АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/1005/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/752/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі, кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Осипенко Бердянського
району Запорізької області, який відбуває покарання
призначене, 02.10.2013р. вироком колегії суддів
судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Запорізької області,
яким його засуджено за ч.4 ст.190, 71 КК України
до покарання у виді позбавлення волі строком на 8р.
з конфіскацією належного йому майна,
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016р.

15 вересня 2016р., Широківський районний суд Дніпропетровської області, розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_6 та висновок адміністрації Широківського виправного центру №75, відмовив засудженому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області від 02.10.2013р., яким його засуджено за ч.4 ст.190, 71 КК України за сукупністю вироків до покарання у виді позбавлення волі строком на 8р., з конфіскацією належного йому майна.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
представник ШВЦ (№75) ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, вважає її незаконною, та просить ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, врахувавши думку і пояснення учасників процесу, оцінивши характеризуючи матеріали щодо особи засудженого, а також тяжкість та обставини вчинених ним злочинів за які ОСОБА_6 відбуває покарання, дійшов висновку, що підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення не має, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з її незаконністю, він вважає, що суд не врахував його дбайливе ставлення до майна установи, виконання ним робіт з благоустрою установи, його активну участь у виховних заходах, його участь у реалізації програми диференційного виховного впливу, його зразкову поведінку в ШВЦ №75, наявність відносно нього двох клопотань про застосування заохочень, які він заробив, відбуваючи покарання в Широківському виправному центрі №75 зразковою поведінкою і сумлінним ставлення до праці, відсутність непогашених стягнень.
Засуджений вважає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не навів конкретних прикладів його неналежного ставлення до праці під час відбування ним покарання.
ОСОБА_6 вважає, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що адміністрація установи відбування покарань також до його клопотання надала висновок про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити свою ухвалу, якою застосувати до нього ст.81 КК України, звільнивши умовно-достроково від відбування покарання.
Прокурор, який брав участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просив рішення суду першої інстанції про відмову у застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим.
Представник ШВЦ (№75) ОСОБА_8 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав апеляційну скаргу засудженого, просив застосувати до ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора та представника Широківського виправного центру (№75), перевіривши матеріали кримінального провадження і проаналізувавши матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_6 , прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не може бути задоволена, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи засудженого ОСОБА_6 , щодо незаконности судового рішення, колегія суддів, вважає необґрунтованими.
Колегії суддів, вважає, що суд першої інстанції, виходячи з вимог ч.2 ст.81 КК України, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засудженого, якщо він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, обґрунтовано, дійшов висновку, про неможливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання ретельно дослідив данні про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, врахував і данні, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, і його особу в цілому, і дійшов правильного висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого засновується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у установі виконання покарань, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Колегія судів перевірила досліджені судом першої інстанції докази на які є посилення в ухвалі, вивчила матеріали особової справи ОСОБА_6 , прослухала технічний запис судового засідання і встановила, що засуджений прибув до ШВК №75 19.05.2016р. із ПВК №122, станом на 15.09.2016р., день розгляду клопотання, відбув 5р. 11міс. 20дн.

За час віббування покаряння, з 02.08.2012р. у слідчому ізоляторі м.Вільнянська характеризувався негативно, мав три стягнення, з 16.04.2014р. відбував покарання в слідчому ізоляторі м.Київа, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, з 21.08.2014р. відбував покарання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі, де також характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, з 04.09.2014р. відбував покарання в ПВК №122, характеризувався позитивно, оскільки мав два заохочення, з 19.05.2016р. відбуває покарання у Широківському виправному центрі №75 де характеризується позитивно, стягнень та заохочень не має. Працевлаштований з благоустрою установи .

Згідно довідки про стягнення та заохочення, ОСОБА_6 , мав стягнення: 15.10.2012р. догану за зберігання заборонених предметів (ар.особ.спр.13 ч.2), 02.09.2013р. догану за теж саме порушення (ар.особ.спр.47 ч.2), 25.02.2014р. 5 діб карцеру, зберігання заборонених предметів (ар.особ.спр.83 ч.2), та заохочення: 26.06.2015р. подяку за сумлінну поведінку і ставлення до праці (ар.особ.спр.128 ч.2), 30.09.2016р. подяку , за сумлінну поведінку і ставлення до праці від начальника установи ПВК №122 (ар.особ.спр.142 ч.2). Згідно характеристики в цілому характеризується посередньо.

Згідно протоколу №15 від 01.09.2016р. засідання адміністративної комісії установи ОСОБА_9 було відмовлено в умовно достроковому звільненні як не довівшому свого виправлення (ар.особ.189 ч.2) .

Станом на 15.09.2016 року невідбута частина покарання складає 1р. 11міс. 9 дн.

Судом першої інстанції було встановлено, що 18.04. 2016р. ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області до ОСОБА_6 була застосована ст.82 КК України і невідбута частина покарання у виді позбавлення волі була замінена більш м`яким покаранням, у виді обмеження волі, при цьому суд звернув увагу на те, що застосовуючи до засудженого ст.82 КК України, суд врахував його позитивну характеристику, наявність заохочень, його поведінку за весь період відбування покарання, тому прийняв позитивне рішення (ар.особ.спр.78 ч.1).

Також, суд встановив, що 02.02.2016р. П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання зарахував ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (ар.особ.спр.75 ч.1).

Виходячи з вимог ч.8 ст.154 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше, як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження або позбавлення волі.

Виходячи з того, що ОСОБА_6 , 18 квітня 2016р. невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.82 КК України була замінена більш м`яким покаранням у виді обмеження волі і він в порядку цієї заміни був направлений в місця обмеження волі, до Широківського виправного центру №75, куди прибув 19.05.2016р., то він не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки не минув один рік з дня постановлення ухвали про направлення його в місця обмеження волі.

Колегія суддів, вивчивши і врахувавши усі дослідженні обставини, у сукупності, виходячи з вимог ст.81 КК України, де зазначено, що при застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого, а також вимог ч.8 ст.154 КВК України, оцінивши, у сукупності, всі обставини, щодо клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2016р., якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області від 02.10.2013р., яким його засуджено за ч.4 ст.190, 71 КК України за сукупністю вироків до покарання у виді позбавлення волі строком на 8р., з конфіскацією належного йому майна - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4