Справа № 314/2942/16-к
Провадження № 1-в/314/2131/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заява засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), уродженця м. Дніпрорудне, громадянина України, українця, освіта середня-технічна, до засудження не працюючого, не одруженого.

Зареєстрованого: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:
1) 26.12.2002 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

2) 10.07.2003 року за ст. 185 ч. 2 , 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Постановою суду від : 19.08.2005 року замінено невідбутну строк покарання на Виправні роботи-15 % від заробітної плати до 1 року 10 місяців 24 дні.

Засудженого: 06.04.2012 року Василевським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі.

Знов засуджений: 27.05.2010 року Ялтинським міськрайонним судом АР Крим за ст. 115 ч. 1, 15 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого за вироком від: 27.05.2010 року більш суворим . Зарахувати в строк термін перебування під вартою з 22.03.2010 року по 21.12.2011 року та остаточно призначити строк покарання 8 років позбавлення волі.

Початок строку: 21.12.2011 року. Кінець строку: 22.03.2018 року.

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), про можливість умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.03.2009 року. За період утримання у Запорізькому слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області вимоги режиму утримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.

З 24.08.2012 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101). Під час відбування покарання характеризується наступним чином: має 3 заохочення та допустив 4 порушення режиму тримання.

У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує всі законні вимоги.

У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує рівні та дружні стосунки. Займається самоосвітою шляхом відвідування бібліотеки колонії.

Залучається до суспільно-корисної праці згідно п. 5 ст. 118 КК України.

Підтримує зв`язки з родичами шляхом листування, отримує від них посилки та передачі.

Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу: «Правова просвіта», «Подолання алкогольної і наркотичної залежності» та «Підготовка до звільнення».

Провину у скоєному злочині визнав, міру призначеного судом покарання рахує повністю справедливою і розкаюється у скоєному. Виконавчих листів не надходило.

Адміністрація колонії заяву засудженого підтримала.

Прокурор заяву не підтримав і вважає, що заяву не належить задовольняти, оскільки твердження про доведеність виправлення засудженого є передчасним.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника адміністрації установи, який підтримав заяву, засудженого, який просить суд застосувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 81 КК України, думку прокурора про заперечення, щодо задоволення подання, вважає заяву засудженого такою, що не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на те, що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як вбачається з довідки про працевлаштування засудженого, засуджений працевлаштований, але не постійно за весь строк відбування покарання засуджений працював з березня 2014 року по липень 2014 року включно, з вересня 2014 року по жовтень включно, з грудня 2014 року по березень 2015 року, потім в серпні 2015 року та в лютому 2016 року.

В силу ст. ст. 130,131 КВК України формою оцінки сумлінної поведінки та ставлення до праці є заохочення. Активні дії реалізації прав засудженого направлені на доведеність виправлення - досягнення готовності до самокерованої правослухняної поведінки має обов`язкове співвідношення із вчиненим злочином та його тяжкістю. Отже, особа, яка відбуває по карання за вчинення особливо тяжкого злочину, для доведення виправлення повинна вчиняти достатньо переконливі дії щодо сумлінної поведінки та ставлення до праці.

Суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання, не була стабільно позитивною та активною, про що свідчать не постійне працевлаштування, 4 стягнення та лише 3 заохочення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, а отже в задоволені заяви про умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заява засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101)- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

06.04.2016