Справа № 169/503/16-к
Провадження № 1-кп/169/68/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2016 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Мокрець Турійського району Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має базову загальну середню освіту, є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, неодруженою, громадянкою України, несудимою,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 310 КК України, та угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором начальником Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області, ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 на початку травня 2015 року на присадибній земельній ділянці за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно посіяла насіння рослин маку і до 21 червня 2016 року незаконно вирощувала для власних потреб 558 рослини маку, які відповідно до висновку експерта № 285/285 від 04 липня 2016 року є рослинами виду «мак снотворний» і відносяться до рослин, що містять наркотичні засоби і психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей.

Такі дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 310 КК України, як незаконний посів і незаконне вирощування снотворного маку в кількості п`ятисот і більше рослин.

15 вересня 2016 року між прокурором та обвинуваченою укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої обвинувачена взяла на себе зобов`язання беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 310 КК України, сторони узгодили, що покарання обвинуваченій за вчинення вказаного злочину призначається у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки зі звільненням на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням; обвинувачена погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди з таких мотивів.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 2, 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Частиною 5 статті 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до частини 4 статті 12 КК України є тяжким злочином, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі на строк три роки передбачена санкцією частини 2 статті 310 КК України, звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням цілком узгоджується з положеннями статті 75 КК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, яке буде їй призначено у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченою відсутні чи остання не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечувала у підготовчому судовому засіданні і сама обвинувачена.

Умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація вчиненого обвинуваченою злочину є правильною і підпадає під категорію злочинів, щодо яких передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15 вересня 2016 року між прокурором начальником Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури Волинської області, ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Визнати винуватою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 310 КК України, та призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази: 558 (п`ятсот п`ятдесят вісім) рослин снотворного маку, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Турійського ВП Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 330 (триста тридцять) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України.

Головуючий