Єдиний унікальний номер справи 185/2948/15-к
Провадження № 1-кс/185/347/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року м.Павлоград Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в присутності ОСОБА_5 скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність слідчого в кримінальному провадженні № 0003437, внесеному до ЄРДР 11 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України , яка полягає у не проведенні належного досудового розслідування та не завершенні досудового розслідування шляхом направлення обвинувального акту до суду.

Зі змісту скарги слідує, що в провадженні слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0003437, внесене до ЄРДР 11 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні, під час розгляду скарги заявник підтримав скаргу в повному обсязі, вимагав її задоволення та наголошував на необхідності вчинення слідчим дій, які спрямовані на повідомлення підозри особам, на яких вказав ОСОБА_5 як на таких, що вчинили вказане кримінальне правопорушення та направлення обвинувального акту до суду.

Вивчивши зміст скарги, з`ясувавши в судовому засіданні обґрунтування скарги заявником, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб, до числа яких входить і заявник ОСОБА_5 на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зазначеним правом заявник скористався з дотриманням строків, передбачених ст.304 КПК України.

Слідчому судді надано матеріали кримінального провадження №0003437, внесеного до ЄРДР 11 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з яких вбачається, що з 11 листопада 2014 року в провадженні слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 перебуває вказане кримінальне провадження.

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що остання слідча дія, яка відбулась за участі ОСОБА_5 є проведення слідчого експерименту 02 лютого 2015 року.

18 лютого 2015 року слідчим ОСОБА_4 надано доручення СКР Павлоградського МВ ГУМВС України про проведення квартирного обходу в будинку АДРЕСА_1 (місце де сталась подія кримінального правопорушення),строком виконання до 19 березня 2014 року.

Розглядом скарги також встановлено, що до слідчого СВ Павлоградського МВ ОСОБА_4 , або до прокурора ОСОБА_3 , яка є процесуальним керівником по цьому кримінальному провадженню, ОСОБА_5 не звертався з будь-якими заявами, або клопотаннями в порядку ст. 220 КПК України.

Згідно принципу публічності, закріпленого в ст.25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, відповідно до вимог ст. 9 ч. 2 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Викладене свідчить про відсутність порушення прав скаржника, передбачених ст..56 КПК України, які підлягають захисту та поновленню, виходячи із правової позиції, викладеної в рішенні Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України», у якому розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування.

Слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що обсяг необхідних слідчих дій, які необхідно виконати слідчому для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, з огляду на положення ст.2 КПК України, презюмується положеннями ст.40 КПК України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, у відповідності із вимогами закону слідчий повинний вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 шляхом наданого йому права порушення перед слідчим суддею питання щодо здійснення судового контролю щодо дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, лише висловлює свою категоричну незгоду з обсягом слідчих дій, які вчинені слідчим у кримінальному провадженні на час розгляду скарги.

За обставин, викладених вище, приходжу до висновку, що подана до суду скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, за своєю суттю не містить доводів на підтвердження бездіяльністі слідчого в розумінні положень ч.1 ст.303 КПК України, а зведена лише до незгоди скаржника із процесуальними діями, які вчиняються слідчим при проведенні досудового розслідування кримінального провадження та відповідно не є предметом судового контролю.

Приймаючи до уваги наведене, вважаю , що правові підстави для задоволення скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 304 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0003437, внесеному до ЄРДР 11 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1