ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

За вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року, визнано винуватим та засуджено
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Москва Російської Федерації, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого 29 серпня 2006 року за ч. 3 ст. 187, ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна,
- за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Вирішено питання про долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він 24 червня 2015 року близько 04:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшовши на територію домоволодіння ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_1 , склав у полімерний мішок, який приніс із собою, майно потерпілого, яке знаходилось у підсобному приміщенні та біля будинку останнього, загальна вартість якого складала 3907 грн, та взявши мішок із викраденим, почав відходити. В цей час ОСОБА_4 побачив ОСОБА_6 , який вийшов із житлового будинку, та зрозумівши, що його побачили і те, що його дії перестали бути таємними, взяв мішок із майном потерпілого та втік з території домоволодіння, не реагуючи на вимогу ОСОБА_5 зупинитися та повернути викрадене.

У касаційній скарзі прокурор посилається на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 та порушує питання про її скасування у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про особу засудженого внаслідок м`якості з призначенням нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог, зазначає, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що місцевий суд при призначенні ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України неправильно врахував обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 визнання ним своєї винуватості, щире каяття у вчиненому злочині, добровільне відшкодування збитків потерпілому, а те, що останній проживав із вагітною співмешканкою та її малолітніми дітьми, на думку прокурора, не свідчить про вчинення злочину внаслідок тяжких сімейних обставин. Вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Прокурором не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 186 КК України. При цьому, у касаційній скарзі не наведено доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування або зміни постановлених судових рішень щодо ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_4 покарання вищевказані вимоги кримінального закону дотримано.
Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебував, пом`якшуючі покарання обставини, якими суд визнав те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість, щиро покаявся у вчиненому, відшкодував збитки та усунув заподіяну шкоду потерпілому, який претензій до нього не має, вчинив злочин внаслідок збігу важких сімейних обставин, так як ОСОБА_4 проживає із вагітною співмешканкою та її малолітніми дітьми, він та його співмешканка ніде не працюють, а також судом була врахований розмір заподіяних збитків. Обтяжуючими покарання обставинами суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Одночасно, із ухвали видно, що суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, аналогічні доводам касаційної скарги, дійшов правильного висновку про достатнє обґрунтування вироку суду в частині призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, детально мотивувавши прийняте рішення.
При цьому, як убачається з ухвали, судом апеляційної інстанції було зазначено про те, що згідно з розпискою потерпілого, яка знаходиться у матеріалах провадження, останньому була відшкодована матеріальна шкода і претензій до ОСОБА_4 він не має. Окрім того, в ухвалі зазначено про те, що стороною обвинувачення не спростовані пояснення ОСОБА_4 про вчинення злочину внаслідок збігу тяжкого матеріального стану у його родині, де троє дітей, яких він виховує спільно із співмешканкою, та не працює не через те, що він не хоче працювати, а через відсутність роботи.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про правильне врахування цих обставин, як таких, що пом`якшують покарання, а у касаційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів, які б спростовували цей висновок.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є мотивованою, оскільки містить обґрунтовані відповіді на доводи апеляції сторони обвинувачення та підстави, з яких апеляційна скарга визнана безпідставною.

На думку колегії суддів, обране судом ОСОБА_4 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих копій судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3