Номер провадження: 11-сс/785/981/16
Номер справи місцевого суду: 509/2090/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.06.2016 року про відмову в задоволенні його скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0002911 відносно ОСОБА_8 ;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на постанову прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 від 16.05.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 20.11.2014 р. за №0002911 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що посилання заявника на допущені слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження порушення зазначених в скарзі вимог закону не знайшли свого підтвердження, оскільки в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що своєю заявою від 16.03.2015 року вона дійсно відмовилась від обвинувачення по відношенню до ОСОБА_8 ..
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав:

- слідчий суддя, не навівши обґрунтованих підстав для прийняття рішення, порушив принцип юридичної визначеності та у свавільний спосіб позбавив сторону захисту права на справедливий судовий розгляд, чим порушив приписи п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) та ч. 1 ст. 21 КПК України;

- слідчий суддя не прийняв до уваги висновки, які містяться в раніше прийнятих по даній справі рішеннях районного та апеляційного суду про те, що у заяві від 16.03.2015 року ОСОБА_9 не містяться відомості про те, що вона дійсно відмовилась від обвинувачення по відношенню до ОСОБА_8 ;

- слідчий суддя не прийняв до уваги те, що строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню сплив 17.03.2015 року, тому всі процесуальні рішення, прийняті прокурором поза межами даного строку є незаконними. Крім того, пояснення ОСОБА_9 , які вона надала у судовому засіданні 24.06.2016 року, тобто поза строком досудового розслідування, правового значення не мають, а тому не змінюють і не доповнюють її заяву від 16.03.2015 року.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 від 16.05.2016 про закриття на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження №0002911 стосовно ОСОБА_8 , матеріали кримінального провадження направити прокурору для організації досудового розслідування.

Також захисник ОСОБА_7 проси надіслати на адресу прокуратури Одеської області та Генеральної прокуратури України відповідно листа, яким порушити питання щодо перевірки фактів умисного невиконання прокурорами чинних рішень суду, припинення грубого порушення конституційних та конвенційних прав ОСОБА_8 ..

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін судового провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пункт 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, передбачає ,що кримінальне провадження у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 122 КК України, здійснюється в формі приватного обвинувачення, тобто може бути розпочате лише за заявою потерпілого.

Згідно з ч. 4 ст. 26 та п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, коли потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
З аналізу вищевказаних норм кримінального процесуального закону вбачається, що в даному випадку підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є вільне волевиявлення потерпілого, яке виражається у свідомому небажанні підтримувати обвинувачення особи у вчиненні певного кримінального правопорушення стосовно такого потерпілого та притягнення такої особи до кримінальної відповідальності за вчинення певного злочину.
При цьому, на думку апеляційного суду, формулювання такої відмови має бути викладене у такий спосіб, який давав би можливість чітко зрозуміти, що у потерпілого відсутнє бажання підтримувати державне обвинувачення з метою притягнення особи до кримінальної відповідальності.

З матеріалів провадження та апеляційної скарги захисника вбачається, що 16.03.2015 року потерпіла ОСОБА_9 звернулась до слідчого із заявою, в якій зазначила про відсутність матеріальних претензій до підозрюваної ОСОБА_8 .

На підставі вищевказаної заяви, прокурор своєю постановою від 17.03.2015 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України закрив кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 .

Однак, вищевказана постанова була скасована ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.04.2015 року, вказавши при цьому, що заява потерпілої ОСОБА_9 , на підставі якої було закрите кримінальне провадження, за своїм змістом не є відмовою останньої від підтримання обвинувачення, а носить лише інформативний характер, а саме - повідомляє орган досудового розслідування про відсутність матеріальних претензій і, як наслідок, наміру подавати цивільний позов у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного апеляційний суд не погоджується з викладеними в оскаржуваній ухвалі слідчого судді твердженнями про те, що складання заяв у кримінальному провадженні носить вільний характер, а слідчий та прокурор повинні вивчати такі заяви і надавати їм належну оцінку незалежно від тлумачення самого такої заяви.

В подальшому прокурор неодноразово своїми постановами закривав кримінальне провадження, однак дані постанови були скасовані ухвалами слідчих суддів Овідіопольського районного суду Одеської області та апеляційним судом Одеської області.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчився 17.03.2015 року та не був продовжений у передбаченому ст.ст. 294-296 КПК України порядку.

З цього випливає, що численні постанови про закриття кримінального провадження, винесені прокурором поза межами строку досудового розслідування, фактично не мають юридичного змісту, тому постійно скасовувалися у судовому порядку.

Також колегія суддів погоджується з твердженням захисника про те, що відмова від обвинувачення не може бути викладена у вільних усних поясненнях потерпілої ОСОБА_9 , які вона дала слідчому судді в судовому засіданні від 24.06.2016 року, з викладених вище підстав.

Слідчий суддя вищевказані обставини до уваги не взяв та постановив рішення, яке не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ч.1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу захисника обґрунтованою, у зв`язку з чим вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді - скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника ОСОБА_7 на постанову прокурора від 16.05.2016 року про закриття кримінального провадження, скасувати дану постанову і направити кримінальне провадження керівнику Іллічівської місцевої прокуратури для організації подальшого досудового розслідування.

Окрім того, з метою дотримання розумних строків досудового розслідування кримінального провадження та процесуальних прав підозрюваної ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає за необхідне направити копію зазначенної ухвали Генеральному прокурору України та прокурору Одеської області для вжиття відповідних заходів реагування.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 477, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 24.06.2016 року про відмову в задоволенні його скарги на постанову прокурора про закриття кримінального провадження №0002911 відносно ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити, постанову прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 від 16.05.2016 року про закриття кримінального провадження №0002911 від 20.11.2014 року відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України- скасувати, а матеріали зазначенного кримінального провадження направити керівнику Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області для організації досудового розслідування.

Копію ухвали направити Генеральному прокурору України та прокурору Одеської області для вжиття заходів реагування.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4