30 серпня 2016 р. Справа № 631/559/16-к провадження № 1-кп/632/124/16
У Х В А Л А
/про повернення обвинувального акту/

30 серпня 2016 року м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Первомайський обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000739 від 21.11.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, українця, громадянина України, який має загальну середню освіту, не одружений, не працює, раніше не засуджувався, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
11.08.2016 року з апеляційного суду Харківської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12.08.2016 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, оскільки даний документ складений відповідно до вимог КПК України, територіальна підсудність визначена апеляційним судом, угоди не укладені, підстав для закриття провадження, його зупинення або повернення обвинувального акту прокуророві немає.
Захисник заперечував проти призначення судового розгляду, заявивши клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, мотивуючи свої вимоги тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та вимогам п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 10 від 22.12.2006 року, а саме: обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та взагалі не містить у собі формулювання обвинувачення, яке мало бути пред`явлено ОСОБА_5 , і яке слідчий та прокурор вважали встановленими.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що відповідно до складеного обвинувального акта досудовим слідством його підзахисний обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Ознайомившись з обвинувальним актом складеним та затвердженим 04.04.2016 року щодо ОСОБА_5 була встановлена його невідповідність вимогам КПК України, які неможливо усунути під час судового розгляду, у зв`язку з чим, неможливо винести законне судження у справі, так:
-у обвинувальному акті, поданому досудовим слідством суду, відсутній такий важливий

елемент, як формулювання обвинувачення, замість цього обвинувальний акт дублює повідомлення про підозру, що є неприпустимим та суперечить ст.ст. 109, 110, 291 КПК України.

-в порушення вимог п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті взагалі відсутнє

формулювання обвинувачення ОСОБА_5 (не вказано на яких обставинах ґрунтується обвинувачення, які свідчать про наявність доведених даних про подію, час, місце, спосіб кримінального правопорушення з посиланням на положення та статті закону про кримінальне правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо).

-у вказаному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також частина тих фактичних

обставин правопорушення, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 і правова кваліфікація, проти, цього замало, а відповідно до п.п. 5 та 7 ч.2 ст.291 КПК України вбачається, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю /частини статті/ закону України з зазначенням розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини «/зі змінами/ в редакції від 02.12.2012 року передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права /ст.ст. 17-181/.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2008 року у справі «Ващенко проти України зазначив: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характер /п.51/».

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду /рішення від 23.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» /ВП/, №25444/94 п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 25.07.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34/.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи у цілому /рішення від 01.12.2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п.47/. Крім того, право бути інформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п.3 ст.6 Конвенції /зазначені у рішенні у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п.54, а також «Даллос проти Угорщини» п.471/.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно норм матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбаченого КПК України.

Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним. У відповідності до ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення, т.я. більшості випадків вище стоячі суди скасовують вироки у зв`язку з відсутністю в обвинувальному акті формулювання обвинувачення і направляють справу на новий розгляд. При цьому зазначають: «Викладене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухваленню законного й обґрунтованого рішення по суті обвинувачення, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК є підставою для його скасування».

Тож, захисник наполягає, що розгляд даного кримінального провадження за відсутності чітко сформульованого висунутого обвинувачення порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.
Потерпіла погодилася з думкою сторони обвинувачення.
Заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого, доводи захисника, дослідивши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться гласність і відкритість судового провадження.

Завданням кримінального провадження, зокрема, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом…, згідно з ч. 1 ст. 10 КПК України, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, відповідно ч. 4 ст. 17 КПК України.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 жовтня 2012 № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту.
Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт повинен містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім 'я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи

пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування;

При цьому, ч. 4 ст. 291 КПК України містить перелік обов`язкових додатків до обвинувального акта, серед яких є розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Зазначена вимога кримінального процесуального закону дає підстави суду для перевірки дотримання прокурором вимог ст. 293 КПК України, з урахуванням приписів ст. 42 КПК України, що, в свою чергу, є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду провадження обвинуваченим.

Так, згідно з п. 13 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Зокрема, п.5 ч.2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення із посиланням на положення закону та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони, а також суб`єктивних ознак інкримінованого підозрюваному правопорушення.
Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інше), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини, мотив і мета вчиненні злочину, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

На порушення вимог ст.ст. 91,110, п.5. ч.2 291 КПК України в обвинувальному акті не викладені конкретні фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 291 КПК України не містить формулювання обвинувачення, а містить лише виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зміст формулювання підозри ОСОБА_5 .
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, проте, в чому саме він обвинувачується в обвинувальному акті не зазначено.
Разом з тим, відповідно до положень, викладених у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин інкримінованого правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частина статті) закону України. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно ст. 337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд та виносить обґрунтоване рішення.
Крім того, згідно із вимогами ст.ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком. Так, згідно зі ст. 109 ч. 2 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Вище зазначені процесуальні дії є обов`язковими, у зв`язку з чим мають міститись в реєстрі матеріалів досудового розслідування, натомість доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону. Реєстр не містить даних про всі процесуальні дії і не відображає всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, а також не зазначено їх реквізити. Зокрема, як слідує з реєстру, у багатьох описаних діях відсутній час її проведення, відсутні дані про призначення слідчого (групи слідчих), про повідомлення підозрюваному про його права та вручення відповідної пам`ятки, як і потерпілій, про здійснені слідчим запити документів, тощо.

Зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Окрім того, жоден з доданих до обвинувального акту документів, як і сам обвинувальний акт, не завірений належним чином (відсутні печатки та завірчі надписи).

Враховуючи вище наведене, зазначені правопорушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.

Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Закон також не передбачає поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають або не перешкоджають розгляду справи по суті. Нормами ст.ст. 291, 109 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустимим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

За правилами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам кодексу.
Наведені вище істотні порушення вимог КПК України не дають суду підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , у зв`язку з чим вказаний обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
Клопотань щодо застосування, зміну або продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до суду не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 293, 314, 315, 331, 369 372 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000739 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повернути прокурору начальнику Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена протягом семі днів з дня її винесення до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд.

Суддя:ОСОБА_1