У х в а л а
іменем україни

07 червня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000205, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Богодухова Харківської області,
мешканця АДРЕСА_1 ,

громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2, ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 368 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено:

за ч. 1 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі;

за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції 2013 року) із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займати посади,повязані з організаційно-розпорядчими функціями,строком на 2 роки без конфіскації належного йому майна та без спеціальної конфіскації, з позбавлення ОСОБА_5 12 рангу державного службовця шостої категорії посад;

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України (в редакції 2013 року) із застосуванням ст. 69 КК України на 1 рік позбавлення волі без конфіскації належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України засукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_8 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 року6 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади повязані з організаційно-розпорядчими функціями,строком на 2 роки без конфіскації належного йому майна та без спеціальної конфіскації, з позбавлення ОСОБА_5 12 рангу державного службовця шостої категорії посад.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року скасовано вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 368 та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України і ухвалено новий вирок, яким призначено покарання: за ч. 4 ст. 368 КК України (в ред. 18.04.2013) у видіпозбавлення волі на 5 років, з позбавленням права займати посади,повязані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями,строком на 3 роки, з конфіскацією частининалежного йому майна; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України (в ред. 18.04.2013) у виді позбавлення волі на 4 роки без конфіскації майна.

Ухвалено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України засукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_8 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на 5 років з позбавленням права займати посади, повязані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями,строком на 3 роки, з конфіскацією частининалежного йому майна.

Зараховано ОСОБА_5 у строк відбування під вартою період перебування його під вартою з 28.04.2014 року по 30.04.2014 року.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_5 .Посилається на неправильне застосування кримінального закону, порушення кримінального процесуального закону. Зазначає, що апеляційним судом поверхнево розглянуто кримінальне провадження, залишено без відповіді доводи апеляційної скарги захисника, не обґрунтовано належним чином рішення про необхідність скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання. Вважає, що наявність обставин, які пом`якшують покарання, є підставою для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Захисник просить призначити новий розглядкримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_5 засуджений за те, що він, будучи службовою особою юридичної особи публічного права, обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а саме, з 06.12.2012 року працював на посаді начальника Управління Держземагентства у Вознесенському районі Миколаївської області, яке згідно з Положенням про Управління Держземагентства у Вознесенському районі Миколаївської області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України, підпорядкованим Держземагентству України та Головному управлінню Держземагентства у Миколаївській області, здійснював керівництво Управлінням та був особою, яка несе персональну відповідальність за організацію і результати його діяльності. Крім того, відповідно до Закону України «Про державну службу» та наказу Державного агентства земельних ресурсів України № 555-ктр від 25.10.2012 року ОСОБА_5 присвоєно 12 ранг державного службовця шостої категорії посад. Будучи згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» суб`єктом корупційного правопорушення, працівником державного органу, уповноваженим на виконання функцій держави, ОСОБА_5 протиправно використав надані йому службові повноваження для вчинення кримінальних правопорушень за таких обставин.

Наприкінці червня 2013 року ОСОБА_9 звернувся до керівника Управління Держземагентства у Вознесенському районіМиколаївської області ОСОБА_5 з питанням щодо наявності вільної ділянки на території м. Вознесенська Миколаївської області і ОСОБА_5 вирішив скористатися цією ситуацією для особистого збагачення та заволодіти майном ОСОБА_9 шляхом обману і зловживання довірою. З цією метою він уприміщенні свого службового кабінету за адресою:АДРЕСА_1 , ввівши ОСОБА_9 в оману, повідомив йому про необхідність давання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, а саме Вознесенському міському голові ОСОБА_10 за вирішення питання щодо безперешкодного виділення земельної ділянки у розмірі 3 000 доларів США (що за офіційним курсом НБУ становить 23 979 грн.), хочанасправді не мав наміру передавати тому грошові кошти, а збирався заволодіти ними.

ОСОБА_9 , будучи введеним ОСОБА_5 в оману, погодився на його пропозицію. На початку жовтня 2013 року останній повідомив ОСОБА_9 , що міський голова побажав одержати в якості неправомірної вигоди 3 500 доларів США (що за офіційним курсом НБУ становить 27 975,5 грн).

ОСОБА_5 , будучи обізнаним щодо процедури збору документів, які необхідно подавати на розгляд сесії депутатів Вознесенської міської ради для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, з метою прикриття своїх злочинних дій 31.10.2013 року доручив своєму заступнику ОСОБА_11 , не повідомляючи останній про свої корисливі мотиви, одержати з центру надання адміністративних послуг Вознесенської міської ради викопіювання на земельну ділянку, яку підібрав для ОСОБА_9 , попросивши її написати власноручно заяву від імені останнього та поставити підпис від його імені, а 18.11.2013 року зателефонував ОСОБА_9 і повідомив, що самостійно взяв викопіювання на земельну ділянку та замість нього напише заяву на розгляд сесії депутатів Вознесенської міської ради.

З метою маскування своїх злочинних дій, спрямованих на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 встановив ОСОБА_9 механізм надання йому коштів, необхідних нібито для передачі у якості неправомірної вигоди Вознесенському міському голові, для чого 29.11.2013 року передав йому реквізити банківського рахунка свого знайомого приватного підприємця ОСОБА_12 (із яким домовився, що через мережу банкоматів той буде переводити в готівку нараховані гроші та безпосередньо передаватиме їх ОСОБА_5 ), повідомив ОСОБА_9 про необхідність в найкоротший термін перерахувати 50 % від загальної суми, а саме 28 000 грн.

ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронного органу, 05.12.2013 року перерахував для ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 4 000 грн і 10.12.2013 року у розмірі 10 000 грн для подальшої передачі у якості неправомірної вигоди Вознесенському міському голові, про що по телефону повідомляв ОСОБА_5 .

Приблизно упершій половині грудня 2013 року ОСОБА_12 перевів у готівку грошові кошти, сума яких склала 12 600 грн (з урахуванням сплати комісії та витрат на обслуговування банківського рахунку) та при зустрічі передав ОСОБА_5 , і таким чином,останній заволодів шляхом обману та розпорядився майном ОСОБА_9 у виді грошових коштів у розмірі 14 000 грн.

На прохання ОСОБА_5 ОСОБА_11 09.12.2013 року одержала з центру надання адміністративних послуг Вознесенської міської ради, власноручно заповнила та підписала від імені ОСОБА_9 бланк заяви про дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та поданнявсіх необхідних документів на розгляд сесії депутатів Вознесенської міської ради.

У період із кінця грудня 2013 по початок березня 2014 року ОСОБА_5 по телефону неодноразово запевнював ОСОБА_9 , що виконує всі необхідні дії для отримання ним земельної ділянки у власність і в березні 2014 року під час зустрічі зазначив, що проектна документація готова, і що він самостійно подасть її на розгляд сесії депутатів Вознесенської міської ради, а такожповідомив про необхідність передачі йому другої частини грошових коштів у розмірі 14 000 грн, необхідних для передачі у якості неправомірної вигоди Вознесенському міському голові після отримання результатів сесії. До того ж вказав додатково передати йому 2 000 грн у якості неправомірної вигоди за виконання своїх обов`язків начальника Управління Держземагентства у Вознесенському районі Миколаївської області.

17.03.2014 року ОСОБА_5 , використовуючи надане йому службове становище, виготовив до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність і завірив власним підписом та відтиском печатки Управління такі документи: довідку державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; викопіювання з чергового кадастрового плану земельної ділянки, а також погодив графічні матеріали земельної ділянки, таким чином вчинив в інтересах ОСОБА_9 дії з використанням наданого йому службового становища, за які останній повинен був надати йому неправомірну вигоду у розмірі 2000 грн.

18.03.2014 року ОСОБА_5 передав проект землеустрою ОСОБА_9 ОСОБА_11 , яка за вказівкою ОСОБА_5 заповнила бланк заяви про затвердження проекту землеустрою від імені ОСОБА_9 та підробила його підпис, після чого передала вказану заяву і проект землеустрою головному спеціалісту відділу земельних ресурсів Управління комунальної власності Вознесенської міської ради на затвердження сесії депутатів Вознесенської міської ради. 23.04.2014 року у центрі з надання адміністративних послуг Вознесенської міської ради ОСОБА_5 особисто отримав витяг із рішення сесії депутатів Вознесенської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ОСОБА_9 , поставивши свій особистий підпис ужурналі про отримання зазначеного документа.

25.04.2014 року ОСОБА_5 надіслав за допомогою SMS-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_9 реквізити іншого банківського рахунка ОСОБА_12 та пояснив, що на цей рахунок необхідно перерахувати другу половину неправомірної вигоди для Вознесенського міського голови у розмірі 14 000 грн і 28.04.2014 року ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронного органу, перерахував для ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 14 000 грн. і того ж дня передав чеки з «ПриватБанку» про сплату вищевказаних грошових коштів.

За таких обставин ОСОБА_13 виконав усі дії, які вважав необхідними для підбурювання ОСОБА_9 до давання неправомірної вигоди Вознесенському міському голові, який є службовою особою, яка займає відповідальне становище, але реалізувати свій злочинний умисел він не мав реальної можливості через те, що ОСОБА_9 звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та діяв під їхнім контролем.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_13 заволодів грошовими коштами ОСОБА_14 на загальну суму 28 000 грн.

Крім того, ОСОБА_5 ,отримавши вказані чеки, того ж дня отримав від ОСОБА_9 додаткові грошові кошти в якості неправомірної вигоди для себе в розмірі 2 000 грн., які ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронного органу, передав ОСОБА_15 , а остання одержала їх для подальшої передачі ОСОБА_5 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 410411 КПК України доводи щодо неповноти та однобічності судового розгляду не перевіряються судом касаційної інстанції, оскільки є предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який згідно зі ст. 409 КПК України має право на скасування вироку із зазначених підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судом першої інстанції повністю дотримановимоги ст. 94 КПК України, якою визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Апеляційним судом ретельно перевіренодоводи захисника про те, що судом першої інстанції були неправильно встановлені обставини вчинення ОСОБА_16 інкримінованого кримінального правопорушення,і на їх спростування в ухвалі відповідно до вимог ст. 419 КПК України наведено мотиви, які ґрунтуються на матеріалах провадження.

Доводи касаційноїскарги про неправильну юридичну оцінку дій ОСОБА_5 аналогічні доводам, які були наведені в апеляційних скаргах засудженого та його захисника, вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам. Апеляційний суд проаналізував такі доводи, дав на них вичерпні відповіді та, залишаючи без задоволення апеляційні скарги засудженого і захисника, зазначив в ухвалі достатні підстави на обгрунтування своїх висновків щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 .

Залишаючи вирок місцевого суду в цій частині без зміни, апеляційний суд обґрунтував своє рішення належним чином. При цьому правильно взяв до уваги, що суд першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку належним чином виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, із достатньою конкретизацією встановив та зазначив місце, час, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, їхні наслідки.

Судом обєктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінальногопровадження. Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, наведеновідповідні висновки щодо належності, допустимості, достовірності та їх достатності для постановленняобвинувального вироку.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненні замаху на підбурювання до давання неправомірної вигоди службової особи, яка займає відповідальне становище, а також в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища обґрунтовані сукупністю доказів, яким суд надав належну оцінку. Зокрема, винуватість засудженого підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що він як Вознесенський міський голова дійсно підписував рішення сесії про затвердження проекту землеустрою для ОСОБА_9 , що участі у роботі земельних комісій не бере, його функція є виключно наглядова, заперечив свою причетність до одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди та отримання грошей від останнього; показаннями свідка ОСОБА_11 про обставини, за яких вона як заступник начальника Держземагентства у Вознесенському районі на прохання ОСОБА_5 здійснювала підготовку документації на отримання земельної ділянки для ОСОБА_9 ; показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 ; показаннями потерпілого ОСОБА_9 про обставини, за яких начальник Управління Держземагентства у Вознесенському районі ОСОБА_5 пообіцяв йому за винагороду допомогти у вирішенні питання щодо отримання земельної ділянки через мера м. Вознесенська, після чого він перевів частину грошей на рахунок, вказаний засудженим, та звернувся до правоохоронних органів і в подальшому діяв під їх контролем; заявою ОСОБА_9 на ім`я начальника УБОЗ УМВС України в Миколаївській області про вжиття заходів до начальника Управління Держземагентства у Вознесенському районі ОСОБА_5 з приводу вимагання у нього 3000 доларів США, а потім 3500 доларів США за виділення земельної ділянки; даними протоколів огляду приміщення банку від 29.04.2014 року, під час якого ОСОБА_12 добровільно видав співробітникам міліції 13 743 грн, отримані ним у касі приміщення банку; даними протоколів огляду від 25.04.2014 та 05.05.2014 року з фототаблицями, під час яких оглянуто мобільні телефони ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ; даним протоколу обшуку від 28.04.2014 року із долученою касетою з відеозаписом проведення обшуку, під час якого у службовому кабінеті ОСОБА_5 вилучено два чеки про перерахування ОСОБА_9 останньому 14 000 грн; даними протоколу огляду від 12.06.2014 року двох чеків «ПриватБанку», які підтверджують факт перерахування ОСОБА_9 грошових коштів у розмірі 14 000 грн на рахунок ОСОБА_12 , витягом із банківського рахунку АТ «ДельтаБанк» про перерахування ОСОБА_9 на рахунок ОСОБА_12 14 000 грн; даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 03.06.2014 року; даними протоколу добровільного надання ОСОБА_9 органу досудового розслідування документів від 10.12.2013 року та заявами про добровільне надання належних йому грошових коштів і квитанції відділення АТ «УкрСиббанк»; даними протоколів від 10.12.2013 року та від 29.04.2014 року про результати контролю за вчиненням злочину ( ОСОБА_9 перерахував ОСОБА_5 на вказаний ним рахунок відповідно 10 000 грн та 14 000 грн); даними протоколів від 13.05.2014 року, 22.01.2014 року, 27.01.2014 року про результати аудіо-, відеоконтролю відносно особи, в ході яких зафіксовано зустрічі ОСОБА_9 з ОСОБА_5 зі стенограмою розмов між ними; даними протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 28.05.2014 року, що стосуються безоплатного отримання земельної ділянки ОСОБА_9 у Вознесенській міській раді та огляду цих речей від 04.06.2014 року; наказом № 72-в від 07.09.2013 року про розподіл обов`язків між начальником, заступником та заступником начальника начальником відділу державного земельного кадастру Управління Держземагентства у Вознесенському районі Миколаївської області, службовими повноваженнями ОСОБА_5 як начальника Управління Держземагентства у Вознесенському районі Миколаївської області, до яких на підставі ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України входило обов`язкове погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, від чого залежав кінцевий результат звернення ОСОБА_9 , іншими наведеними у вироку доказами, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності.

Судом перевірялися та не знайшли свого підтвердження доводи захисника про те, що судом покладено в основу обвинувачення докази, отримані незаконним шляхом. Так, нема підстав вважати неналежним доказом протокол обшуку службового кабінету ОСОБА_5 від 28.04.2014 року у зв`язку з тим, що під час проведення обшуку у ОСОБА_15 були вилучені гроші в сумі 2000 грн. особами протилежної статі, оскільки з показань ОСОБА_15 убачається, що її особистий обшук не проводився і гроші вона видала працівникам міліції добровільно. Також не можна вважати недопустимими доказами протоколи про результати аудіо-, відеоконтролю зустрічей ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , оскільки вони складені на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду Миколаївської області та відповідно до вимог ст. ст. 252, 256 КПК України, про що обгрунтовано зазначено у вироку апеляційного суду.
Доводи захисника про те, що суд не надав належної оцінки доказам, внаслідок чого неправильно встановив обставини кримінального провадження та неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме не звернув уваги, що міський голова не є службовою особою у розумінні ч. 4 ст. 369 КК України, бо лише підписує рішення, прийняття яких є прерогативою сесії міськради, а також що ОСОБА_5 тільки брав участь у погодженні документації із землеустрою і обіцяв ОСОБА_9 посприяти у позитивному вирішенні питання про виділення йому земельної ділянки, та надав помилкову правову оцінку діям засудженого за ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України (в ред. 18.04.2013), які, на думку захисника, містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України (в ред. 18.04.2013) як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди, є необгрунтованими, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами, яким суд дав належну оцінку у сукупності та взаємозв`язку.

Таким чином, суд повно і всебічно проаналізував докази у кримінальному провадженні та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за встановлених судом обставин. Судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для правильного прийняття рішення у кримінальному провадженні.

Дії засудженого правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 368 КК України (в ред. 18.04.2013); ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України (в ред. 18.04.2013) та ч. 1 ст. 190 КК України. Підстав вважати, що діям ОСОБА_5 надано неправильну юридичну оцінку, про що йдеться у касаційній скарзі захисника, немає.

Доводи касаційної скарги захисника проневідповідність покарання,призначеного ОСОБА_8 , ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок суворості є необґрунтованими.

З вироку вбачається, що апеляційний суд, перевіряючи вирок щодо ОСОБА_5 , правильно звернув увагу на те, що місцевий суд, призначаючи засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, не встановив та не навів у вироку обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, не врахував повною міроюусі обставини, які впливають на покарання, та не мотивував свого висновку про можливість призначення засудженому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом. Так, врахована судом першої інстанції відсутність судимостей у ОСОБА_5 не є обставиною, яка помякшує покарання, оскільки є даними про особу. Апеляційним судом обгрунтовано визнано, що перебування на утриманні засудженого малолітньої дитини істотно не знижує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і не є достатньою підставою для застосування ст. 69 КК України.

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України та прийняв рішення про призначення йому покарання у межах санкцій закону. Скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд обґрунтував своє рішення належним чином.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України при перегляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином перевірив доводи, наведені в апеляційних скаргах, та,частково задовольняючи апеляційну скаргупрокурора й залишаючи без задоволення апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 , навів докладні підстави прийнятого рішення.

Перевіркою кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону і неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Підстав вважати призначене засудженому покарання таким, що не відповідає вимогам закону, немає.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3