У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Компанії «Мелігант груп ЛТД» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник в порядку ст.303 КПК України звернувся зі скаргою на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до ЄРДР по заяві Компанії «МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД» від 22.08.2016 року, отриманої НАБУ 23.08.2016 року, про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, вчинене, на його думку, посадовими особами Національного банку України, яке виразилось у зловживанні владою та службовими обов`язками.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що в порушення вимог ст. 214 КПК України відповідні відомості про вчинене, на його думку, кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені. Тому просив зобов`язати уповноважену особу Національного антикорупційного бюро України внести відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Компанії «МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД» від 22.08.2016 року та розпочати досудове розслідування.

В судовому засіданні представник заявника подану скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представники Національного антикорупційного бюро України в судовому засіданні в задоволенні скарги просили відмовити повністю, вказавши на те що, у заяві не було викладено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності Національного бюро, про що заявника було повідомлено листом Національного бюро від 30.08.2016 № 11-142/29913. Крім того, заявнику було роз`яснено, що він має право звернутись в порядку Кодексу адміністративного судочинства України до суду щодо оскарження рішення Національного банку України.

Заслухавши доводи заявника та представників НАБУ, вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність, зокрема, слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Встановлено, що 22.08.2016 року представник Компанії «МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД» звернувся до НАБУ повідомленням (заявою) про вчинення, на його думку, посадовими особами Національного банку України кримінального правопорушення передбаченого ст. 364 КК України, яке виразилось у зловживанні владою та службовими обов`язками.

Відповідно до ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР та, по-друге, містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Аналізуючи норми ст.ст. 214, 218 КПК України слідчий суддя приходить висновку про обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, з матеріалів поданої скарги вбачається, що в заяві відсутні відомості щодо обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, а також не наведено обставин, які можуть свідчити про вчинення зазначених в заяві дій.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Також згідно з п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення, тобто, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

Отже, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З наведених положень вбачається, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведена правова позиція також закріплена у Висновку Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.

Проте, вивчивши подану заявником заяву про злочин, вважаю, що вона не містить об`єктивних ознак, що вказують на склад кримінального правопорушення та вчинення посадовою особою суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 364 КК України, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по поданій заяві.

Разом з тим слід зазначити, що ч.5 ст.216 КПК України визначено перелік злочинів, які підслідні детективам Національного антикорупційного бюро України, зокрема, детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 КК України, за наявності визначених умов.

В ході розгляду скарги представника Компанії «МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД» ОСОБА_3 слідчим суддею було встановлено, що звернення представника Компанії «МЕЛІГАНТ ГРУП ЛТД», що було направлено до Національного бюро 22.08.2016 року, за своїм змістом не є повідомленням про кримінальні корупційні правопорушення, оскільки не містило жодних даних про вчинення посадовими особами Національного банку України таких кримінальних правопорушень та в ній відсутні чітко викладені підстави для початку досудового розслідування, не було викладено конкретних фактичних обставин (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро, не було зазначено обставини, що вказували б на вчинення посадовими особами Національного банку України дій, з використанням службового становища, з метою одержання неправомірної вигоди, що, в свою чергу, є умовою для здійснення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення за ст. 364 КК України.

Окрім цього, п. 3 примітки до ст. 364 КК України визначено, що для попередньої кваліфікації злочину за ч. 1 ст.364 КК України необхідна істотна шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

В той же час, заявником у заяві від 22.08.2016 року не зазначено фактів, які б свідчили про наявність істотної шкоди та не взагалі зазначено суми такої шкоди, що могла бути завдана можливими неправомірними діями посадових осіб Національного банку України, Заявнику.

Водночас, ч. 6 ст. 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що Національний банк України здійснює регулювання та банківський нагляд відповідно до положень Конституції України, цього Закону, Закону України «Про Національний банк України», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Національного банку України. Національний банк України визначає особливості регулювання та нагляду за системно важливим банком, банком, що має статус Розрахункового центру з обслуговування договорів на фінансових ринках, з урахуванням специфіки діяльності таких банків.

У зв`язку з тим, що заявником у заяві не було викладено обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного бюро, а розгляд порушених у заяві питань не віднесено до компетенції Національного бюро, листом Національного бюро від 30.08.2016 року № 11-142/29913, заявнику роз`яснено, що він має право звернутись в порядку Кодексу адміністративного судочинства України до суду щодо оскарження рішення Національного банку України.

Такі дії посадових осіб Національного бюро не суперечать чинному законодавству, тому бездіяльності, що може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги. За таких обставин, зважаючи на те, що скарга є необґрунтованою, слідчий суддя не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 214, 303, 304, 307, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Компанії «Мелігант груп ЛТД» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1