УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/952/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.537 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні подання про скасування ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання
з участю: прокурора ОСОБА_8
представника КВІ ОСОБА_9
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_10

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання.
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 19.09.2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном на 2 роки з покладанням на засудженого обов`язків, у тому числі, щодо періодичної явки на реєстрацію до КВІ.
03.11.2014 року вирок суду щодо ОСОБА_7 був отриманий Житомирським МРВ КВІ УДПтСУ в Житомирській області для виконання.
26.03.2015 року Житомирський МРВ КВІ звернувся до суду із поданням про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного судом покарання.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.10.2016 року в задоволенні подання Житомирського МРВ КВІ відмовлено. Суд умотивував своє рішення тим, що неявка ОСОБА_7 до КВІ для реєстрації була пов`язана із його роботою, і тому суд дійшов висновку, що у засудженого були відсутні реальні можливості виконувати обов`язки, покладені на нього судом. Крім того, суд умотивував своє рішення тим, що розгляд подання судом відбувається вже після закінчення іспитового строку, а в такому випадку, на думку суду, погіршення становища цих осіб, звільнених від відбування покарання, не допускається.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить цю ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою подання Житомирського МРВ КВІ щодо ОСОБА_7 задовольнити.
В обгрунтування апеляції прокурор стверджує, що дане судове рішення не відповідає вимогам ст. 372 КПК України, оскільки в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали не зазначено встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також неврахування окремих доказів. Апелянт вказав, що досліджені в судовому засіданні докази спростовують твердження суду, що в матеріалах справи відсутні відомості про належне ознайомлення ОСОБА_7 із його обов`язками, в тому числі й щодо роз`яснення йому порядку відбування покарання.
Зазначає, що дії інспектора щодо встановлення днів явки відповідають Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань.
Автор апеляції звертає увагу, що ОСОБА_7 лише один раз за 2 роки завдяки приводу працівників міліції з`явився до КВІ для реєстрації, що свідчить про невиконання покладених на нього обов`язків.
Апелянт зазначає, що висновок суду щодо поважності неявки засудженого на реєстрацію є необґрунтованим. Трудовий договір від 01.11.2014 року, на який посилається суд, не свідчить про постійне перебування засудженого на робочому місці упродовж 2 років.
Також прокурор вказав, що закінчення іспитового строку не може бути підставою для звільнення особи від відбування покарання та відмови у скасуванні іспитового строку, оскільки подання інспекцією було направлено ще 19.03.2015 року, тобто в період іспитового строку. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України під час іспитового строку, дане кримінальне провадження в даний час перебуває на розгляді в суді.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, доводи інших учасників судового провадження, перевіривши ухвалу суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення постановлене з порушенням норм кримінального процесуального закону є обґрунтованими.
Відповідно до положень ст. 372 КПК України, ухвала що викладається окремим документом складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частин. В мотивувальній частині ухвали зазначаються суть питання, що вирішуються ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону яким він керувався.
Однак, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд не виконав вимоги вищевказаної норми закону, оскільки в мотивувальній частині ухвали не зазначив встановлені судом обставини із посиланням на докази, а лише обмежився викладенням змісту подання та поясненнями прокурора, засудженого та його захисника. Також суд не мотивував неврахування доказів, зазначених в поданні, не дослідив матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 , а саме: не перевірив причини неявки засудженого згідно листів реєстрації, не дав оцінки вжитим розшуковим заходам.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд допустив порушення кримінального процесуального закону, які є істотними, в розумінні положень ч.1 ст. 412 КПК України, і які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Це є підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції.
Разом з тим, апеляційний суд позбавлений можливості усунути дані порушення кримінального процесуального закону та ухвалити нове судове рішення, оскільки не зазначені встановлені обставини, а також суд апеляційної інстанції не може дати оцінку доказам, які не були досліджені та оцінені судом першої інстанції. У зв`язку з цим, спірна ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. При новому розгляді, місцевому суду необхідно врахувати вищезазначені порушення кримінального процесуального закону, а також перевірити всі доводи апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.
Судді: