Номер провадження: 11-кп/785/1042/16
Номер справи місцевого суду: 505/2781/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 серпня 2015 року по кримінальному провадженню №0000532, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Котовська, українець, громадянин України, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та йому призначене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Вироком також вирішене питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

Так, 01.05.2015 року близько 16:30 години ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_8 , з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс останньому один удар дерев`яною рукояткою лопати в область голови, в результаті чого спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної частини голови, яка згідно висновку судово-медичної експертизи №94 від 25 травня 2015 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
На даний вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями кримінального процесуального закону, просить його скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 виправдати та закрити кримінальне провадження.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, на його думку, суд у вироку не зазначив мотивів, з яких взяв до уваги докази сторони обвинувачення та відкинув докази сторони захисту.

Також суд першої інстанції не усунув протиріччя між наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме: між протоколом слідчого експерименту, показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 та показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Крім того, на думку обвинуваченого, суд першої інстанції у вироку безпідставно вказав, що показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтверджують доведеність вини ОСОБА_7 , оскільки вказані свідки, будучи допитаними в судовому засіданні, показали, що лише чули шум, але безпосередньо не бачили обставин події.

Оцінюючи показання свідків, суд не взяв до уваги їх особи та відносини з потерпілим. Так, усі свідки сторони обвинувачення є сусідами потерпілого ОСОБА_8 та перебувають у дружніх відносинах з ним, а свідок ОСОБА_11 є його дружиною. Також обвинувачений вказує, що свідки сторони обвинувачення перебувають з ним у неприязних стосунках, отже могли його обмовити.

Прокурор Котовської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_15 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вказує, що вважає вирок законним і обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги - безпідставними, оскільки жодних порушень чинного КПК України під час судового розгляду допущено не було. В зв`язку з викладеним прокурор просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, прокурора, яка просила скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст.404 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно припису ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, а у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно із приписом п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , апеляційним судом була встановлена невідповідність обвинувального акту стосовно нього вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 викладені лише анкетні данні обвинуваченого та потерпілого, фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювався ОСОБА_7 на стадії досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням, що ОСОБА_16 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України (а.к.п.2-3).

Разом з цим, зазначені відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, що не підтверджує доведеність його винуватості на стадії досудового розслідування, а, з урахуванням того, що у цьому процесуальному рішенні (обвинувальному акті) відсутнє слово «обвинувачується», то ОСОБА_7 фактично має статус підозрюваного.

З урахуванням того, що в обвинувальних актах у кримінальному провадженні відсутнє формулювання обвинувачення, в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувальних актів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 за передбаченою законом процедурою, висунуте не було, оскільки воно, всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не міститься в обвинувальному акті.

Аналіз наведених норм КПК України вказує на те, що обвинувальний акт передається до суду і за допомогою саме цього документу ініціюється процес судового кримінального провадження стосовно певної особи, він дійсно виступає як акт обвинувального характеру, що має визначені законом процесуальні наслідки.

Відсутність обвинувачення суперечить принципу верховенства права, закріпленому в ст.8 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті закону підлягає обов`язковому застосуванню.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Окрім того, Суд зазначає, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Суд першої інстанції зазначеним недолікам обвинувального акту об`єктивної правової оцінки не дав і, за відсутності пред`явленого у встановленому законом порядку, обвинувачення ОСОБА_7 , розглянув фактично не висунуте обвинувачення та ухвалив щодо нього вирок, що є неприпустимим.

З огляду на вищезазначене, а також на приписи ст.ст.7 та 9 КПК України, з урахуванням встановленого ігнорування судом першої інстанції положень ст.291 КПК України, щодо відповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з істотними порушеннями вимог КПК України, які, з урахуванням положень ст.ст.2, 7, 9, 412, 415 КПК України, визнаються апеляційним судом суттєвими.

Частиною 1 ст.412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до приписів п.2,3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України, наведені вище обставини унеможливлювали прийняття будь-якого судового рішення судом першої інстанції та унеможливлюють прийняття рішення за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора судом апеляційної інстанції, тому єдиним можливим рішенням, у даному випадку, є скасування вироку з призначенням нового судового розгляду.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог ст.314 КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені при апеляційному розгляді та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог КПК України, провести підготовче провадження у відповідності до вимог глави 27 розділу IV КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст.2, 7 КПК України.

З таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 серпня 2015 скасуванню з призначення нового розгляду у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись ст.ст.2, 7, 9, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 серпня 2015 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень скасувати та призначити новий судовий розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4