печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадженні: адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_4 від 15.03.2016 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000141 від 02.12.2013 за фактом можливого вчинення колишнім співробітником СБ України ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу злочинів,-

В С Т А Н О В И В :

27.04.2016 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_4 від 15.03.2016 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 02.12.2013 за фактом можливого вчинення колишнім співробітником СБ України ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу даних злочинів.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на неповноту та однобічність досудового розслідування, при цьому надає власну правову оцінку діям органу досудового розслідування, стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства та практики Європейського суду з прав людини, внаслідок чого передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження. Вказує, що під час досудового розслідування не досліджено та не витребувано документи, які стосуються подачі ОСОБА_6 у період 2006-2010 років на адресу керівництва СБ України та житлово-побутових комісій відомства рапортів з клопотанням про видачу службового житла в м. Харкові, м. Києві та м.Суми, які містили завідомо неправдиві відомості про нібито незабезпеченість його житлом за попереднім місцем проходження служби; не відпрацьовано питання приватизації ОСОБА_6 житла у вищевказаних містах, не надано правової оцінки на яких підставах в приватизації службового житла приймала участь сестра ОСОБА_6 .. Стверджує, що відповідно до діючого законодавства України військовослужбовці мають право на одноразове забезпечення постійним житлом за період всього проходження військової служби, в той час як ОСОБА_6 із незрозумілих підстав одержав три службові квартири, які оформив у приватну власність, що свідчить про наявність в його діях складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , яка підтримала скаргу, вислухавши заперечення слідчого ОСОБА_4 , вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом військової прокуратури Центрального регіону України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000141, яке внесене 02.12.2013 військовою прокуратурою Київського гарнізону до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою громадянина ОСОБА_5 щодо вчинення колишнім начальником Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України.

Із заяви ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_6 у період з 2006 року по 2009 рік, перебуваючи на посадах начальника УСБ України в Сумській області та ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, незаконно отримав у постійне користування дві службові квартири: трикімнатну квартиру в м. Суми за адресою: АДРЕСА_1 , а також трикімнатну в АДРЕСА_2 , які у подальшому оформив у власність своїх родичів.

Постановою старшого слідчого СВ військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_4 від 15.03.2016 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 02.12.2013 за фактом можливого вчинення колишнім співробітником СБ України ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу злочинів.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, в даному випадку, передбаченого ст. 372 КК України, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

З матеріалів справи слідує, що під час досудового розслідування було допитано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , досліджено письмові докази у справі, яким в оскаржуваній постанові надано належну правову оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин посилання у скарзі на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, неспроможне. До того ж доводи скарги адвоката ОСОБА_3 про неповноту та однобічності досудового розслідування зводяться до загальних формулювань і не містять переліку процесуальних дій, які б належало здійснити в ході досудового розслідування.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає відсутніми у справі обставини, які належали до перевірки шляхом вчинення інших перевірочних дій, ніж ті що проведені у справі.

Водночас, перевіряючи надані матеріали на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Аналізуючи дані досудового розслідування, слідчий суддя вважає достатнім акцентувати увагу на наступному.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 з 1976 року проходив військову службу в органах державної безпеки. Так, з 1986 року по 2001 рік він перебував на керівних посадах у підрозділах СБ України у місті Харкові, а з 2004 року по 2006 рік обіймав посаду начальника правового УСБ України. З 2006 року по 2008 рік ОСОБА_6 обіймав посаду начальника УСБ України у Сумській області, а з 2008 року по 2009 рік посаду першого заступника начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України. У подальшому, а саме з 2009 по 2010 роки, ОСОБА_6 призначений начальником ГУ СБ України у місті Києві та Київській області. З 2010 по 2011 роки ОСОБА_6 перебував у розпорядженні Голови СБ України, після чого був звільнений за вислугою років

За період проходження військової служби з 1976 по 2011 роки ОСОБА_6 одержав 3 квартири, а саме 1 Квартиру для постійного проживання в м. Харкові, яку він приватизував одноосібно у 2004 році, 1 квартири для постійного проживання у м. Києві, яку приватизовано у 2009 році його дружиною та 1 квартиру в м. Суми, яку в 2012 році приватизовано рідною сестрою ОСОБА_6 - ОСОБА_14 .

У той же час доказів, які об`єктивно свідчили про факт заволодіння указаним вище житлом ОСОБА_6 шляхом зловживання своїм службовим становищем або шляхом введення в оману членів житлових комісій або керівників підрозділів СБ України, якими приймалось рішення про виділення йому службового житла та відмови від подальшого використання цього житла як службового, не здобуто.

Відповідно до вимог ст. 121 ЖК Української PCP, п. 8 Положення №37, службові жилі приміщення надаються незалежно від перебування військовослужбовців на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадянами житлом. Окрім цього, згідно з п. 16 Положення №37, п. 12 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2006 №1081, надання службового житла здійснюється виключно за рішенням керівників, командирів на підставі вмотивованих рапортів начальників підрозділів.

У той же час, виключення вказаних вище квартир у м. Суми та м. Києві із числа службових, здійснювалося на підставі п. 6 Положення №37, а саме у зв`язку з тим, що відпала потреба у використанні квартир як службових. При цьому, зі змісту Положення №37 та інших нормативно-правових актів щодо службового житла установлено, що порядок та процедура застосування п. 6 Положення № 37 законодавчо не регульована, у зв`язку з чим рішення про відсутність потреби у використанні тієї чи іншої квартири у якості службової, приймається виключно керівником підрозділу, в оперативному управлінні якого перебуває це житло. Виникнення підстав та обґрунтування рішення щодо відсутності потреби у подальшому використанні житла як службового жодним чином не перевіряється.

Після виключення квартири із числа службових, дана нерухомість переходить у комунальну власність органу місцевого самоврядування та передається в користування особам, які зареєстровані у цій квартирі, а тому вони мають право на приватизацію цього житла.

Згідно з ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію ДЖФ», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз за перевищення допустимих площ, а згідно з ч. З ст. 8 цього ж Закону, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

У той же час, згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію ДЖФ», приватизація житла здійснюється уповноваженими на це державними органами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться дане житло.

З урахуванням наведених вище норм житлового законодавства України, за відсутності встановлених фактів впливу ОСОБА_6 шляхом введення в оману або із використанням ним свого службового становища на членів житлових комісій регіональних і центральних підрозділів СБ України під час прийняття рішень щодо виділення йому службового житла, слідчий суддя вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та положенням закону про кримінальну відповідальність висновок слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги з огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ військової прокуратури Центрального регіону України ОСОБА_4 від 15.03.2016 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 02.12.2013 за фактом можливого вчинення колишнім співробітником СБ України ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу злочинів,- відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1