У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаОСОБА_5.,
суддів ОСОБА_6. і ОСОБА_7.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 20 травня 2016 року заяву захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_8. про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Конотопський міськрайонний суд Сумської області вироком від 15 січня 2015 року засудив ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, передбачених частиною першою статті 296 та частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням частини першої статті 70 цього Кодексу до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки шість місяців.

Апеляційний суд Сумської області ухвалою від 9 квітня 2015 року вирок щодо ОСОБА_4 змінив: постановив вважати його засудженим за частиною першою статті 122 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки та на підставі пункту 2 частини першої статті 49 цього Кодексу звільнив від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 296 КК, а провадження у кримінальній справі в цій частині закрив. Виключено з резолютивної частини вироку посилання суду на призначення остаточного покарання ОСОБА_4 за правилами частини першої статті 70 КК. У решті вирок залишено без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 9 грудня 2015 року зазначену ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 залишив без змін.

Захисник ОСОБА_8. звернувся до Верховного Суду України з заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 У своїй заяві ОСОБА_8. зазначає про неоднакове застосування судами вимог кримінального закону, а саме: вирішення питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності.

На підтвердження неоднакового правозастосування, що зумовило ухвалення касаційним судом різних за змістом судових рішень, долучив до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2011 року та від 13 лютого 2014 року.

Заслухавши доповідача, вивчивши заяву та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що заяву про перегляд судового рішення необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до статті 447 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подається заява про перегляд, або з ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статі 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалене пізніше. У разі, якщо особа подала заяву про перегляд судового рішення з пропущенням зазначеного строку і не порушує питання про поновлення цього строку, така заява залишається без розгляду.

Судове рішення, про перегляд якого захисник ОСОБА_8. подав заяву, було ухвалено судом касаційної інстанції 9 грудня 2015 року, а судові рішення, на які здійснюються посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК, ухвалені 20 жовтня 2011 року та 13 лютого 2014 року.

Отже, захисник ОСОБА_8. подав заяву про перегляд судового рішення з пропуском установленого законом строку.

У заяві захисник не просить поновити пропущений строк і не наводить ніяких доводів на обґрунтування поважності причин його пропуску.

З огляду на викладене та керуючись статтею 447 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Заяву захисника ОСОБА_8. про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Судді:

ОСОБА_5. ОСОБА_6 ОСОБА_7.