11-кп/775/424/2016(м)
222/374/16-к

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 185 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000059 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Володарського районного суду Донецької області від 13 липня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді трьох місяців арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.

ОСОБА_8 20 лютого 2016 року, знаходячись в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Надалі, приблизно о 16 годині 30 хвилин таємно, умисно, із корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна, сидячі на дивані, скориставшись тим, що між ОСОБА_10 та його співмешканкою виникла сварка, та всі присутні відволіклись, шляхом вільного доступу, з дивану скоїв крадіжку двох мобільних телефонів, один з них належить ОСОБА_12 , та інший належить ОСОБА_9 .. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Злочинними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_12 була завдана матеріальна шкода на суму 408,09 гривень та потерпілому ОСОБА_9 619,06 гривень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує, що обвинувачений не мав на меті викрадати мобільні телефони, а лише взяв їх для особистого користування для дзвінків, та хотів повернути. Вказує, що в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення, а також відсутня подія викрадення чужого майна. Заяви потерпілих були складені після затримання підозрюваного, та не можуть бути розцінені як доказ, а саме затримання проведено з порушенням прав та основних свобод людини. Просить вирок суду скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу кримінального правопорушення.

Прокурор подав заперечення на вказану апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Володарського районного суду Донецької області від 13.07.2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін. Вважає, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки чужого майна грунтується на сукупності доказів, ретельно досліджених судом, і є обгрунтованим. В апеляційній скарзі захисника відсутні дані, які б свідчили, що під час досудового розслідування та судового розгляду цього провадження допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, яке б тягнуло скасування вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який не погодився з доводами апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, крадіжка майна вважається закінченим злочином з моменту, коли винна особа повністю здійснила умисел щодо заволодіння майном. Заволодіння передбачає такий перехід майна до винного, який надає йому реальну, хоча б початкову можливість розпорядитися чи користуватися ним винести, заховати, що і було зроблено обвинуваченим ОСОБА_8 , навіть повернення викраденого або відшкодування його вартості, чого не було в даному провадженні, не виключає складу злочину.

Повідомлення потерпілих про викрадення їх майна надійшло в поліцію за телефоном о 17 год. 20.02.2016 р., що підтверджується рапортом чергового Володарського ВП Волноваського відділу ГУНП в Донецькій області. (а.п. 120)

Огляд домоволодіння, звідки були викрадені телефони, проведено о 17 год. 20 хв.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 20.02.2016 р. о 18 год. 30 хв. ОСОБА_8 знаходився в громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Огляд кабінету у Володарському ВП, під час якого ОСОБА_8 добровільно видав викрадені мобільні телефони, які знаходились в кишені одягненої на ньому куртки, було проведено о 20 год.45 хв.. (а.п. 127)

Таким чином, до повідомлення про вчинення злочину ніякі дії співробітниками поліції не вчинялися.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності затримання ОСОБА_8 , незаконності огляду та вилучення викрадених ним мобільних телефонів спростовуються матеріалами провадження.

Ст. 214 ч. 3 КПК України встановлено, що огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР.

Твердження апеляційної скарги про те, що проникнення до житла особи за її згодою не звільняє слідчого, прокурора від обов`язку звернутися до суду з клопотанням про проведення обшуку чи огляду приміщення не ґрунтуються на законі, оскільки аналіз положень закону, які викладені в ст. 233 КПК України дає підстави вважати, що за добровільною згодою особи можна проникнути до її житла і таке проникнення не тягне за собою обов`язку слідчого чи прокурора звертатися до суду з клопотанням про надання дозволу на обшук чи огляд житла.

Власник житла ОСОБА_9 надав співробітникам поліції письмову заяву про те, що він не заперечує проти огляду співробітниками поліції Володарського ВП його домоволодіння. (а.п. 123)

Наведене свідчить про те, що проникнення до житла було здійснено на підставі ч. 1 ст. 233 КПК України, а не на підставі ч. 3 вказаної статті КПК України, як зазначено в апеляційній скарзі.

Отже доводи апеляційної скарги про недопустимість доказів, на які послався суд першої інстанції у вирку,є безпідставними, а досліджені судом докази є допустимими і належними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд в основу вироку поклав показання обвинуваченого, дані ним під час досудового розслідування спростовуються матеріалами справи.

Суд у вироку не посилався на показання ОСОБА_8 , викладені в протоколі огляду від 20.02.2016 р., а лише вказав, що в цьому протоколі зазначено про те, що ОСОБА_8 добровільно видав вкрадені телефони з кишені своєї куртки, які були оглянуті співробітникам поліції.

Обшук особи ОСОБА_8 та його затримання в даному провадженні не проводилися, тому доводи апеляційної скарги стосовно порушень положень КПК, Конституції України, а також прав і свобод людини не ґрунтуються на матеріалах справи.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Володарського районного суду Донецької області від 13 липня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: