Номер провадження: 11-сс/785/650/16
Номер справи місцевого суду: 522/6178/16-к ,1-кс/522/7536/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів та ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 29.04.2016 року в рамках кримінального провадження №0000510 про арешт майна,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГуНП в Одеській області ОСОБА_9 та накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 та в даний час на праві власності належить ОСОБА_10 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що зазначена квартира є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з порушенням норм кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню, обґрунтовуючи свої доводи наступними обставинами:
- досудове розслідування здійснюється відносно ОСОБА_8 , а власник майна ОСОБА_10 до даного кримінального провадження не має відношення;
- ОСОБА_11 не надано жодних доказів завдання матеріальної шкоди на суму 65000000 грн.;
- слідчим не надано належних доказів того, що треті особи набули майно безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України і тому не має обґрунтованих підстав накладати арешт на майно ОСОБА_10 ;
- доказів вчинення ОСОБА_8 шахрайських дій з 2008 року та підроблення підписів ОСОБА_12 потерпілим не надано;
- у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 не повідомлено про підозру у вчиненні шахрайських дій щодо вищевказаного майна.

З огляду на це, захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно та зняти арешт з квартири.
В судове засідання, призначене на 12.05.2016 року захисник ОСОБА_7 , повідомлений своєчасно, належним чином про місце та час судового розгляду, не з`явився та надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він приймає участь у судовому засіданні в іншому суді, а також у проведенні слідчих дій в Генеральній прокуратурі України. Розгляд справи просив призначити на 18.05.2016 року.
Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи вимоги КПК України та неявку захисника ОСОБА_7 , розгляд справи був відкладений на 18.05.2016 року, про що він був повідомлений належним чином.

Проте, в судове засідання, призначене на 18.05.2016 р. захисник ОСОБА_7 повторно не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в проведенні слідчих дій в Генеральній прокуратурі України, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за його відсутності на підставі доводів викладених в ній. При цьому, апеляційний суд враховує те, що доказів участі захисника ОСОБА_7 у проведенні слідчих дій не надано. Окрім того, ОСОБА_8 не була обмежена у своєму праві залучити до участі у справі іншого захисника.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про можливість задоволення клопотання слідчого про арешт майна в рамках зазначеного кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає передчасними доводи апелянта про те, що правова кваліфікація злочину, є завідомо неправильною, потерпілим ОСОБА_12 не надано доказів завдання матеріальної шкоди, оскількина даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість заявленого клопотання тому слідчий суддя, суд не може давати оцінку допустимості доказів, оскільки триває досудове розслідування.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, апелянтом не наведено.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що оскільки майно не належить на праві власності ОСОБА_8 , їй не повідомлено про підозру у вчиненні шахрайських дій щодо вказаного майна, яке належить ОСОБА_10 , то слідчий суддя не мав повноважень накладати на нього арешт, з огляду на наступне.

Так, слідчим відділом ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000510 за ознаками складів злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України, а саме за матеріалами кримінального провадження, воно розпочато на підставі заяв ОСОБА_13 о заволодінні шахрайським шляхом ОСОБА_8 , ОСОБА_14 його грошовими коштами в сумі 165000 доларів США, а також на підставі заяви ОСОБА_15 про те, що його дружина ОСОБА_8 шахрайським шляхом та шляхом підроблення документів переоформила квартири, зареєстровані на ТОВ «ТАЛ ХОЛДИНГ» і на його ім`я без його відома та згоди за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , підвальне приміщення, квартири в АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , приміщення 1-а, квартири АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 на інших осіб, чим спричинила йому матеріальну шкоду у великому розмірі.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а саме:

1) одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалося (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) було предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) було підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

На теперішній час органом досудового розслідування встановлюються обставини злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме шахрайських дій вчинених в період часу 01 січня 2008 року по теперішній час відносно ОСОБА_15 , які виразились у відчужені нерухомого майна, що знаходилось на балансі ТОВ «ТАЛ ХОЛДИНГ», засновником якого є ОСОБА_16 .

До переліку відчуженого майна входить також квартира АДРЕСА_1 , на яку був накладений арешт оскарженою ухвалою слідчого судді.

При цьому, апеляційний суд не приймає до уваги копію надану захисником ухвали слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 25.04.2016 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_13 , оскільки вона не предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не має преюдиціального значення при розгляді даного клопотання слідчого в межах доводів сторін та дослідження матеріалів провадження.

Згідно із інформаційною довідкою державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.03.2016 року, 15.12.2012 року, квартира АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу №10897 посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_17 ..

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 лютого 2016 року №51/405, в період з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року ОСОБА_16 не знаходився на території України.

З таких підстав апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що кв. АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України і відповідає критеріям майна третьої особи, на яке, відповідно до положень ч. 4 ст. 170 КПК України може бути накладений арешт.

З наведених підстав, апеляційний суд, у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні апеляційної інстанції доведена наявність достатніх підстав вважати, що майно, на яке накладений арешт є предметом кримінального правопорушення.

Крім того, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власниці майна, з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 167-171, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 29.04.2016 року про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 29.04.2016 року в рамках кримінального провадження №0000510 про арешт майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3