АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0011473, внесене до ЄРДР 01.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який народився у м. Ірпіні Київської області, громадянин України,
зареєстрований та проживав за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимий 15.04.2013 року вироком
Соломянського районного суду м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років

позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, ухвалою Ірпінського міського
суду Київської області від 07.08.2013 року направлений для відбування
покарання, призначеного цим вироком,-
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, -
за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15.04.2013 року, остаточно ОСОБА_5 визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць.

Згідно з вироком судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 31 липня 2015 року приблизно о 15 год. 30 хв. знаходився біля продуктового магазину, що розташований по вул. Садова, 27 в м. Києві, де біля виходу з магазину помітив два велосипеди та в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_5 підійшов до велосипедів та, впевнившись в тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, викрав один велосипед марки «BGMALUPOWER-24», вартістю 3000 гривень, який належить ОСОБА_7 .
В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми злочинними діями завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 грн. 00 коп.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужо мого майна, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року відносно нього переглянути, у частині призначеного покарання.
ОСОБА_5 не оскаржує фактичні обставини, які були встановлені в суді першої інстанції, але з призначеним покаранням не погоджується з тієї підстави, що судом першої інстанції не враховано його щире каяття і допомога слідству, що є пом`якшуючими покарання обставинами, передбаченими законодавством.
Апелянт посилається на ч.1 ст.69-1 КК України і зазначає, що за наявності обставин, що помякшують покарання, а саме щире каяття і допомога слідству, строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку.

Виходячи з цього, ОСОБА_5 вважає, що строк покарання йому призначений надмірно суворий.

Іншими учасниками судового провадження вирок не оскаржений.

В судове засідання апеляційної інстанції не з`явилася потерпіла, яка про день, час та місце розгляду апеляційної скарги була належно повідомлена. ЇЇ неприбуття в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, зазначивши про законність і обґрунтованість вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання та звільнення його від відбування цього покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до класифікації за ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який є вдівцем, не працює, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 дотримався вимог ст. 65 КК України і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду і уважає, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_5 новий злочин вчинив невідбувши повністю покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2013 року, суд першої інстанції призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ст. 71 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 постановлений згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, в ньому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, а тому колегія суддів не убачає підстав для його зміни, як про це ставить питання у своїй апеляційній скарзі обвинувачений.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому її копії.

С У Д Д І:

_________________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/532/2016, Категорія КК: ч.2 ст. 185
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1