ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1268/15-к
Провадження № 1-кс/210/642/16

"26" травня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про:

відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 16 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

особи, які беруть участь у розгляді заяви: прокурор ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження №0000042 від 16 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України; № судової справи 210/1268/15-к.

Зазначена справа відповідно до ст. 35 КПК України передана на розгляд судді ОСОБА_5 ..
Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 - подано заяву про відвід судді, яка вмотивована тим, захисник звернувся до головуючого судді із клопотання про визнання всіх доказів сторони обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні недопустимим, однак головуючий суддя по справі відклав розгляд клопотання на час прийняття рішення, при цьому не обґрунтовуючи правових підстав, що на думку захисника є порушенням вимог ч. 2 ст. 89 КПК України.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви про відвід з мотивів його необґрунтованості.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши доводи викладені в клопотанні обвинуваченого, а також дослідивши представлені матеріали вказаного кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 76 КПК України визначено також обставини, які встановлюють недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, а саме: суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами; суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної/касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої/апеляційної/касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Як указав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97 ). Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід, суд бере до уваги мотиви, при цьому керується положеннями процесуального закону, який визначає підстави недопустимості участі судді у розгляді справи.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що при проведенні підготовчого судового засідання сторони кримінального провадження не висловлювали заяв про відвід складу суду. Крім того, до початку судового розгляду, сторони кримінального провадження та його учасники, у тому числі й обвинувачені та його захисник, не подали заяв про відвід складу суду.

Як вбачається з заяви та пояснень учасників кримінального провадження, фактично заява про відвід судді ОСОБА_5 вмотивована незгодою у здійсненні процесуальних дій при розгляді справи, зокрема відкладення розгляду клопотання на чергове судове засідання.

Разом із тим, заява про відвід не містить доказів та доводів щодо упередженості складу суду, зокрема й головуючого у справі, так само як і доводів й доказів в необ`єктивності головуючого у справі.

Оцінка правомірності та обґрунтованості процесуальних рішень судді, прийнятих під час розгляду кримінального провадження, у тому числі й в порядку ст. 315, 331 КПК України, до винесення судового рішення (вироку), не є предметом розгляду заяви про відвід, а незгода з ними не є підставою для відводу складу суду.

Суд вважає, що заяву про відвід слід відхилити, оскільки не вбачається підстав, визначених ст. 75, ст. 76 КПК України, у тому числі й відсутні обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді.

На думку суду, викладені в заяві про відвід головуючого судді ОСОБА_5 , не є обґрунтованими, тому не вбачається підстав для відводу судді на стадії судового розгляду.

Керуючись ч. 3 ст. 35, ст. 75, ст. ст. 80-82 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 16 березня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України залишити без задоволення.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви про відвід не може бути оскаржена, заперечення проти неї можуть бути подані в апеляційній скарзі на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду кримінального провадження.
Суддя: ОСОБА_1