Справа №487/3760/15-к 15.06.2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 червня 2016 року, якою в задоволені скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000631 від 10.05.2016р. відмовлено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
заявниця ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2016 року та постанову слідчого відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000631 від 10.05.2016р. - скасувати.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 червня 2016 року відмовлено в задоволенні скарги заявниці ОСОБА_5 на постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000631 від 10.05.2016р.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги заявниця ОСОБА_5 зазначає, що державні виконавці ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та начальник Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_10 не належно виконують свої службові обов`язки, що проявляється у невиконанні рішення апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року, яким вирішено стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 80 000грн та 1500грн витрат пов`язаних з проведенням експертизи.

Вказує, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_8 надавав подання до Заводського районного суду м. Миколаєва, але йому було відмовлено в задоволенні подання про примусовий вхід до помешкання Мотовилової. Проте ОСОБА_8 не оскаржив дану ухвалу в апеляційному порядку.

Крім цього, звертає увагу, що ухвалою Заводського районного суду від 10.09.2015року та ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 28.10.2015 року зобовязано державного виконавця Запольського виконати рішення суду відповідно до чинного законодавства, але до цього часу він не виконав рішення суду, а виконавчі провадження не виконані і не закриті.

Про невиконання державним виконавцем своїх службових обов`язків вказує і той факт що він наклав арешт на майно боржниці Мотовилової лише при відкритті виконавчого провадження №248143993 в липні 2015року до розгляду та постанови ухвали від 10.09.2015року, якими було зобовязано Запольського виконати дії з виконання виконавчого провадженя №43139132

На думку апелянта, бездіяльність державних виконавців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та начальника Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_10 призвели до істотної шкоди, а саме втрати коштів від знецінення їх від інфляції.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
10.05.2016 року постановою слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 кримінальне провадження №0000631 від 10.05.2016р за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 367 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з даною постановою скаржниця звернулася до суду зі скаргою в якій просила скасувати постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000631 від 10.05.2016р.

Залишаючи скаргу без задоволення, слідчий суддя послався на те, що виконавцем, у провадженні якого перебуває зведене виконавче провадження, продовжують вчинятися виконавчі дії, направлені на повне виконання рішень суду па користь ОСОБА_5 .

Крім того, суддя зазначив, що внаслідок дій начальника Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_10 , державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не відбулося погіршення стану стягувача, відновити яке було б неможливо або вкрай ускладнено, тому прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 367 КК України.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи заявниці на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши надані матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження можливе, зокрема при встановлені відсутності складу кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів, 30.04.2014 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_8 на підставі виконавчого листа по справі №2/412/570/12 про стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 81500 гри. відкрито виконавче провадження № 43139132.

Боржнику ОСОБА_11 було надано строк для добровільного виконання рішення суду до 07.05.2014 року включно.

Крім того, у Заводському відділі державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції перебувало ще декілька виконавчих проваджень щодо ОСОБА_11 , а саме: виконавче провадження № 48143993 на суму 27442,87 грн: виконавче провадження № 48773360; виконавче провадження № 48461339 на суму 31967 грн.

У зв`язку з ненаданням боржником документального підтвердження виконання рішення суду до 07.05.2014 року, 08.05.2014 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_8 розпочато примусове виконання підчас якого неодноразово вчинялись необхідні дії щодо перевірки майнового стану боржника. Проте доступ до квартири в якій проживає ОСОБА_11 , останньому не надано. Після чого, до Заводського районного суду м. Миколаєва направлено подання про примусовий вхід до житла боржниці.

Крім того, під час виконавчого провадження старшим державним виконавцем ОСОБА_8 , а після його звільнення державними виконавцями Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 вчинялись інші дії необхідні для повного виконання рішення суду.

Державними виконавцями встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_11 та двоє її малолітніх дітей 2007 та 2014 років народження.

Згідно з приписами ч.4 ст.12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», для укладення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібен попередній дозвіл органів опіки та піклування.

Таким чином, законодавець встановив необхідність отримання попередньої згоди органів опіки, та піклування не тільки щодо нерухомого майна, власником якого є дитина, але нерухомого майна, яким дитина має право лише, користуватися.

Згідно наявної у державних виконавців інформації, у малолітніх дітей ОСОБА_11 , які проживали разом із останньою не було іншого житла де вони могли б мешкати у разі звернення стягнення на вказану квартиру, у зв`язку з чим у органів опіки та піклування відсутні підстави надати відповідний дозвіл на реалізацію даного нерухомого майна.

Таким чином, у зв`язку з тим, що у державних виконавців не було можливості встановити наявність чи відсутність у ОСОБА_11 коштів, рухомого майна та інших цінностей, достатніх для задоволення - вимог стягувача, оскільки ними не отримано доступ до житла боржника, а також у зв`язку з неприпустимістю зменшення або обмеження прав та інтересів дітей ОСОБА_11 під час вчинення будь-яких правочинів щодо приміщення, в якому вони проживали, на час здійснення даного виконавчого проводження державні виконавці не мали законних підстав для звернення стягнення на належне ОСОБА_11 нерухоме майно, а саме частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

03.07.2015 року у зв`язку з тим, що боржник рішення суду у строк, наданий державним виконавцем для самостійного виконання, не виконав, державним виконавцем ОСОБА_9 винесено постанову про арешт всього майна боржника ОСОБА_11 та оголошено заборону на його відчуження. На даний час зазначена постанова не скасована та арешт, накладений на майно ОСОБА_11 не знято.

24.07.2015 року ОСОБА_11 частково сплатила борг за рішенням суду на користь ОСОБА_5 на суму 27442 грн 87 копійок. Відповідну квитанцію було долучено до матеріалів виконавчого провадження №48143993.

28.08.2015 року ОСОБА_5 прийшла на прийом до державного виконавця, під час чого їй запропоновано отримати запит щодо надання реквізитів для перерахування коштів. Від отримання запиту та надання відповідних реквізитів стягувач в категоричній формі відмовилась, про що складено відповідний акт.

На даний час виконавчі провадження №43139132 та №48773360 об`єднано у зведене виконавче провадження №48567747, строк здійснення якого з врахуванням вимог ч.2 ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» не закінчився і по ньому продовжують вчинятись необхідні дії для повного виконання рішень суду.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.09.2015 року за результатами розгляду скарг ОСОБА_5 на бездіяльність державного виконавця ОСОБА_14 , яка полягала у не накладенні арешту на майно боржника, а саме на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . та, не вирішенні питання про його примусову реалізацію, визнано неправомірною.

В той же час, встановлено, що на даний час на майно ОСОБА_11 в тому числі на зазначену частку квартири, державними виконавцями накладено арешт.

Таким, чином відсутні підстави вважати, що діями державних виконавців Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції заявниці завдана шкода у виді матеріальних збитків, а тому відсутній склад злочинів, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 367 КК України.

Слідчим були здійсненні всі необхідні слідчі дії та зібрані відомості, які в своїй сукупності узгоджуються між собою, та вказують на те, що в діях ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 367 КК України. Тому слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді
про відмову у задоволенні скарги заявниці ОСОБА_5 на постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження є вмотивованим та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 7 червня 2016 року, якою у задоволенні скарги заявниці ОСОБА_5 на постанову слідчого Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000631 від 10.05.2016р залишити без зміни,
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді