Справа № 495/917/16-к
Ухвала
іменем україни

02 вересня 2016 року м.Білгород-Дністровський
Білгород-дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі одноособово головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому засіданні у залі суду м.Білгород-Дністровський Одеської області клопотання слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_3 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року військовій прокуратурі Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою приводу для участі в розгляді слідчим суддею клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала суду втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали.
З клопотання слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, проходячи військову службу на посаді заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з логістики ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), майор ОСОБА_3 з метою ухилення від військової служби, не з`явився на службі у разі переведення.
У своїй діяльності, як військовослужбовець, майор ОСОБА_3 повинен керуватись та неухильно дотримуватись положень Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24.03.1999 року, Військової присяги, затвердженої постановою Верховної Ради України №1936-XII від 06.12.1991 року, інших нормативних документів.

Однак, ОСОБА_3 проігнорував вимоги директиви Адміністрації Державної прикордонної служби України №11т від 27.03.2014 року та не прибув з тимчасово окупованої території АР Крим до визначеного пункту збору в установлений строк.

Не прибувши до нового місця служби, ОСОБА_3 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення до військової частини за наявності реальної можливості до цього та не заявив про себе до правоохоронних органів, відкрито заявляючи про своє небажання проходити військову службу у Збройних Силах України.

09.02.2016 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України.

Обгрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема повідомленням 1 головного відділу 5 управління ГУ ВКР ДКР СБ України про вчинення кримінального правопорушення, показами свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_3 переховується від органів осудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати злочинну діяльність, наявності ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вказані дії.
Таким чином, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, та необхідність запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати с спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судове засідання прокурор не зявився, але надав заяву згідно якої клопотання підтримує, просив справу слухати в його відсутність, без фіксації технічними засобами судового процесу.

Оскільки клопотання про застосування технічних засобів фіксування судового засідання не заявлялось, то відповідно до ч.1 ст.107 КПК України розгляд клопотання здійснювався без фіксування його технічними засобами.

Відповідно до ч.3 ст.190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду;2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії;3) відкликання ухвали прокурором.

Оскільки, прокурором до суду не був доставлений ОСОБА_3 для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та строк дії ухвали суду втратив законну силу, суд в задоволенні клопотання відмовляє.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 188, 189, 190 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя