ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/2806/15-к

01 лютого 2016 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

представника потерпілого: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000243, за обвинуваченням:

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсона, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, утриманців не має, на військовому обліку не перебуває, фізичних вад здоров`я не має, перебуває на обліку у Херсонському обласному наркологічному диспансері з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю. Синдром залежності», інвалідності не має, працює вантажником у ПрАТ «Круз», не є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджувався

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив:
ОСОБА_10 14.12.2012 року у вечірній час, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті спільного розпивання спиртних напоїв завдав ОСОБА_11 не менше трьох ударів рукою в область обличчя, в результаті чого заподіяв останній тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпечності для життя у вигляді закритої внутрішньочерепної травми: забої стволу головного мозку та правої скроневої долі, крововиливи під мозкові оболонки правої півкулі, крововиливи губ, крововиливи голови, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 23-00 року за вищевказаною адресою.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав, фактичні обставини справи не оспорив, щиро розкаявся. Показав, що тривалий час проживав спільно з ОСОБА_11 у квартирі АДРЕСА_3 . Через погіршення стану здоров`я ОСОБА_11 перестала займатися домашнім господарством та почала зловживати алкогольними напоями, з приводу чого у нього до неї були претензії і через це у них періодично виникали сварки, під час яких він міг вдарити її. 14.12.2012 року між ними в черговий раз виникла сварка, в ході якої він декілька раз вдарив ОСОБА_11 рукою по обличчю. Після чого, протягом 15 та 16 грудня остання, посилаючись на погане самопочуття, із квартири не виходила та по квартирі практично не пересувалась, по господарству їм в той період часу допомагала їх знайома ОСОБА_12 . Разом з ОСОБА_12 та ще одним знайомим ОСОБА_13 вони протягом цих двох днів спільно вживали алкогольні напої. ОСОБА_11 при цьому також випивала. Ввечері 16.12.2012 року вони з ОСОБА_11 знову посварилися і він знову декілька раз вдарив її рукою по обличчю, після чого вони лягли спати. Прокинувшись вночі, відчув, що тіло ОСОБА_11 холодне, ознак життя остання не подавала, після чого він покликав ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які того дня залишилися у них на ніч та спали в сусідній кімнаті. Вони ж потім і викликали міліцію.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_10 у пред`явленому йому обвинуваченні, окрім визнання вини самим обвинуваченим, підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового слідства та перевірених і досліджених судом доказів, які суд визнає належними та допустимими.

Вищезазначені показання обвинуваченого фактично узгоджуються із протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2012 року (т. 1., а.п. 110-111) під час якого ОСОБА_10 у присутності двох понятих детально продемонстрував обставини вчиненого ним злочину та показав, що 14.12.2012 року у вечірній час між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт, в ході якого він наніс останній два удари рукою по обличчю. 16.12.2012 року у вечірній час, після того, як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пішли відпочивати в іншу кімнату, у них з ОСОБА_14 виник конфлікт, в ході якого остання вийшла з їх кімнати та пройшла до коридору, де він наніс їй удар правою рукою по лівій частині обличчя, від якого ОСОБА_14 втратила рівновагу та впала і він відніс її до ліжка. Прокинувшись вночі, відчув, що тіло ОСОБА_14 холодне, та, злякавшись, рукою штовхнув ОСОБА_14 на підлогу, при цьому під час падіння остання обличчям не вдарялася.

Згідно протоколу огляду місця події від 17.12.2012 року (т. 1, а.п. 62-64) труп ОСОБА_11 був виявлений на підлозі у одній із кімнат квартири АДРЕСА_4 . На її тілі під час огляду були виявлені підшкірні крововиливи в області правої половини обличчя, крововиливи на поверхні грудної клітини, тілесні ушкодження та крововиливи слизової оболонки губ, синці на боковій поверхні грудної клітини, верхніх кінцівках, на ногах, крововилив на судинній оболонці правого ока.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка є знайомою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , безпосереднім свідком конфліктів між останніми, що мали місце 14 та 16 лютого 2012 року, за її показаннями не була та лише підтвердила наявність на обличчі ОСОБА_11 синця, зазначивши, що остання їй повідомила, що утворився він від падіння.

За фактом обставин смерті та виявлення трупа ОСОБА_11 фактично підтвердила показання обвинуваченого та показала, що дійсно допомагала ОСОБА_11 по господарству, оскільки остання дуже хворіла. 16.12.2012 року протягом дня вони спільно вживали алкогольні напої, після чого вона, а також знайомий ОСОБА_16 ОСОБА_13 , який також пив разом з ними, залишилися у квартирі на ніч. ОСОБА_14 того дня погано себе почувала, майже не вставала, проте разом із ними також випивала. Близько 01-00 год. їх розбудив ОСОБА_17 та повідомив, що ОСОБА_14 померла. Зайшовши до кімнати, вона побачила ОСОБА_14 , яка лежала на підлозі, після чого одразу ж вийшла звідти, а тому жодних слідів на місці пригоди не бачила. На запитання про те, чому тіло ОСОБА_14 знаходилося на підлозі, ОСОБА_10 відповів їй, що зрозумівши, що остання померла, злякався та виштовхнув її з ліжка.

Відповідно до протоколу огляду від 04.02.2013 року (т. 1, а.п. 83), був оглянутий мобільний телефон «Нокіа», вилучений 17.12.2012 року під час особистого огляду обвинуваченого ОСОБА_10 .. В ході огляду зазначеного телефона було виявлено текстове повідомлення від 22.10.2012 року абоненту « ОСОБА_18 » (тел. НОМЕР_1 ) наступного змісту «Ира приди ко мне пожалуйста он побил меня и я не могу выйти» та текстове повідомлення від 22.10.2012 року за номером телефону « НОМЕР_2 » наступного змісту «Таня привет он меня избил. Алена».

Зазначені текстові повідомлення хоча до інкримінованого періоду не відносяться, проте вказують на характер стосунків між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що передували події у справі.

В ході судово - медичного обстеження трупа ОСОБА_11 , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №1724 від 17.01.2013 року (т. 1, а.п. 69-72) та висновком комісійної судово-медичної експертизи №4 від 31.01.2013 року (т. 1, а.п. 78-81) були виявлені ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми: забої стволу головного мозку та правої скроневої долі, крововиливи під мозкові оболонки правої півкулі, крововиливи губ, крововиливи голови, які виникли в результаті дії тупого предмета протягом 1-3 діб до настання смерті, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя.

Смерть ОСОБА_11 наступила в результаті закритої внутрішньочерепної травми у виді забою стволу головного мозку та правої скроневої долі, крововиливу під мозкові оболонки, що ускладнилось набряком та здавленням головного мозку субдуральною гематомою, у проміжок часу від 12 до 60 годин після спричинення тілесних ушкоджень, не виключено 14.12.2012 року, У вказаний проміжок часу потерпіла могла здійснювати активні дії.

Ушкодження голови утворились не менш, ніж від 5 травматичних впливів. Утворення вказаних ушкоджень в результаті падіння потерпілої з висоти власного зросту, а також при падінні з дивану виключається.

У крові та сечі трупа ОСОБА_11 було виявлено етиловий алкоголь: в крові 0,60 проміле, в сечі 2,59 проміле, що вбачається із висновку судово-токсикологічної експертизи №3925 від 17.12.2012 року (т. 1, а.п. 73), та підтверджує показання обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_15 щодо спільного вживання 15 та 16 грудня 2012 року алкогольних напоїв.

Оцінивши вищевказані докази у сукупності, суд вважає їх достатніми для того, щоб дійти висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При вирішенні питання про призначення покарання суд виходить з наступного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Так, при обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до тяжких злочинів, обставини його вчинення, поведінку винного та потерпілої, що передували події у справі, їх стосунки, ставлення обвинуваченого до вчиненого та наслідків, що настали, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи фактично характеризується посередньо, зайнятий суспільно корисною працею, за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, його вік, обставиною, яка пом`якшує покарання, визнає повне визнання вини та щире каяття, яке виразилося у тому, що в судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого та намір не вчиняти подібних дій в майбутньому, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також при вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.

Так, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на наведене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та з урахуванням наведеного, обставин вчиненого обвинуваченим інкримінованого йому діяння та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку обвинуваченого за час досудового й судового слідства, суд приходить до висновку, що конкретні обставини справи та наведені вище дані про особу обвинуваченого дають підстави для прийняття рішення про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 5 років позбавлення волі, тобто нижче від найнижчої межі покарання, встановленого в санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з урахуванням положень ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, обвинуваченому підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17 грудня 2012 року по 20 травня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню процесуальні витрати.

Керуючись ст. ст. 369, 373 - 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і з застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з поміщенням для відбування покарання до кримінально виконавчої установи закритого типу.
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою та взяти його під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 01 лютого 2016 року, враховуючи при цьому те, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 з 01 лютого 2016 року до набрання вироком законної сили має бути зарахований до строку покарання відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17 грудня 2012 року по 20 травня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» 448,33 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судово - психіатричної експертизи №45 від 24.01.2013 року (т. 1, а.п. 146).

Речові докази у справі:

- наволочку та рушник зі слідами крові (т. 1, а.п. 98, 98-а) знищити;

- мобільний телефон «Нокіа» (т. 1., а.п. 98,98-а) повернути власнику - ОСОБА_10 ..

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений, захисник, потерпілий, представник потерпілого мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Обвинувачений має право заявити клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1