Ухвала
іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003619, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати, а кримінальне провадження щодо його підзахисного закрити за невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Свої вимоги захисник мотивує тим, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. При цьому вказує на те, що висновки суду першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, ґрунтуються на суперечливих даних щодо кількості збутої наркотичної речовини, а запис судового провадження на технічному носії суду першої інстанції має погану якість.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 1 ст. 307 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 19 грудня 2014 року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у невстановленої в ході досудового розслідування особи незаконно, з метою збуту придбав психотропну речовину - метамфетамін, у невстановленій кількості, та зберігав при собі для подальшого збуту.

Цього ж дня, приблизно о 12.02 год. працівники міліції провели оперативну закупівлю психотропних речовин у ОСОБА_5 , в ході якої він незаконно збув ОСОБА_8 за 250 грн психотропну речовину - метамфетамін, масою в перерахунку на суху речовину 0,0507 г.
Того ж дня приблизно о 13.30 год. співробітниками міліції у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено 16 пластикових трубочок з психотропною речовиною - метамфетаміном, загальною масою 0,6775 г, яку він незаконно зберігав при собі з метою незаконного збуту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Щодо доводів захисника, наведених у касаційній скарзі, про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та правильність кваліфікації його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судовому рішенні наведено докладні мотиви.
Крім того, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_5 під час судового провадження визнавав свою причетність до інкримінованого злочину, давав визнавальні показання щодо обставин вчиненого злочину й не оспорював фактичних обставин його вчинення, що дало суду першої інстанції підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Тому, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 307 КК України належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в ній дані ґрунтовні відповіді на всі питання, поставлені в апеляційній скарзі.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, про які зазначив захисник у касаційній скарзі, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3