Справа №-613/777/16-к Провадження №-1-кп/613/121/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2016 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові кримінальне провадження №0000283 від 06 квітня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова Українця,громадянина України, з вищою освітою,не працюючого,одруженого,має малолітню дитину,який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 06 квітня 2016 року приблизно о 13 год. 00 хв., керував технічно справним автомобілем «Opel Movano», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Садовій (Комсомольській) с. Балабанівка Богодухівського району Харківської області зі сторони м. Харкова.

Під час руху по вказаній вулиці в районі буд. 1, ОСОБА_4 зупинився на під`їзній дорозі до продовольчого магазину для вигрузки товару після чого, порушуючи вимоги п.п.1.5, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдати матеріальних збитків…»;

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створити перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»

почав рух заднім ходом та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалася в цей час позаду нього у попутному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень померла у лікарні та згідно висновку судово-медичної експертизи №31-Б/16 від 07.04.2016 року причиною її смерті стала несумісна з життям травма тіла.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та її наслідками, виразилося в тому що він, керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці, почав рух заднім ходом, не переконавшись в небезпеці у вигляді пішохода ОСОБА_5 , яка в цей час рухалася позаду нього у попутному напрямку і яку він міг об`єктивно виявити, та скоїв на неї наїзд, що спричинило тяжкі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочину визнав в повному обсязі, не заперечував обставини, викладені в обвинувальному акті. Уточнив , що після вигризки товару він почав рухатися заднім ходом,почув крики людей після чого зупинився. Коли вийшов із автомобіля то побачив,що під задніми колесами лежала жінка. Він також поїхав до лікарні, де всі витрати взяв на себе.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що загибла є її матір`ю та підтвердила, що обвинувачений дійсно після події також приїхав до лікарні,де оплатив всі необхідні витрати та подальші витрати на поховання. Потерпіла уточнила,що претензій до підсудного вона не має,та приймаючи також наявність у нього дітей , просила суд обрати підсудному покарання,не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого,потерпілої та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності та істинності позиції підсудного та інших учасників процесу.

Суд,заслухав пояснення підсудного, потерпілої, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про доведеність винуватості підсудного в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої і кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні покарання підсудному суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, те що злочини скоєно з необережності, характеристику особистості підсудного, яка полягає в тому, що він в силу ст.89 КК України не судимий,не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття,активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання для підсудного, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обрати підсудному ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Приймаючи до уваги вище викладене, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до пояснень якої вона жодних претензій до підсудного не має,просила обрати йому покарання,не пов`язане з реальним позбавленням волі, враховуючи конкретні обставини справи, та наявність декількох пом`якшуючих обставин, дані про особу винуватого, також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.3 та п.4 КК України.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.

Обговорюючи питання про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на проведення судової експертизи, суд вважає за необхідне стягнути з підсудного на користь держави витрати в сумі 703 гривні 68 коп.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України,суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /П`ЯТЬ / років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 /ТРИ / роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (ТРИ) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.3,п.4 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в ці органи.

Стягнути з ОСОБА_4 , ід.номер НОМЕР_2 , в доход держави, витрати по справі за проведення експертизи в сумі 703 гривні 68 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 08 квітня 2016 року на автомобіль «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя