АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1828/16 Справа № 191/2168/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку дистанційного провадження матеріали за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25липня 2016 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 відмовлено.

Суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення вказує на те, що встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що засуджений своєю поведінкою виправлення не довів, його поведінка не є сумлінною, у зв`язку з чим клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисником засудженого подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_8 , засудженого вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2015 року, умовно-достроково від покарання у вигляді позбавлення волі на не відбутий строк.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ухвала суду 1 інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, яка підлягає скасуванню, оскільки судом при її постановленні допущено істотне порушення кримінального процесуального законодавства України, яке полягає у ігноруванні клопотань сторони захисту та недослідженні доказів, судовий розгляд має усі ознаки неповноти, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що відомості, які містить характеристика засудженого в сукупності характеризує ОСОБА_8 із позитивної сторони, як особи, що довела та продовжує доводити своєю поведінкою, що стала на шлях виправлення. Суд при постановленні ухвали не дослідив та не перевірив обставини, на які посилався представник адміністрації СВК № 94, чим порушив вимоги ст. 23 КПК України. Зазначає, що суд обмежив права засудженого на захист та доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та засудженого, які кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2010 року, та остаточно йому призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 в установах виконання покарань перебуває з 20.01.2014 року. Перебуваючи в СІЗО м. Дніпропетровська характеризувався незадовільно, мав 6 стягнень, заохочень не мав. До Синельниківської ВК-94 прибув 14.08.2015 року та за час перебування в колонії характеризується посередньо, заохочень не має, стягнення одне, на виробництві установи не працевлаштований, бажання працювати не висловлює, не приділяє ували необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується у побуті, не здійснює за ними належний догляд, не завжди використовує їх за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у роботі самодіяльних організацій не бере. 15.02.2016 року адміністративною комісією Синельниківської ВК-94 відмовлено у поданні про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання як особі, що не довела свого виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, оскільки засуджений заохочень не має, має стягнення від 19.05.2016 року за порушення режиму відбування покарання, яке на цей час не погашено, що, з урахуванням його характеристики, є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого як належне.

Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника засудженого про застосування щодо останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2015 року, оскільки ОСОБА_8 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Доводи захисника засудженого щодо допущення судом першої інстанції істотних порушень кримінального законодавства України, обмеження права засудженого на захист та доступ до правосуддя колегія суддів вважає необґрунтованими у зв`язку з тим, що такі доводи не знайшли підтвердження під час судового розгляду.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25липня 2016 року відносно засудженого ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: