Справа № 640/5121/16-к
н/п 1-кс/640/4290/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
представників ПАТ «ХТЗ» - адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_5 ,
На обгрунтування клопотання заявник, зокрема, зазначив наступне.
Підставами для арешту майна слідчий вказав, що службовими особами АТ «ХТЗ» та його власниками протягом 2013-2015рр. при веденні фінансово-господарської діяльності вказаного підприємства вчинено ряд порушень чинного законодавства, що призвело до нанесення шкоди інтересам держави та формування значної заборгованості перед бюджетами різних рівнів.
Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що арешт необхідно накласти з метою збереження речових доказів, забезпечення відшкодування шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільного позову).
Крім того, слідчий мотивував клопотання, що банківські рахунки використовуються для функціонування основних засобів підприємства, у тому числі для можливості розрахунку сторонніх суб`єктів за придбання майна, проведення подальшого демонтажу виробничих потужностей та створення інших умов для вивозу стратегічно важливого обладнання, яке має важливе народногосподарське та оборонне значення для економіки України.
Також орган досудового розслідування зробив висновок, з яким погодився і суд, що зазначені рахунки у банках є невід`ємною складовою можливості службових осіб розпоряджатись речовим доказом - цілісним майновим комплексом АТ «ХТЗ»
Вважає дану ухвалу такою, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, без з`ясування обставин кримінального правопорушення.
Так, ухвалою цього ж суду від 02.04.2016 року накладено арешт на цілісний майновий комплекс - АТ «ХТЗ», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Московський, 275. Таким чином, посилання на те, що службові особи можуть розпоряджатись цілісним комплексом є нічим не обґрунтованим твердженням слідчого, яка залишилась також поза увагою слідчого судді. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, а тому ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи, постановлена без дослідження доказів у кримінальному провадженні.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий вказує на наявність заборгованості АТ «ХТЗ» перед Державним бюджетом у розмірі 401 767 126,21 грн. за рішенням суду. Однак, вважає, що посилання слідчого судді на факт наявності судового рішення про стягнення заборгованості не може бути підставою для арешту коштів у кримінальному провадженні, оскільки законодавство передбачає інший спосіб виконання судових рішень та забезпечення їх виконання - згідно Закону України «Про виконавче провадження». Фактично, слідчий суддя в даному випадку виконує функції державного виконавця, що не передбачено нормами КПК України.
Вказав, що слідчий суддя вибірково дозволила сплачувати податки, не дозволивши сплачувати підприємству, наприклад, плату за землю, незважаючи на те, що слідчий посилався і на порушення АТ «ХТЗ» несплати обов`язкових платежів за використання земельних ділянок, якого не було, принаймні до квітня 2016 року.
Вважає, що слідчим не доведено підстави, мету та обґрунтування арешту майна, також не доведено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
У клопотанні необхідність накладення арешту саме на кошти АТ «ХТЗ» обґрунтована посиланням на ч.1, п.п. 1,4 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України з зазначенням того, що банківські рахунки використовуються для функціонування основних засобів підприємства, в тому числі для можливості розрахунку сторонніх суб`єктів за придбання майна, проведення подальшого демонтажу виробничих потужностей та створення інших умов для вивозу стратегічно важливого обладнання, яке має важливе народногосподарське оборонне значення для економіки України. Отже, зазначені рахунки у банківській установі є невід`ємною складовою можливості службових осіб підприємства розпоряджатися речовим доказом - цілісним майновим комплексом АТ «ХТЗ».
Посилаючись на ч.1, ч.2 ст.170 КПК України вказав, що кошти, на які накладено арешт жодним чином не відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України: грошові кошти не є такими, що підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; вони не призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; не є предметом кримінального правопорушення, у тому числі, пов`язаного з їх незаконним обігом; не одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
На думку заявника, зазначене в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді обґрунтування арешту не відповідає меті арешту, яка визначена в статті 170 КПК України, та меті, зазначеній в клопотанні слідчого.
Так, банківські рахунки АТ «ХТЗ» не використовуються для функціонування основних засобів, засоби вже придбані за кошти й використовуються для ведення господарської діяльності. Крім того, арешт коштів ніяк не перешкодить розрахунку сторонніх суб`єктів за придбання майна, оскільки арешт коштів стосується лише видаткових операції АТ «ХТЗ», а як зазначено слідчим у клопотанні про арешт, АТ «ХТЗ» ніби то планує відчуження майна, в цьому випадку кошти можуть лише надійти на рахунки підприємства, що можливо і за умови накладення арешту. Яким саме чином кошти на рахунках АТ «ХТЗ» створюють інші умови для вивозу стратегічно важливого обладнання слідчим не зазначено. Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 року №993, 36 підприємств, які належали до сфери управління Міністерства оборони України, передані Державному концерну "Укроборонпром», проте АТ «ХТЗ» не є підприємством, яке здійснює економічну та господарську діяльність, пов`язану з обороноздатністю України, тому твердження слідчого є надуманими, а ухвала постановлена без з`ясування цих обставин. Отже, арешт коштів на рахунку АТ «ХТЗ» був накладений з метою повного зупинення виробництва підприємством, оскільки при арешті коштів неможливо розрахуватись за енергоносії, з контрагентами за поставлені товари, сплачувати відсотки за кредитами, податки та збори.
Крім того, мета арешту, яка зазначена у клопотанні слідчого, а саме запобігання вивозу обладнання може бути досягнута менш обтяжливим для підприємства способом.
Так, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова у справі №640/5121/16-к (н/п 1-кс/640/2859/16) накладено арешт на все майно АТ «ХТЗ». Згідно протоколу передання майна на відповідальне зберігання від 05.04.2016 року все арештоване майно залишено на АТ «ХТЗ».
Таким чином, слідчий вже ввів обмеження на користування майном АТ «ХТЗ», зокрема стратегічним на його думку обладнанням, для унеможливлення його вивезення, а тому застосування ще й арешту коштів ніяк не вплине на збереження майна.
Вважав, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2016 року у справі № 640/5121/16-к (провадження 1-к/с/640/4015/16) щодо арешту коштів АТ «ХТЗ» у ПАТ «ДІАМАНТБАНК» не відповідає вимогам норм КПК України, порушує права власності АТ «ХТЗ» на майно підприємства та направлена на унеможливлення ведення господарської діяльності.
На думку заявника, при накладенні арешту слідчий, слідчий суддя та прокурор не дотрималися вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України.
Також, посилаючись на ч.2 ст.170 КПК України, вважав, що грошові кошти на рахунках АТ «ХТЗ» не можуть бути речовим доказом, оскільки не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди, не містять ніяких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того вважав, що кошти, які арештовані на рахунках АТ «ХТЗ» не підлягають спеціальній конфіскації у відповідності до статті 96-2 КПК України, оскільки не відповідають жодній з ознак, визначеній у даній статті. Матеріали кримінального провадження, які були надані слідчому судді не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на кошти АТ «ХТЗ», оскільки відсутні будь-які достатні підстави вважати, що майно, яке знаходиться у власності підприємства набуте злочинним шляхом або є доходами від вчиненого злочину. Також у даному кримінальному провадженні немає цивільного позову, який може підлягати забезпеченню.
Вважав, що на теперішній час до АТ «ХТЗ» не можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру у вигляді арешту майна та коштів, та їх застосування є безпідставними, оскільки при винесенні ухвали не були враховані правова підстава для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення та застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності АТ «ХТЗ», або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Крім того посилався на те, що у даному провадженні взагалі про підозру нікому не оголошувалось.
Безпідставний, на думку заявника, арешт грошових коштів на рахунки АТ «ХТЗ» також є порушенням ст.317 ЦК України, наявність арешту фактично паралізує діяльність товариства, оскільки обмеження можливості товариства розпоряджатися грошовими коштами призведе до критично негативних наслідків, зокрема унеможливлення здійснення поточних платежів по зобов`язанням підприємства, і як наслідок порушення господарських зобов`язань та застосування штрафних санкцій з боку контрагентів.
Також, вважав передчасними та необґрунтованими посилання суду на те, що арешт накладається з метою відшкодування завданої шкоди (цивільного позову).
У судовому засіданні представники Публічного акціонерного товариства «Харківський тракторний завод ім.С.Орджонікідзе» адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали подане клопотання, з підстав, викладених у клопотанні.
Прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_8 у судове засідання не з"явився, проте подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності та заперечення проти його задоволення (а.с.26).
Слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, вважала, що воно є необгрунтованим, безпідставним та його задоволення нашкодить меті кримінального провадження та створить передумови до нанесення шкоди охоронюваним інтересам держави, громадян та суспільства. Крім того подала до суду письмові заперечення (а.с.37-38), у яких зазначила наступне.
Цього ж дня підозра повідомлена ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.ст. 11,135 та 278 КПК України (вручено дружині за місцем мешкання).
Згідно отриманих під час досудового розслідування відомостей ОСОБА_9 відсутній за місцем реєстрації та мешкання. Крім того, у зв`язку з відсутністю ОСОБА_9 на робочому місці та не встановленням поважних причин, виконуючим обов`язки генерального директора ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С.Орджонікідзе» є головний інженер ОСОБА_10
20.05.2016 року СВ УСБУ в Харківській області підозрюваного ОСОБА_9 оголошено у розшук, який доручено ГВ КЗЕ УСБУ в Харківській області.
Вважала, що арешт на банківський рахунок ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» був накладений слідчим суддею у встановленому КПК України порядку, в межах наданих законодавством повноважень, за відповідним клопотанням слідчого, погодженим із прокурором. Сам арешт майна був обґрунтований, відповідає меті проведення кримінального провадження, та накладений на час досудового розслідування та судового провадження з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі. Банківські рахунки використовуються для функціонування основних засобів підприємства, в тому числі для можливості розрахунку сторонніх суб`єктів за придбання майна, проведення подальшого демонтажу виробничих потужностей та створення інших умов для вивозу стратегічно важливого обладнання, яке має важливе народногосподарське та оборонне значення для економіки України. Отже, зазначені рахунки у банківській установі є невід`ємною складовою можливості службових осіб підприємства розпоряджатися речовим доказом - цілісним майновим комплексом ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе», що розташований за адресою: м, Харків, пр. Московський, 275.
Посилання представника про невстановлення особи у кримінальному провадженні та не повідомлення їй про підозру не відповідає дійсності, оскільки 19.05.2015 встановлено особу, причетну до вчинення конкретного злочину, складено повідомлення про підозру та повідомлено генерального директора ОСОБА_9 про підозру у передбаченому законом порядку. Не встановлення його місця знаходження та отримання відомостей, що ОСОБА_9 переховується від органу досудового розслідування свідчить про те, що він може продовжити вчинення злочину, у тому числі розпорядження майном підприємства та його грошовими коштами, оскільки наказ щодо його звільнення станом на 26.05.2016 відсутній.
Незастосування арешту, а так само його скасування, може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Посилаючись на ч.1, п. 1 ч. 2, ч.3, ч.11 ст.170 КПК України, вважала, що клопотання представника ПАТ ХТЗ виражає суб`єктивну позицію посадових осіб підприємства, у тому числі гнереального директора ОСОБА_9 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченного ч.1 ст. 14 ст. 113 КК України.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
За правилами п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя суддя першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1