Ухвала
іменем україни
27 вересня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора захисника засудженогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2015 року в кримінальному провадженні № 0000766 щодо
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шелудьківки та жителя АДРЕСА_1 ,
такого, що не має судимості,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом, ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині за таких обставин.

Так, 24 серпня 2014 року приблизно о 18.00 год. біля під`їзду будинку по АДРЕСА_2 після спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої останній вдарив засудженого в обличчя. Після чого ОСОБА_7 пішов до місця свого проживання, де взяв ніж. Повернувшись приблизно о 19.00 год. ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння умисно, з метою вбивства, завдав ножем потерпілому не менше трьох ударів у груди та живіт. Діями ОСОБА_7 ОСОБА_9 заподіяно проникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та черевної порожнини, від яких настала смерть потерпілого.
У касаційній скарзі, за її змістом, засуджений ОСОБА_7 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що слідство проведено не всебічно, а обвинувачення ґрунтується на припущеннях і недопустимих доказах. Зокрема вважає неправдивими показання свідків ОСОБА_10 ОСОБА_11 , а також сумнівними висновки судових експертиз.

Захисник у своїй касаційній скарзі порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції підставах, передбачених пунктами 1 2 ч. 1 ст. 438 КПК. На думку захисника, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки судом належним чином не спростовано доводів апеляційної скарги сторони захисту щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що у справі недостатньо доказів причетності ОСОБА_7 до вбивства потерпілого. Вважає сумнівним, що ніж, визнаний речовим доказом, був вилучений з місця проживання засудженого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання своїх скарг, думку прокурора про необґрунтованість касаційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засудженого та захисника не підлягають задоволенню на таких підставах.

Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень, суд касаційної інстанції має керуватись статтями 412 414 цього Кодексу.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення щодо неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом із тим, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вбивстві ОСОБА_9 , підтверджуються зібраними органами досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку у вироку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Цей висновок, зокрема, ґрунтується на показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які перебували на місці події під час вчинення злочину і у судовому засіданні підтвердили, що саме після бійки з ОСОБА_7 у ОСОБА_9 були виявлені різані рани на тілі. Сам засуджений не заперечив, що того вечора у нього відбувся конфлікт із потерпілим. Ці показання узгоджуються з даними, отриманими при проведенні слідчих дій, висновками судових експертиз та іншими доказами у справі.
Згідно з вимогами ст. 374 КПК суд, навівши переконливі аргументи, у мотивувальній частині вироку вказав, які докази сторони захисту він не врахував, а які визнав недостатніми для висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину.

Так, суд критично розцінив показання свідка ОСОБА_15 про те, що ніж вилучений з кімнати ОСОБА_7 не є тим ножем, який визнано речовим доказом у справі, оскільки з протоколу огляду місця події від 25 серпня 2014 року та долученого до нього детального зображення ножа убачається, що цей предмет вилучався, оглядався, фотографувався у присутності понятих. З описової частини висновку експерта від 19 вересня 2014 року № 1051-Ц2014р видно, що на дослідження речовий доказ надійшов у опечатаному пакеті з підписами слідчого та понятих, цілісність якого не порушена. Крім того суд взяв до уваги те, що ОСОБА_15 є рідною сестрою засудженого, а тому вочевидь зацікавленою у його захисті особою. Отже доводи касаційних скарг засудженого та захисника у цій частині колегія суддів вважає неприйнятними.
Обґрунтованих підстав для сумніву в правдивості показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, у матеріалах кримінального провадження не встановлено, не наведено таких і у касаційній скарзі ОСОБА_7 .
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення, а стосовно доводів апеляційних скарг сторони захисту, аналогічних доводам, викладеним у касаційних скаргах, цим судом наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Покарання засудженому призначено з урахуванням конкретних обставин справи в їх сукупності, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та даних про його особу, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судових рішень по справі, не виявлено.

Керуючись статтями 433436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 13 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та його захисника без задоволення..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3