АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2977/16-к Номер провадження 11-кп/786/767/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.190 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001306 від 25.05.2016 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яреськи, Шишацького району, Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
05.02.2013 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу розміром 850 грн.;
05.02.2016 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.190 КК України на 1 рік обмеження волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
21.06.2016 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України на 1 рік 2 місяці обмеження волі,-
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 року
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.190 КК України на один рік позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 21.06.2016 року та остаточно засуджено на один рік три місяці позбавлення волі.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 року виправлено описку у резолютивній частині вироку цього ж суду щодо ОСОБА_7 , та зазначено, що у вироку замість помилково зазначеної ст.71 КК України вірним по тексту слід вважати ч.4 ст.70 КК України.
Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.
Обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію його дій та доведеність вини, просить вирок суду змінити: призначити йому за ч.2 ст. 190 КК України покарання у виді одного року обмеження волі та відповідно до ст. 71 КК України остаточно визначити покарання у виді одного року трьох місяців обмеження волі.

Вказав, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не мотивував призначення такого суворого покарання, та неможливість призначення більш м`якого покарання. Суд не врахував того, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та смертельно хвора цивільна дружина, шкоди потерпілому відшкодована,відсутні обтяжуючі обставини.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.
Згідно вироку суду,в денний час 15.05.2016 року ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. Виноградна, 94, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_9 , під приводом тимчасового користування, отримав від останньої планшет марки «Prestigio Multipad PMT3777», серійний номер РМР12, в корпусі чорного кольору, вартістю 1425,22 грн., з картою пам`яті об`ємом 2 Гб вартістю 80 грн. в чохлі чорного кольору вартістю 199 грн., та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_9 шкоди на загальну суму 1704,22 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання доводів своєї апеляційної скарги, заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення виходячи з такого.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції докази не досліджувались і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. У відповідності до зібраних в провадженні доказів, дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.2 ст.190 КК України, що також не оспорюється апелянтом.

Перевіривши доводи апелянта щодо призначення йому судом занадто суворого покарання, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених,а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Так, обґрунтовуючи своє рішення щодо неможливості виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства суд врахував, як ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, так і конкретні обставини справи, а також дані про особу винного, який задовільно характеризується та має на утриманні малолітніх дітей. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття та вказав на відсутність обставин, що обтяжують покарання. В той же час, суд правомірно врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, не працював. Новий злочин вчинив під час іспитового строку за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 05.02.2016 року та до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 21.06.2016 року.
З урахуванням вище наведеного, в тому числі і обставин на які посилається апелянт, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.2 ст.190 КК України. За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог в частині пом`якшення покарання.
В той же час, вирок суду підлягає зміні в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону.
Так, колегія суддів, перевіряючи вирок Київського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 року щодо ОСОБА_7 , в порядку ст.404 КПК України встановила, що суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання, застосував закон України про кримінальну відповідальність який не підлягав застосуванню. Зокрема, суд призначив ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, приєднавши до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Натомість, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вчинив злочин 15.05.2016 року, тобто, до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Полтава від 21.06.2016 року. Отже, суд мав би призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів, за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Таку помилку суду не можна вважати опискою, як це зазначено в ухвалі цього ж суду від 04.07.2016 року. Намагання суду виправити свою помилку шляхом постановлення 04.07.2016 року ухвали про виправлення описки колегія суддів вважає недопустимим, оскільки таким чином суд самостійно змінив зміст вироку, перебравши на себе функцію суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду - зміні в частині призначеного покарання за сукупністю злочинів.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 407, 408, 409, 418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання за сукупністю злочинів.

Вважати ОСОБА_7 засудженим вирком Київського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 року за ч.2 ст.190 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань призначених цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 21.06.2016 року вважати ОСОБА_7 засудженим на 1 рік 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 04.07.2016 року по 27.09.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок Київського районного суду м. Полтави від 04.07.2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12