АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 11-п/796/387/2016 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву ОСОБА_6 про визначення підсудності,

в с т а н о в и л а:

24 травня 2016 року до Апеляційного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_6 про визначення підсудності в порядку ст. 34 КПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 06 травня 2014 року матеріалів кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 368 КК України для виконання ухвали Апеляційного суду АР Крим від 11 червня 2013 року, якою скасовано вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 04 травня 2012 року відносно ОСОБА_6 та направлено кримінальну справу на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

В своє прохання ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 11 червня 2013 року скасовано вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 04 травня 2012 року відносно нього за ч. 4 ст. 368 КК України та направлено кримінальну справу на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Після чого, вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя від 17 березня 2014 року злочинні дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі.

29 квітня 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено територіальну підсудність розгляду його апеляції на вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 17 березня 2014 року за Апеляційним судом Хмельницької області, однак до теперішнього часу апеляція не розглянута у зв`язку з ненаданням матеріалів кримінального провадження з окупованої території Автономної Республіки Крим.

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації» №685-VIII від 15 вересня 2015 року датою потачку тимчасової окупації АР Крим є 20 лютого 2014 року. Тому на думку ОСОБА_6 , вирок Залізничного районного суду м.Сімферополя постановлений 17 березня 2014 року є незаконним, а ухвала Апеляційного суду АР Крим від 11 червня 2013 року залишена без виконання.

Враховуючи викладене та на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ОСОБА_6 просить призначити районний суду міста Києва для розгляду кримінальної справи по обвинуваченню його у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора, перевіривши доводи, викладені у заяві ОСОБА_6 про визначення підсудності, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 06 травня 2014 року у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд кримінальних проваджень, підсудних місцевим /районним, міським, районним у містах, міськрайонним судам/, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - одним з районних судів міста Києва, визначеним Апеляційним судом міста Києва; кримінальних проваджень, підсудних Апеляційному суду Автономної Республіки Крим та Апеляційному суду міста Севастополя, - Апеляційним судом міста Києва.

Так, ухвалою Апеляційного суду АР Крим від 11 червня 2013 року скасовано вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 04 травня 2012 року відносно ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 368 КК України та направлено кримінальну справу на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Після чого, вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя від 17 березня 2014 року злочинні дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 4 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 190 КК України. Визнано винним ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років 6 місяців обмеження волі. В порядку ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано попереднє ув`язнення у строк відбуття покарання за правилами, передбаченому у п.1 ч. 1 ст. 72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі /попереднього ув`язнення/ відповідає два дні обмеження волі.

Цим вироком ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання та скасовано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Будучи незгодним з постановленим вироком, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з клопотанням про зміну підсудності.

Згідно листа голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_8 / вих.№ 192-12888/0/17-14 від 29.04.2014 року/ апеляція ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 17 березня 2014 року відповідно до ст. 38 КПК України 1960 року визначено за Апеляційним судом Хмельницької області.

З листа заступника голови Апеляційного суду Хмельницької області вбачається, що не дивлячись на неодноразові нагадування, Залізничним судом м. Сімферополя так і не було виконано вимогу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про направлення матеріалів кримінальної справи безпосередньо до Апеляційного суду Хмельницької області, а тому справа не може бути розглянута в апеляційному порядку.

Згідно постанови заступника голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_9 від 28 березня 2016 року клопотання ОСОБА_6 про направлення кримінальної справи щодо нього на розгляд до іншого суду залишено без задоволення.

Враховуючи те, що до набрання чинності Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 06 травня 2014 року, головою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_8 вже визначено підсудність розгляду апеляції ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя від 17 березня 2014 року за Апеляційним судом Хмельницької області, колегія суддів, вважає за необхідне відмовити ОСОБА_6 в задоволенні його заяви про визначення підсудності.

Керуючись ст.ст.34, 376 КПК України, ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 06 травня 2014 року, ст. 38 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви ОСОБА_6 про визначення підсудності в порядку ст. 34 КПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 06 травня 2014 року матеріалів кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 368 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3