Ухвала іменем україни 23 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000486 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 18 листопада 2015 року щодо останнього,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березняки, Пермської обл., РФ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією частини належного йому на праві власності майна.
На підставі ч. 2 ст. 124 КК України стягнуто з ОСОБА_7 1229,36 грн. на користь держави на залучення експерта.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг яких заборонено, марихуани, яку зимою 2015 року незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого на одній із вулиць м. Рівне, 23 січня 2015 року приблизно о 10 год., перебуваючи на вул. Старицького, в ході проведення оперативної закупівлі незаконно збув 8,388 г наркотичного засобу канабісу громадянину ОСОБА_8 за 200 грн. Згідно висновку експерта №91 від 05.02.2015 року вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, канабісом, обіг якої заборонено згідно із «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», масою 8,388 г.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , повторно, з умислом на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг яких заборонено, марихуани, яку зимою 2015 року незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого на одній із вулиць м. Рівне, 09 лютого 2015 року приблизно о 12.00 год., перебуваючи на вул. Грушевського, в ході проведення оперативної закупівлі незаконно збув за 350 грн., 30, 242 г наркотичного засобу канабісу громадянину ОСОБА_9 . Згідно висновку експерта №125 від 19.02.2015 року вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, канабісом, обіг якої заборонено згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», маса наркотичного засобу канабісу становить 30,242 г.

18 березня 2015року, приблизно о 18 год., ОСОБА_7 , повторно, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг яких заборонено, марихуани, яку зимою 2015 року незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого на одній із вулиць м. Рівне, перебуваючи на вул. Грушевського, в ході проведення оперативної закупівлі незаконно збув за 350 грн. наркотичний засіб канабіс громадянину ОСОБА_10 . Згідно висновку експерта №298 від 23.03.2015 року вказана речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом, канабісом, обіг якої заборонено згідно із вищевказаним переліком, маса якого становить 2,457 г.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 18 листопада 2015 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року - без змін.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в наслідок суворості та просить призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. В обґрунтування таких вимог ОСОБА_6 посилається, на те, що суд апеляційної інстанції не повідомив його про час судового розгляду, у зв`язку з чим не дослідив довідку № 50/07/5514 від 16.11.2015р. з Рівненського слідчого ізолятора, з якої вбачається, що стан здоров`я засудженого ОСОБА_7 не задовільний. Крім того, апеляційний суд не врахував вік матері та бабусі, які потребують допомоги засудженого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, на підтримку доводів касаційної скарги; думку прокурора, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, а доводи касаторів безпідставними; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який його засуджено, за фактичних обставин встановлених судом підтверджуються доказами, дослідженими ним у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і захисником не оспорюються.
Що стосується доводів захисника про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, то вони на думку колегії суддів є непереконливими.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи його ОСОБА_7 суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, що є тяжким злочином, обставини та наслідки його вчинення, особу винного, пом`якшуючі його вину обставини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику, те, що останній не перебуває на обліку в КЗ «РОЦПЗН» та відсутність обтяжуючих обставин, відсутність судимостей, вчинення злочину вперше та правильно призначив йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією частини належного йому на праві власності майна.
В свою чергу, апеляційний суд, у межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК України доводи захисника належним чином перевірив, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою погодившись з висновком районного суду щодо виду та міри покарання призначеного засудженому ОСОБА_7 .

В той же час доводи захисника про відсутність належного його повідомлення апеляційним судом про дату та час слухання кримінального провадження безпідставні, оскільки у матеріалах цього провадження міститься повідомлення касатору від 13.11.2015 року про слухання справи в апеляційному суді 18.11.2015 року, а його неявка не перешкоджала розгляду кримінального провадження ( том 2, а.к.п.68).
Разом з тим, твердження захисника про те, що судом апеляційної інстанції не досліджено довідку з Рівненського слідчого ізолятора, про стан здоров`я засудженого ОСОБА_11 є слушними. Однак, навіть з урахуванням вказаної довідки з якої вбачається, що стан здоров`я засудженого є не задовільний, а також наявності у засудженого матері і бабусі, які потребують його допомоги, на думку колегії суддів, призначене засудженому міським судом покарання, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає вимогам статей 50, 65, 66, 69 КК України і підстав для його пом`якшення, як про це просить захисник у своїй скарзі, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягли скасування чи зміну судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги з зазначених у ній доводів відсутні.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 442 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 18 листопада 2015 року щодо засудженого за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3