Справа № 344/7491/16-к
Провадження № 1-кс/344/2731/16
У Х В А Л А
16 червня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

пркоурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0003721 від 30/06/2015 р., -

ВСТАНОВИВ:
в скарзі вказано, що слідчим закрито кримінальне провадження щодо заяви скаржника про вчинення злочину за обставин завдання тілесних ушкоджень 25/11/2014 р. ОСОБА_5 , чоловіком її доньки за ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні скаржник підтримала скаргу з підстав, що в ній зазначені.

В судовому засіданні прокурор заперечив скаргу з тих підстав, що в медичній документації не зазначено колір синця, а тому не має можливості встановити заподіяння тілесного ушкодження.

Судом встановлено наступні обставини.

В оскаржуваній постанові слідчого від 30/06/2015 р. вказано, що у скаржника встановлено тілесні ушкодження у тім`яній ділянці зліва, що відноситься до легких тілесних ушкоджень; виставлено діагноз забій плечового суглоба. Садна обох ліктьових суглобів не підтверджені об`єктивними даними.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Відповідно до п. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа Ассенов та інші проти Болгарії (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі Танрікулу проти Туреччини (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, Ґюль проти Туреччини (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідно до рішення ЄСПЛ в справі Коробов проти України (Заява № 39598/03) від 21 липня 2011 року в доказуванні використовується принцип раціонального сумніву, коли провина доводиться поза розумним сумнівом, що в даному спорі означає необхідність обґрунтування закриття кримінальної справи.

В постанові про закриття кримінального провадження не зазначено докази і аргументи щодо спростування доводів скаржника; слідчим прийнято пояснення одних осіб та відхилено пояснення скаржниці.

За вказаних обставин досудовим слідством не спростовано обґрунтування скарги, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 7, 22 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу задовольнити;

скасувати постанову від 30/06/2015 р. про закриття кримінального провадження №0003721 за заявою ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 309 КПК України дана ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_1