною обвинувачення прибуття даного свідка у судове засідання не було забезпечено, відповідно до вимог ст.23 ч.3 КПК України, з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом. Посилання в апеляційній скарзі прокурора на заяву заявленого стороною обвинуваченого свідка ОСОБА_9 про неможливість його участі в судовому засідання через стан здоров`я та оголошення його показань, судом досліджувалась, була долучена до матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора безпосередньо перед відмовою прокурора від допиту цього свідка і закінченням з`ясування обставин та перевірки їх доказами, що також зафіксовано на цифровому носії інформації. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять заяв, пояснень або протоколів допиту ОСОБА_9 в будь-якій формі.

З погляду на викладене та вимог ст.ст.23, 95 ч.4, 358 КПК України щодо безпосередності дослідження судом показань, колегія суддів вважає доводи прокурора в апеляційній скарзі в частині не оголошення судом показів свідка ОСОБА_9 , отриманих під час проведеного досудового розслідування та не дачі оцінки цим свідченням такими, що не ґрунтуються на законі.

Так, враховуючи позицію Верховного Суду України (постанова №5-249кс15 від 21.01.2016р.) та рішення Європейського суду з прав людини у справах "Корнєв і Карпенко проти України" (п. 54 Рішення від 21.10.2010 року, яке набуло статусу остаточного 21.01.2011 року), «Жуковський проти України» від 03 березня 2011 року, в яких наголошується, що пункти 1 і 3(d) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило, вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Європейський суд також зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції.

Тому колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про можливість оголошення показань свідка ОСОБА_9 , отриманих під час досудового слідства, в судовому засіданні, що може призвести до недотримання засад безпосередності та інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін і свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК України).

Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження судом, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення .

Також, є слушними висновки суду першої інстанції і щодо оцінки показів свідка обвинувачення ОСОБА_10 , оскільки його показання не узгоджуються з показаннями допитаних у суді свідків обвинувачення та захисту і обставинами, встановленими при судовому розгляді, про що суд першої інстанції детально зазначив у оскарженому вироку.

Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків, що показання цього свідка не узгоджуються з показаннями допитаних у суді свідків обвинувачення та захисту, обставинами , встановленими при судовому розгляді. Своє рішення суд першої інстанції детально мотивував в оскарженому вироку.

Тому, посилання прокурора на однобічність висновків суду щодо оцінки показань свідка ОСОБА_10 , з підстав того, що відсутній відповідний наказ по медичному закладу про надання ОСОБА_6 вихідних днів 8, 9, 10 січня 2014 року, відповідно до його заяви від 27.12.2013р., що не може свідчити про можливість його перебування на робочому місці та отримання неправомірної вигоди, є безпідставними.

Так, про те, що ОСОБА_6 8, 9, 10 січня 2014 року був відсутній на роботі, окрім нього, дали показання в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

При цьому, під час судового розгляду ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній, прокурором не було доведено або підтверджено іншими доказами, що ОСОБА_6 міг перебувати на робочому місці та отримати неправомірну вигоду від свідка.

Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не зазначено, у чому ж полягають істотні протиріччя в показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 , та не наведено жодного доказу щодо спростування таких доводів.

Тому, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що показання свідка ОСОБА_10 є не щирими, не логічними і недостовірними і враховуючи наведені дані про його особу такими, що критерію поза розумним сумнівом не відповідають, а тому правильно відкинув їх як доказ обвинувачення.

Не відповідає дійсності і твердження прокурора про те, що сторона захисту в порушення ст.290 КПК України не відкрила органу досудового розслідування заяву ОСОБА_6 про надання йому вихідних днів 8, 9, 10 січня 2014 року, а зробила це лише в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження такі твердження прокурора є хибними. Вказана заява, як і інші матеріали, що надавалися стороною захисту, були відкриті стороною захисту при виконанні вимог ст.290 КПК України, так само як і чек про придбання водонагрівача в магазині «Comfy» від 21.03.2014р., заява про прийняття в подарунок водонагрівача від хворих ОСОБА_23 та ОСОБА_9 , заява ОСОБА_9 про надання благодійної допомоги (а.п.85, 86, 87, 110-112 т.3).

Крім того, про відсутність ОСОБА_57 на роботі у зазначені дні, з 8 по 10 січня 2014 року, окрім нього, дали показання в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , правильну оцінку яким судом першої інстанції було надано, з чим погоджується і апеляційна інстанція.

Не обґрунтовані прокурором і твердження щодо неправильності прийняття як доказу твердження сторони захисту, що кошти, вилучені у обвинуваченого, належать його батькові, оскільки стороною захисту було надано довідку про доходи батька, яка не підтверджує такого ним накопичення.

Відповідно до ст.337 ч1 КПК України суд розглядає кримінальне провадження у рамках пред`явленого обвинувачення.

Факт накопичення чи не накопичення батьком обвинуваченого ОСОБА_11 , певної суми коштів, не може свідчити про причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення чи не вчинення ним інкримінованого йому злочину.

Факт належності батькові обвинуваченого коштів, вилучених під час обшуку 07.04.2014р., за адресою: АДРЕСА_1 , окрім довідки про доходи ОСОБА_11 , яка була досліджена під час судового слідства, підтверджується і дослідженими письмовими доказами (а.к.п.86-116 т.3), а також показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та самого обвинуваченого ОСОБА_6 , що зафіксовані на цифровому носії інформації

Колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення дані фактичні обставини не були спростовані ні під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, ні під час розгляду в апеляційній інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 скористався своїм правом, передбаченим ст.20 КПК України щодо наданої йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені кримінальним процесуальним законом. Тому надання тих чи інших доказів зі сторони захисту колегія суддів вважає правом обвинуваченого та його способом на захист від пред`явленого йому обвинувачення, що також закріплено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Корнєв і Карпенко проти України" (п. 54 Рішення від 21.10.2010 року, яке набуло статусу остаточного 21.01.2011 року), де визначено, що пункти 1 і 3(d) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, як загальне правило, вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення. Європейський суд також зазначив, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити.

Є неспроможними і доводи прокурора щодо не взяття судом як доказів у кримінальному провадженні протоколів про негласні слідчі дії від 12.03.2014р., роздруківок від 30.01.2014р., 05.02.2014р.. 10.02.2014р., протоколів про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 26.02.2014р., 02.04.2014р., інформацію, що зафіксована на жорстких дисках, оскільки вказані матеріали були належним чином досліджені судом та їм була надана правильна правова оцінка.

Так, копія протоколу про результати негласних слідчих дій від 12.03.2014 року, де зафіксовані розмови громадянина ОСОБА_6 , згідно роздруківок 30.01.2014 року здійснювались розмови з мобільного телефону ОСОБА_6 на мобільний телефон ОСОБА_29 , в ході якого ОСОБА_6 запитує у ОСОБА_29 « що по Руссо», а останній говорить , «що все добре»; 05.02.2014 року розмова ОСОБА_6 та начальника відділу шахти, в ході якої ОСОБА_6 повідомляє про те, що у відділенні лежить ОСОБА_42 перший раз; 10.02.2014 року розмова ОСОБА_6 та сина ОСОБА_43 , в ході якої син повідомляє батька , що у нього все добре , потрібно перейти на іншу зупинку , він зробить круг і під`їде; ОСОБА_6 по телефону повідомляє дружину, що гроші поклав на депозит. Однак, вказані роздруківки взагалі не свідчать, що між зазначеними вище абонентами відбувалась розмова щодо викладених у обвинувальному акті обставин.

Протокол про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 26.02.2014 року, де зафіксовано переговори громадянина ОСОБА_6 , який щоденно, з 8.00 годин до 14.00 годин, знаходиться на своєму робочому місці, та з 10.02.2014 року по 14.02.2014 року здійснював переговори з пацієнтами «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» та прийом робочого персоналу в своєму службовому кабінеті. Однак, вказані роздруківки взагалі не свідчать, що між зазначеними вище абонентами відбувалась розмова щодо викладених у обвинувальному акті обставин.

У протоколі про результати здійснення оперативно-технічних заходів від 02.04.2014р. (т.2 а.п.8-9) в 2 - 4 абзацах а.п.8 дослівно вказано що «Отримана інформація, що фігурант в період часу з 8.00 по 14.00 годин щоденно знаходиться на своєму робочому місці, та з 13.03.2014 року по 01.04.2014 року здійснює прийом пацієнтів «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини».

Вказана інформація зафіксована на жорсткий диск моделі ST500LM012 серійний номер S2R7J9BDB13757 об`ємом 500 GB № 564 т, в ході огляду якого було встановлено, що фігурант ОСОБА_6 спілкується з пацієнтами «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини» та з лікарями відділення, в ході розмов обговорюються питання різного характеру в тому числі і написання діагнозів. В ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій інформації, підтверджуючої факти отримання фігурантом грошових коштів у вигляді неправомірної вигоди не отримано».

Доводи прокурора, що у цьому протоколі вказано помилково про те, що «в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій інформації, підтверджуючої факти отримання фігурантом грошових коштів у вигляді неправомірної вигоди не отримано», оскільки на відеозаписі він бачить як свідок ОСОБА_44 дає неправомірну вигоду ОСОБА_6 , суд вважає неспроможними.

При апеляційному розгляді колегією суддів, згідно матеріалів кримінального провадження, не було встановлено, що в них містяться відомості про відкриття цих доказів обвинуваченому та його захиснику, а тому, відповідно до п.12 ст.290 КПК України, колегія суддів погоджується з правильною позицією суду щодо не допуску вказаних відеозаписів, як доказів у кримінальному провадженні, і визнання їх недопустимими.

Разом з тим, період спостереження у цьому протоколі зазначений з 13.03.2014 р. по 01.04.2014 р., тобто органом досудового розслідування констатується відсутність доказів одержання неправомірної вигоди ОСОБА_6 20 березня 2014 року події. У цьому протоколі вказано, що на відеозапису зафіксовано те, що ОСОБА_6 щоденно знаходиться на своєму робочому місці та з 13.03.2014 року по 01.04.2014 року здійснює прийом пацієнтів «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини», спілкується з пацієнтами інституту та з лікарями відділення, в ході розмов обговорюються питання різного характеру, в тому числі і написання діагнозів.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ці заходи - проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-відео контролю особи, що проводився з 13.03.2014 року по 01.04.2014 року за ухвалою слідчого судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_46 № 1215т від 13.03.2014 року стосовно ОСОБА_6 здійснюються по іншому кримінальному провадженню за № 0000152 від 12 квітня 2013 року, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст. 368 ч. 4 КК України.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.257 КПК України , якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які клопотання прокурора про використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій в іншому кримінальному провадженні, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо недопустимості вказаних доказів.

Факт незаконності негласних слідчих дій відносно ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000152, внесенного в ЄРДР від 12.04.2013 р., визнає і слідчий відділ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області у своєму листі від 10.04.2014 р. за № 8/1482 ( а.с.82 т.2) на ім`я ОСОБА_6 ..

Також є вірними твердження суду першої інстанції, що документом, як доказом (ст.99 КПК України) визнається спеціально створений матеріальний об`єкт, який містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тому, колегія суддів вважає правильним, що суд першої інстанції не знайшов підстав для визнання документів доказами з точки зору вимог статті 84 КПК України, оскільки вони не містять відомостей щодо наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відповідно до ст.91 КПК України, а здебільшого є процесуальними документами та копіями документів, що не мають відношення до пред`явленого обвинувачення, а саме:

- том 1 кп: витяг з кримінального провадження № 0000443; постанова про виділення матеріалів;копія витягу з кримінального провадження №0000152; копія витягу з кримінального провадження №0000152; копія постанови про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 24 травня 2013 року з ч.3 ст. 368 КК України на ч.4 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні № 0000152;копія Положення про лікарську експертну комісію Українського НДІ промислової медицини по встановленню наявності (відсутності) професійного захворювання (зв`язку захворювання з умовами праці), затвердженої 22 вересня 2009 року, яке на час інкримінованих ОСОБА_6 діянь не було чинним (а.п.1-4, 12, 13, 14, 15-16 т.1).

-Копії протоколів про результати оперативної технічних заходів з роздруківкою вхідних та вихідних з`єднань де зафіксовано переговори ОСОБА_29 з пацієнтами «Українського наукової дослідницького інституту промислової медицини», по вирішенню питань про надання листків непрацездатності та видачі висновку; копія протоколу про результати негласних слідчих розшукових дій від 07.10.2013 року, де зафіксовано при спостереженні за адресою: АДРЕСА_2 , приїзд громадянина ОСОБА_29 ; копії протоколів про результатами оперативної технічних заходів, де зафіксовано переговори громадянина ОСОБА_29 з пацієнтами «Українського науково дослідницького інституту промислової медицини»; копія рапорту оперуповноваженого ВДСБЕЗ ОСОБА_30 про вичерпання усіх способів отримати гласним шляхом відомостей про злочинну діяльність ОСОБА_29 та інших, у тому числі ОСОБА_6 ; копія протоколу про результати проведення негласних слідчих розшукових дій від 11.03.2014 року стосовно спостереження за ОСОБА_29 ; копія протоколу про результати негласних слідчих дій стосовно громадянина ОСОБА_29 з пацієнтами «Українського науково- дослідницького інституту промислової медицини» .(а.п.17-127, 142-145 т.1)

-Ухвала слідчого судді Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу про проведення обшуку в автомобілі Дачія Логан д/н НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_6 ; протокол обшуку від 07.04.2014 року, легкового автомобіля марки «Дачія Логан» , державний номер НОМЕР_1 , за результатами якого нічого не виявлено; ухвала слідчого судді Центрально- Міського суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року на проведення обшуку в автомобілі марки Тойота- Корола , який зареєстрований на сина ОСОБА_6 ОСОБА_25 ; протокол обшуку від 07.04.2014 року автомобіля марки Тойота- Корола , який зареєстрований на сина ОСОБА_6 ОСОБА_25 , в ході якого нічого не виявлено та не вилучено; ухвала Центрально- Міського суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року про надання дозволу на проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_6 - адміністративна будівля поліклініки за адресою: м. Кривий Ріг , вул. Виноградова будинок 40; протокол обшуку від 07.04.2014 року кабінету завідуючого неврологічним відділенням ОСОБА_6 (а.п.148, 149, 153-154, 155, 156 -158, 162, 163-165 т.1)

-Постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 04.06.2014 року без підпису прокурора ; постанова про залучення захисника від 30.04.2014 року адвоката ОСОБА_12 ; постанова про визнання від 30.04.2014 року ОСОБА_6 підозрюваним ; повідомлення від 29.04.2014 року про підозру за ч. 4 ст. 368 КК України; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 30.04.2014 року, де обвинувачений відмовився від дачі показань у зв`язку з станом здоров`я; довідка про відсутність судимостей; довідка про відсутність обліку ОСОБА_6 у лікарів нарколога та психіатра; копія особової справи ОСОБА_6 , розпочата 01.08.1989 року; характеристика ОСОБА_6 , за якою характеризується позитивно; виписний епікриз про наявність у ОСОБА_6 захворювань зору; серцево - судинної системи, внутрішніх органів (а.п.166-168, 174-180, 182183, 184-191, 192, 193, 194, 195, 196-240, 241-247, 248, 249 т.1)

-Том 2кп: ксерокопія газети « червоний гірник» ; копія трудової книжки ОСОБА_6 ; копія протоколу від 15.04.2014 року про результати проведення негласних слідчих ( розшукових) дій ; копія протоколу про результати проведення негласних слідчих ( розшукових) дій від 14.04.2014 року , за яким громадянин ОСОБА_29 здійснював переговори з посередниками та пацієнтами «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини»; копія протоколу про результати проведення негласних слідчих ( розшукових) дій від 14.04.2014 року , де ОСОБА_6 спілкується по мобільному телефону з пацієнтами « Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини»; клопотання про застосування запобіжного заходу; клопотання слідчого про відсторонення від посади; ухвала слідчого судді про повернення клопотання; копія наказу № 75 від 28.02.2013 року про внесення змін до Наказу від 25.05.2012 року № 97 « Про затвердження нового Положення про ЛЕК Українського НДІ промислової медицини»; ухвала Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_6 , з метою відшукання грошових коштів отриманих злочинним шляхом та інших документів, які мають відношення до вчинення ОСОБА_29 кримінального правопорушення; клопотання слідчого ОСОБА_31 від 27.03.2014 року про проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_2 ; Ухвала слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року про надання дозволу слідчому ОСОБА_32 на проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол обшуку від 07.04.2014 року, у ході якого вилучено документи щодо діяльності інституту; протокол обшуку від 07.04.2014 року , в ході якого у ОСОБА_18 вилучено документи та системний блок; Ухвала слідчого судді Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.03.2014 року про надання дозволу слідчому ОСОБА_32 на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_18 ; протокол обшуку від 07.04.2014 року , в ході якого у ОСОБА_18 виявлено та вилучено 28600 доларів США, 650 євро, 32200 грн; копія клопотання від 27.03.2014 року на проведення обшуку в автомобілі Шкода Октавія, що належить ОСОБА_18 ; копія клопотання від 27.03.2014 року про надання тимчасового доступу до документів, які перебувають у віданні « Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини»; копія ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.03.2014 року про надання дозволу слідчому ОСОБА_32 до документів, які перебувають у віданні « Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини»; клопотання про арешт майна ОСОБА_18 ; ухвала Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.04.2014 року про арешт майна; клопотання про арешт майна ОСОБА_18 , копія Статуту Українського науково-дослідного інституту промислової медицини , затвердженого 18.10.2007 року (а.п.1-91 т.2).

-Копія витягу з кримінального провадження № 0000256 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_33 до ЄРДР від 17.04.2014 року; копія довідки про прийняття заяви про злочин , копія протоколу допиту свідка ОСОБА_33 ;копія витягу з кримінального провадження № 0000255 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_34 до ЄРДР від 17.04.2014 року; копія довідки про прийняття заяви про злочин , копія протоколу допиту свідка ОСОБА_34 ;копія витягу з кримінального провадження № 0000254 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_35 до ЄРДР від 17.04.2014 року; копія довідки про прийняття заяви про злочин , копія протоколу про прийняття заяви, копія протоколу допиту свідка ОСОБА_35 ;копія витягу з кримінального провадження № 0000253 про внесення відомостей за заявою ОСОБА_36 до ЄРДР від 17.04.2014 року; копія довідки про прийняття заяви про злочин , копія протоколу про прийняття заяви, копія протоколу допиту свідка ОСОБА_36 )а.п.111-148 т.2)

-Копія постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 29.04.2014 року; копія витягу з кримінального провадження № 0000152; копія ухвали слідчого судді Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу від 28.03.2014 року про надання слідчому ОСОБА_32 тимчасового доступу до документів , які перебувають у віданні «Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини»; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 15.04.2014 року, складений оперуповноваженим ст. лейтенантом міліції ОСОБА_38 , за яким вилучено з Українського науково-дослідницького інституту промислової медицини медичні картки амбулаторних хворих; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.04.2014 року, складений оперуповноваженим майором міліції ОСОБА_39 за дорученням слідчого ОСОБА_31 , за яким отримав копії особових справ лікарів, накази про призначення складу ЛЕК Українського НДІ промислової медицини , функціональні обов`язки учасників ЛЕК; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.04.2014 року , складений оперуповноваженим ст. лейтенантом міліції ОСОБА_38 , за яким вилучено журнали обліку, журнал реєстрації , журнали листків непрацездатності; копія Наказу Українського науково-дослідного інституту промислової медицини №97 від 25.05.2012 року «Про затвердження нового Положення про лікарсько експертну комісію Українського НДІ промислової медицини»; копія Статуту Українського НДІ промислової медицини», затвердженого Наказом МОЗ 18.10.2007 року; рапорти слідчого ОСОБА_31 від 26.07.2014 року про отримання виділених матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_6 ; постанова від 27.06.2014 року прокурора м. Кривого Рогу про продовження досудового розслідування кримінального провадження № 0000443, яка не містить підпису (а.п.149-188 т.2)

-Ухвала слідчого судді від 29.05.2014 року про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу особисте зобов`язання; клопотання слідчої ОСОБА_40 від 25.06.2014 року про продовження строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 00004543 ; постанова слідчого ОСОБА_31 про приєднання речових доказів по кримінальному провадженню № 0000443 за ч.2 ст. 368 КК України; квитанція № 002677 від 09.07.2014 року про прийняття вилучених 150587 доларів США , 300 євро, 14 559 грн; квитанція №000010 від 17.07.2014 року про отримання на зберігання системного блоку , ноутбуку «АСЕR», флеш накопичувача, банківські картки у кількості 10 штук; мобільний телефон « Pnilips», «Nokia», чотири медичні картки , кредитні картки, системний блок ASUS, флеш накопичувачі два, карта пам`яті та дискета; постанова від 25.07.2014 року про зміну кваліфікації кримінального правопорушення по кримінальному провадженню № 0000596 , внесеного до ЄРДР 14.07.2014 року за ознаками ч.1 ст. 368 КК України на ч.3 ст. 368 КК України; постанова від 25.07.2014 року про зміну кваліфікації кримінального правопорушення по кримінальному провадженню № 0000443, внесеного до ЄРДР 04.06.2014 року за ознаками ч.2 ст. 368 КК України на ч.3 ст. 368 КК України; протокол від 25.07.2014 року про роз`яснення права на захист підозрюваному ОСОБА_6 ; повідомлення від 25.07.2014 року про зміну раніше повідомленої підозри ; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 25.07.2014 року; протокол допиту свідка ОСОБА_41 від 28.07.2014 року; постанова про уточнення дати та часу вчинення кримінального правопорушення; постанова від 28.07.2014 року про зупинення досудового розслідування № 0000443; договір на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_12 ; ухвала слідчого судді від 11.08.2014 року про скасування арешту вилученого майна у ОСОБА_18 ; постанова від 12.09.2014 року про відновлення досудового розслідування; постанова від 12.09.2014 року про залучення адвоката ОСОБА_8 , протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 12.09.2014 року; клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу домашній арешт; ухвала слідчого судді від 12.09.2014 року про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 особисте зобов`язання; клопотання слідчого про відсторонення від посади ОСОБА_6 , ухвала слідчого судді від 12.09.2014 року про відсторонення ОСОБА_6 від займаної посади; постанова від 12.09.2014 року про уточнення анкетних даних підозрюваного ОСОБА_6 ; копія наказу №83 від 09.04.2014 року «Про внесення змін до наказу від 28.02.2013 року №75 щодо складу ЛЕК Українського НДІ промислової медицини»; протокол від 12.09.2014 року про надання доступу підозрюваному ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження (а.п.194-209 т.2, а.п.1-81 т.3).

Крім того, не знайшли своє підтвердження після дослідження матеріалів кримінального провадження, і інші доводи прокурора щодо відсутності порушень під час досудового розслідування.

Так, зі змісту постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань (т.1 а.п. 166-168), яка долучена до обвинувального акту 4 червня 2014 року, не зрозуміло які конкретно провадження (за якими епізодами) об`єднуються, яка при цьому не підписана прокурором і не виготовлена на офіційному бланку.

Разом з тим, в матеріалах даного кримінального провадження відсутні дані про об`єднання матеріалів досудових розслідувань за епізодами, пов`язаними з одержанням неправомірної вигоди від ОСОБА_10 та одержанням неправомірної вигоди від ОСОБА_9 .

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Частиною 6 статті 110 КПК України встановлено, що постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Проте, ні під час розгляду в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, прокурором не було надано доказів, що вказані кримінальні провадження об`єднувались в одне провадження. Зазначені розбіжності тягнуть за собою визнання недопустими доказами на підтвердження вини ОСОБА_6 , справа не містить жодних даних з Єдиного реєстру досудових розслідувань про належне об`єднання виділення цих матеріалів.

Так, у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.к.п. 1-4 т.1) зазначено, що ОСОБА_10 з відповідною письмовою заявою щодо неправомірних дій ОСОБА_6 до Криворізького МУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області звернувся 26.07.2014 р. і відомості про це внесені до ЄРДР 04.06.2014 р., а 14.07.2014 р. до слідчого відділу КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про це ж саме надійшла заява від гр. ОСОБА_9 і в цей же день про це внесені відомості до ЄРДР.

У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , так саме, як і підтвердження виконання вимог п.п.1 і 3 ч.2 ст.60 КПК України стосовно отримання громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від органу, до якого вони подали заяви, документів, що підтверджують прийняття і реєстрацію цих заяв та отримання ними інформацій про закінчення досудового розслідування.

Крім того, у матеріалах даної кримінальної справи відсутнє доручення керівника органу досудового розслідування слідчому про здійснення досудового розслідування за заявою ОСОБА_9 та за заявою ОСОБА_10 (ст.ст.39, 214 ч.7 КПК України), так само як слідчим всупереч ч. 6 ст. 214 КПК України не повідомлено керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування за цими фактами (цими заявами), підстави початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною 5 ст. 214 КПК України.

Тому, колегія суддів не погоджується з доводами прокурора, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань може замінити собою будь-які процесуальні рішення, у тому числі щодо об`єднання матеріалів кримінального провадження, продовження строку досудового слідства, що не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону.

Після дослідження матеріалів кримінального провадження, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що неможливо встановити що саме свідчило про вчинення кримінального правопорушення та стало підставою для внесення вищезазначених відомостей відповідно і саме 04.06.2014 р. та 14.07.2014 р. до ЄРДР та початку розслідування: подання кимось якоїсь заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення чи самостійне виявлення слідчим або прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Як вказують положення ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч.4 даного закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, яка піддає сумніву законність проведеного досудового слідства, оскільки за відсутності доручення керівника органу досудового розслідування слідчому про здійснення досудового розслідування за заявою ОСОБА_9 та за заявою ОСОБА_10 , слідчому ОСОБА_32 ухвалою слідчого судді від 28.03.2014 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції правильно зазначив, що суд задовольнив клопотання слідчого, яке не містить дати погодження прокурором, надавши дозвіл слідчому ОСОБА_32 на проведення обшуку, який , всупереч вимогам кримінально- процесуального кодексу , проведено слідчим ОСОБА_48 та складено протокол обшуку від 07.04.2014 року. Тому грошові кошти у сумі 150087 доларів США, 300 Євро, 14 559 грн , системний блок, ноутбук « ACER» , флеш накопичувач , банківські картки, мобільний телефон Philips, мобільний телефон марки Нокіа С2-03, чотири медичних картки, кредитні картки, системний блок ASUS, два флеш накопичувавача, карта пам`яті та дискета, були вилучені незаконно.

Колегія суддів приходить до висновку, що грошові кошти у сумі 150087 доларів США, 300 Євро, 14 559 грн , системний блок, ноутбук «ACER», флеш накопичувач, банківські картки, мобільний телефон марки Philips, мобільний телефон марки Нокіа С2-03, чотири медичних картки, кредитні картки, системний блок ASUS, два флеш накопичувавача, карта пам`яті та дискета, визнані по справі речовим доказом, згідно постанови від 09 липня 2014 року, отримані всупереч порядку встановленому КПК України, у зв`язку з чим на підставі ст.86 КПК України, судом першої інстанції правильно визнанні не допустимими доказами.

З погляду на вимоги ч. 2 ст. 86 КПК України докази, здобуті з порушенням вимог ст.214 КПК України, є не допустимими і не можуть бути використані при прийняті процесуальних рішень, на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що не підписана прокурором м. Кривого Рогу постанова про продовження строку досудового слідства від 27 червня 2014 року (т.2 а.п.183-188), викликає обґрунтовані сумніви у законності всього досудового розслідування у даному кримінальному провадженні після вказаної вище дати, у тому числі пред`явлення ОСОБА_6 зміненої підозри, складення обвинувального акту, та не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що це лише технічна описка, оскільки вказані дії внесенні до ЄРДР.

Також не підписано прокурором (не погоджено з ним) постанову про зупинення досудового розслідування від 28 липня 2014 року (т.3 а.п.24-28).

Колегія суддів не погоджується з вказаними доводами прокурора, оскільки витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може замінити собою будь-які процесуальні рішення, у тому числі щодо об`єднання матеріалів кримінального провадження, продовження строку досудового слідства, що не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону, і не може бути лише технічною опискою.

Частиною 1 статті 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Відповідно до ч.1 ст.317 КПК України документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення та інші документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються до обвинувального акта і є матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).

Як встановлено під час судового розгляду в суді першої інстанції та перевірено під час апеляційного, всупереч вказаним вимогам кримінального процесуального закону до обвинувального акту прокурором долучено документи, які безспірно не мають значення для цього кримінального провадження.

Доводи державного обвинувача про те, що розбіжності та неточності є лише технічною помилкою, суд вважає непереконливими, незаконними, оскільки значна їх кількість свідчить про суттєві недоліки та недбальство слідства по даному кримінальному провадженню.

Так, у ході досудового розслідування попередній захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , був залучений слідчим до участі у даному кримінальному провадженні за відсутності ордера, що не узгоджується з вимогами п.2 ч.1 ст.50 КПК України (т.3 а.п.31-33).

Оцінюючи наведені докази надані сторонами кримінального провадження, суд першої інстанції правильно виходив з того, що допустимість доказів це властивість, яка визначає здатність фактичних даних бути використаними у розгляді судової справи. Ця властивість забезпечується дотриманням таких правил: доказ повинен бути отриманий належним суб`єктом; із належного джерела; із додержанням належної правової процедури; доказ не повинен бути отриманий на підставі неприпустимого джерела та не повинен засновуватись на чутках.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналізуючи досліджені докази по справі показання обвинуваченого, свідків, а також матеріали кримінального провадження, судом першої інстанції правильно встановлено, позицію якого підтримує і апеляційна інстанція, що доказів прокурором під час судового розгляду, не дивлячись на те, що обов`язок доказування згідно ст. 92 КПК України покладається на слідчого та прокурора, не надано, і суд не має можливості перебирати цей обов`язок на себе та встановлювати або витребувати за власної ініціативи будь-які докази, а за таких обставинах суд вважає, що жоден з перевірених судом доказів не підтверджує обставин щодо участі ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Згідно ст.7 КПК України, загальними засадами кримінального провадження крім інших є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про недопустимість зазначених доказів і неможливості покладення їх в основу обвинувачення.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Як вказують положення ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даного закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Під час апеляційного розгляду від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім тих, що досліджено в судових засіданнях, не надійшло.

Є не спроможними доводи прокурора з підстав того, що суд першої інстанції не вірно послався на вимоги ст.373 ч.1 КПК України, ухвалюючи виправдувальний вирок.

Як вбачається зі змісту ст.373 ч.1 п.1 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється, в тому числі і з підстав, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

З оскарженого виправдувального вироку суду від 25.01.2016р. вбачається, що судом першої інстанції правильно та саме в такій формі було викладено підставу ухвалення виправдувального вироку відносно ОСОБА_6 .

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора не обґрунтованими та безпідставними, оскільки суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам, щоб зі свого боку переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Погоджується, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші належні та допустимі докази, які б прямо чи побічно стверджували про злочинні дії обвинуваченого .

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора.
Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та виправдано на підставі ст.373 ч.1 п.1 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3