Справа № 192/2338/16-к
Провадження № 1-кс/192/133/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" червня 2016 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

скаржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Солонянського ВП ГУНП України

В С Т А Н О В И В :

Потерпілий звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області від 20 травня 2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000007 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України посадовими особами Солонянського РВ УМНС України в Дніпропетровській області у 2005 році.

ОСОБА_3 посилається на те, що його ніхто не повідомляв про закриття кримінального провадження, копію постанови він не отримував, що вважає порушенням його прав.

Посилається на те, що випадково дізнався про існування оскаржуваної постанови 13 червня 2016 року під час звернення до відділу поліції з заявою про повідомлення його про хід розслідування.

Також вважає, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, які були викладені в його заяві, а також слідчий в постанові від 20 травня 2016 року описує лише показання допитаних свідків і без мотивування приходить до висновку, що не встановлені жодні відомості, які можуть підтвердити наявність скоєння правопорушення.

ОСОБА_3 зазначає, що свідок ОСОБА_4 у своїх показах зазначила, що в липні та серпні 2004 року з грошового утримання особового складу було утримано прибутковий податок, який виплачено в серпні та посилається, що таке утримання було здійснене на підставі телефонограми начальника ГУ МНС України ОСОБА_5 від 20 серпня 2004 року. Потерпілий зазначає, що така телефонограма надійшла майже через місяць після здійснення утримання, що свідчить про фальсифікацію бухгалтерських документів.

Також посилається на те, що у довідці тематичної перевірки від 03 березня 2005 року по факту його скарги, завідуюча сектором КРР ГУ МНС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 зазначила, що бухгалтер в період липень-серпень 2004 року допустив помилку при утриманні податку. Проте у повідомленні від 26 вересня 2005 року зазначено, що утримання здійснювалося на підставі телефонограми.

ОСОБА_3 також посилається на те, що у постанові КМУ № 44 від 15 січня 2004 року не прописаний порядок утримання податку саме за липень-серпень 2005 року, а також посилається на висновок службової перевірки від 21 лютого 2005 року, згідно якого таку перевірку було здійснено за його рапортом. В той же час у відповіді від 10 грудня 2015 року зазначено, що така перевірка не проводилася.

Вважає, що в матеріалах справи є багато розбіжностей, яким слідчий не надав правової оцінки, а також не допитав в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тому просить постанову від 20 травня 2016 року скасувати.

Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України, слідчим суддею було прийнято рішення здійснювати розгляд клопотання без застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження, а від учасників процесу не надходило клопотань про застосування засобів фіксації.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою каргу підтримав, просив її задовольнити з зазначених в скарзі підстав та скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 20 травня 2016 року, яку він отримав 13 червня 2016 року.

Слідчий та прокурор, які про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, а відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України їх відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником, законним представником, при цьому згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, а якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

В судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості згідно заяви ОСОБА_3 про вчинений з боку посадових осіб Солонянського РВ УМНС України в Дніпропетровській області злочину у 2004 році, який пов`язаний з заволодінням його грошовими коштами та грошовими коштами інших працівників СДПЧ № 58, а вказані дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Слідчим СВ Солонянського ВП ОСОБА_9 постановою від 20 травня 2016 року кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а копія постанови направлена потерпілому ОСОБА_3 , що підтверджується супровідним листом від 23 травня 2016 року (а.с111), яку він особисто отримав у Солонянському ВП 13 червня 2016 року, а зі скаргою звернувся 23 червня 2016 року, тобто без порушення строку, передбаченого ст. 304 КПК України.

Слідчим суддею було встановлено, що під час досудового розслідування слідчим ОСОБА_9 було допитано в якості свідків В?юста ОСОБА_10 , який з 2002 по 2005 роки працював на посаді начальника СДПЧ №58, ОСОБА_11 , який з 2002 по 2011 роки працював на посаді начальника фінансового відділу СДПЧ № 58, ОСОБА_12 , яка працює головним бухгалтером СДПЧ № 58 з 2011 року. Крім того, слідчим було допитано ОСОБА_3 як в якості свідка, так і в якості потерпілого, а допит свідка ОСОБА_11 проводився двічі. Крім того, слідчим було також досліджено письмові докази, які містяться в матеріалах справи.

Частиною 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В той же час ст. 94 цього Кодексу передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тому слідчий суддя вважає, що посилання потерпілого стосовно того, що слідчим не було допитано в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а тому на його думку, досудове розслідування було здійснене неповно, спростовуються матеріалами справи, оскільки слідчим було зібрано допустимі, достатні докази, які свідчать про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а зібрані докази оцінені за внутрішнім переконанням слідчого, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Посилання ОСОБА_3 на розбіжності в показах ОСОБА_4 зводяться до переоцінки наданих показів, а жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так в матеріалах кримінального провадження знаходиться телефонограма №4536/06 згідно якої здійснювалося утримання прибуткового податку відповідно до постанови КМУ № 44 від 15 січня 2004 року (а.с.19).

Вказана постанова передбачає порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, який застосовується з січня 2004 року, а тому посилання потерпілого на те, що вказана постанова не містить порядку утримання такого податку в липні-серпні 2005 року є необґрунтованими. Тим більше, що досудове розслідування здійснювалося відносно зовсім іншого періоду липня-серпня 2004 року, а не 2005 року, як зазначає ОСОБА_3 .

В матеріалах справи міститься також висновок за результатами службової перевірки інформації, викладеної у рапорті водія СДПЧ № 58 (а.с.57-59), згідно якого порушень у нарахуванні та виплаті заробітної плати ОСОБА_3 встановлено не було.

ОСОБА_3 зазначає, що у відповіді ОСОБА_13 від 10 грудня 2015 року останній спростовує проведення службового розслідування за фактом крадіжки грошей з заробітної плати у липні-серпні 2004 року, однак таке розслідування мало місце, а тому потерпілий вважає, що начальник ГУ ДСНС замовчує її результати, що є невірним сприйняттям наданої відповіді.

Так з відповіді ОСОБА_13 від 10 грудня 2015 року вбачається, що останній спростовує проведення службового розслідування за фактом крадіжки грошей з заробітної плати у липні-серпні 2004 року, проте не заперечує про проведення службової перевірки в березні 2005 року, яка була проведена за інформацією, викладеною в рапорті водія СДПЧ №58 (а.с.62,63-65). Тому посилання ОСОБА_3 в цій частині спростовуються матеріалами справи, оскільки службова перевірка здійснювалася за інформацією, викладеною в його рапорті, а службова перевірка за фактом крадіжки грошей з заробітної плати у липні-серпні 2004 року дійсно не проводилася. Посилання ОСОБА_3 зводяться до невірного розуміння відповіді, яка викладена в листі від 10 грудня 2015 року (а.с.62).

Посилання на те, що слідчим не було допитано в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, оскільки слідчим було досліджено та зібрано всі необхідні матеріали, в тому числі і ті, які були надані особисто потерпілим в судовому засіданні для огляду слідчому судді, та зроблено вірний висновок про відсутність складу кримінального правопорушення.

Доводи ОСОБА_3 про те, що закриття кримінального провадження було здійснено незаконно, однобічно та упереджено, нічим не обґрунтовані, є лише припущеннями потерпілого і спростовуються наданими матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається дотримання передбаченої ст. 9 КПК України такої засади кримінального провадження, як законність, а саме: всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та надання їм належної правової оцінки.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що доводи скаржника не дають підстав для висновку про необхідність проведення будь-яких інших слідчих дій для виявлення складу кримінального правопорушення та підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.303-307, 318-380 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого СВ Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 20 травня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження о 13 годині 30 хвилин 04 липня 2016 року.

Головуючий: слідчий суддя ОСОБА_1