Справа № 343/2364/15-к
Провадження № 11-кп/779/106/2016
Категорія ч.2 ст.289 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000671 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхній Струтин Рожнятівського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації особистого майна.

Початок строку відбуття покарання постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 30.10.2015 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 незаконно заволодів транспортним засобом , повторно. Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений будучи засудженим 20.03.2012 року Долинським районним судом за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч.1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, 16.10.2015 року, звільнившись з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, повторно вчинив корисливий злочин.

ОСОБА_7 , 30.10.2015 року, близько 07:30 годин, знаходячись на вул. Богдана Хмельницького у м. Долина, Івано-Франківської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, сів у автомобіль марки «Мерседес-Бенц» моделі «Спрінтер 310», синього кольору, р.н. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_9 , без відповідного дозволу на керування та розпорядження даним транспортним засобом, який знаходився на краю проїзної частини.

У подальшому, ОСОБА_7 , за допомогою ключів, які були залишені в замку запалювання, завів двигун вказаного автомобіля та попрямував по вул. Б. Хмельницького у напрямку м. Болехів Івано-Франківської області, де перед залізно-дорожнім переїздом, що знаходиться на вказаній вулиці, звернув у двір будинку № 19, де в подальшому був затриманий працівниками Державної автомобільної інспекції.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно заволодів належним ОСОБА_9 автомобілем марки «Мерседес-Бенц», моделі «Спрінтер 310», синього кольору, р.н. НОМЕР_1 .

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , вважають, що вирок суду є несправедливим через суворість покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та врахувати те, що він вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся , сприяв слідству у розкритті злочину, потерпілий не має до нього претензій і злочином не заподіяно матеріальної шкоди.

Захисник ОСОБА_8 зазначає, що у відповідності до п. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що пом`якшують покарання і інші обставини, які не зазначені в частині першій цієї статті. Тому, просить суд апеляційної інстанції призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, врахувавши наступні обставини: щире каяття обвинуваченого, визнання ним вини повністю, сприяння розкриттю злочину, відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, матеріальної та моральної шкоди злочином не завдано, молодий вік обвинуваченого, та те, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпеку своїх діянь та просив вибачення у потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 просять змінити вирок Долинського районного суду від 22 грудня 2015 року, призначивши обвинуваченому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги поданих ними апеляційних скарг, просили змінити вирок суду, призначивши ОСОБА_7 більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України;

- прокурор заперечила з приводу поданих апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

В своїх апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не оскаржують правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Так, в своїх апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 вказують на незаконність вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання і вважають його надто суворим.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_7 враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання в силу ст. ст.66, 67 КК України.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України правильно визнав обставинами, які пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття обвинуваченого у вчиненому. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, як вбачається з вироку судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який після відбуття покарання на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і вчинив корисливий злочин, по місцю проживання характеризується позитивно, на облік в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не перебуває, не працює, не одружений.

Одночасно, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначене в мінімальних межах, встановлених у санкції ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки зазначена частина статті допускає застосування позбавлення волі від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є законним та справедливим, в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування вимог ст.69 КК України і призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті кримінального закону.

Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та не підлягають задоволенню

Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2015 року по 01 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі час перебування під вартою, а саме 8 місяців два дні .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4