Справа №465/4629/16-к
Провадження1-кп/465/572/16
УХВАЛА
про продовження тримання під вартою
05.09.16 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженню №0000054 від 15.03.2016 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого старшим викладачем циклової комісії автомобільної техніки підготовки Військового коледжу сержантського складу ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковника, військовослужбовця
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :
В провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.426-1 КК України.

В судовому засідання від прокурора поступило клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики, які існували раніше не змінились та існують на даний час, а саме, що при звільненні ОСОБА_6 з під варти, останній може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, дане кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_6 є тяжким.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник просили змінити на більш м`який.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, щодо продовження строку тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити, оскільки з матеріалів справи, справді, вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, однак, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, а запобіжний захід - тримання під вартою може бути застосований лише у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його припинити.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд зобов`язаний розглянути до спливу двомісячного строку.

Враховуючи те, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, так-як такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відтак, суд приходить до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 30 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 04 жовтня 2016 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1