АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

третіх осіб ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.06.2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою клопотання заступника начальника СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про арешт майна, до якого надано тимчасовий доступ з можливістю вилучення автомобіля марки «Фольксваген-Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , задоволено та накладено арешт шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

Своє рішення суд мотивував тим, що даний автомобіль є речовим доказом по справі, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, з метою його збереження, за наявності ризиків щодо його фактичного відчуження на нього слід накласти арешт.

На ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівеці від 06.06.2016 року власницею транспортного засобу ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, зобов`язавши органи слідства повернути їй тимчасово вилучене майно.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що слідчий суддя виніс ухвалу про накладення арешту на майно із суттєвими порушеннями чинного КПК України. Рішення слідчим суддею приймалося за відсутності власника майна та через півроку після його вилучення. Клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК України, а слідчим суддею це не було перевірено. Вказує, що наміру відчужувати майно у неї не було і судом безпідставно було про це зазначено в ухвалі. В провадженні відсутні будь-які докази наявності ризиків, передбачених ст.170 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, скаржницю ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляцію, прокурора, який заперечував проти поданої апеляції та просив ухвалу слідчого судді залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кримінальна справа №11сс/794/92/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.286 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею було виконано в повному об`ємі.

На думку колегії суддів, в матеріалах кримінального провадження наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що автомобіль марки «Фольксваген-Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , під керуванням ОСОБА_10 , здійснив наїзд на двох пішоходів, внаслідок чого гр. ОСОБА_11 загинула, а гр. ОСОБА_12 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, та являється знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя безпідставно розглянув клопотання слідчого про арешт майна без його виклику, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ч.2 ст.172 КПК України передбачає таку можливість в разі якщо майно не було тимчасово вилучене, а також якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Із матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 30.05.2016р. слідчому не надавалось тимчасове вилучення майна, а надавався тимчасовий доступ з можливістю вилучення, передбачений ч.7 ст.163 КПК України. А тому, в даному випадку слідчий суддя не порушив вимоги процесуального закону.

Що стосується самого клопотання про арешт майна, то колегія суддів не вбачає невідповідностей вимогам ст.171 КПК України, зокрема й тим, про які вказує апелянт.

Такими, що не заслуговують на увагу, колегія суддів вважає й апеляційні доводи ОСОБА_6 про те, що ухвала слідчого судді про арешт майна суттєво перешкоджає їй у здійсненні її конституційних прав як власника даного автомобіля, оскільки слідчий суддя вирішуючи питання про арешт майна, врахував вимоги ст.173 КПК України та застосовував найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме: заборону на відчуження та розпорядження, залишивши за володільцем майна право користуватися ним.

Крім того, арешт вказаного автомобіля є тимчасовим заходом забезпечення у кримінальному провадженні, а тому власник даного автомобіля, в подальшому, в передбачених КПК України випадках, має право звертатися із клопотанням про скасування даного арешту.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-175, 303, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівеці від 06.06.2016 року, якою задоволено клопотання заступника начальника СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про арешт майна залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя