Справа № 338/673/16-к
Провадження № 11-кп/779/442/2016
Категорія ст.121 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000079 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Богородчанського районного суду Івано Франківської області від 27 липня 2016 року, згідно якого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пороги Богородчанського району Івано Франківської області, де і проживає,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає що при розгляді справи в суді першої інстанції мала місце неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що в рішенні суду вказано, що суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, те що вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом ІІ групи, але при визначені міри покарання цього не враховано. Окрім цього, вирок суду в частині задоволення цивільного позову, а саме 15000 грн. моральної шкоди є явно завищеним. Просить змінити вирок Богородчанського районного суду Івано Франківської області від 27 .07.2016 року та пом`якшити призначене покарання. Зменшити цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_7 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1КК України та призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, тримання під вартою, залишено до вступу вироку в законну силу, без зміни, але не більше ніж 60 днів по 25 вересня 2016 року включно. Строк відбування покарання за вироком зазначено рахувати з 01 год. 00 хв. 31 березня 2016 року, зарахувавши у строк покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 3346 грн. 64 коп. матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди та 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 30 березня 2016 року в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області умисно спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, за що передбачена кримінальна відповідальність ст.121 ч.1 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 30.03.2016 року близько 21.30 год. в с. Пороги по вул. Січових Стрільців, Богородчанського району Івано-Франківської області, дочекавшись поки ОСОБА_9 , буде повертатися додому, та проходитиме повз територію його господарства, заздалегідь приготував предмет похожий на металеву трубу та кухонний ніж, з метою спричинення тілесних ушкоджень. Біля будинку АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, намагався нанести потерпілому удар трубою. Потерпілий ухилився від удару, відштовхнув обвинуваченого. Тримаючи в лівій руці кухонний ніж, ОСОБА_7 наніс один удар в праву частину грудної клітки, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: однієї проникаючої колото різаної рани правої половини грудної клітки, яка ускладнилась гемо пневмотораксом, що викликало необхідність проведення операції дренування правої плевральної порожнини по Бюлау, ушивання колото-різаної рани грудної клітки, відеоторакоскопія санація плевральної порожнини, дренування по Бюлау, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 275 від 17 червня 2016 року Івано-Франківського обласного бюро судовомедичної експертизи, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін;

- потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 заперечили з приводу поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вирок суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Ухвалений вирок судом першої інстанції в силу ст. 370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, і відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і його висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України підтверджується наведеними у вироку доказами, що ґрунтуються на всебічному, повному і безпосередньому дослідженні всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, яким дана належна правова оцінка.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції беручи до уваги показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також документи які були дослідженні під час судового розгляду, обґрунтовано прийняв їх як докази винуватості обвинуваченого і після безпосереднього дослідження, давши їм належну правову оцінку, прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 121 ч.1 КК України.

Тому посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що суд першої інстанції ретельно не дослідив всі фактичні обставини справи та не надав їм належної оцінки є безпідставними.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд першої інстанції, дотримався вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання і врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. ст. 66, 67 КК України.

При цьому, як вбачається з вироку, обставин які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено. Проте, судом враховано характеристику обвинуваченого, тяжкість злочину, ставлення до вчиненого, негативну характеристику з місця проживання (а.с.127), його стан здоров`я те,що вперше притягується до кримінальної відповідальності, є інвалідом ІІ групи.

Тому на думку колегії суддів, доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції при визначенні міри покарання не враховано стан здоров`я обвинуваченого, те що судиться вперше, є інвалідом ІІ групи є безпідставними, оскільки як вбачається з вироку суд врахував всі перелічені захисником характеризуючи дані обвинуваченого.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.

Окрім цього, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України для зміни вироку суду першої інстанції, так як суд призначив покарання, яке відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, в межах санкції ст. 121 ч.1 КК України, як і не встановлено обставин для застосування ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного покарання.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в частині неправильного вирішення цивільного позову, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, тому що наведені мотиви у вироку суду з приводу цивільного позову є переконливими та достатньо мотивованими.

Судом вирішено цивільний позов виходячи з вимог ст.127 п.2 КПК України згідно якого шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Окрім цього, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 23,1167 ЦК України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з вироку (а.с. 144, 145), задовольняючи частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 гривень, суд першої інстанції керувався засадами розумності, виваженості та справедливості врахувавши характер та обсяг душевних страждань, вимушені зміни у житті потерпілого, майновий стан обвинуваченого, обставини справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як необґрунтовану. Доводи апеляційної скарги поданої захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 повністю спростовуються висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими належними доказами, яким дана вичерпна правова оцінка.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити - без задоволення, вирок Богородчанського районного суду Івано Франківської області від 27 липня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4