АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1618/15-к Номер провадження 11-кп/786/33/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.187 КК України О.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Михайлівка Запорізької області, проживаючий без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Михайлівка Запорізької області, проживаючий без реєстрації по АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- вироком Синельниковського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 3 роки,-
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

На підставі ст.71 КК України до покарання, визначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання, призначене вироком Синельниківського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2014 року, та остаточно обрано ОСОБА_10 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна.

Стягнуто із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 441,28 грн. у рівних частинах по 220,64 грн.

Вирішено питання речових доказів.
Згідно вироку суду, обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, близько 23 год. 10 квітня 2015 року, діючи умисно з метою заволодіння чужим майном, шляхом вибиття вхідних дверей проникли до будинку ОСОБА_11 , 1934 року народження, що розташований по АДРЕСА_3 , та вчинили на неї напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої. У процесі нападу внаслідок погроз та демонстрування ножа обвинувачені заволоділи грошовими коштами потерпілої у розмірі 13 000 грн. та пенсійною карткою ПАТ «Ощадбанк» з грошовими коштами на ній у сумі 1149 грн., з яких 1 000 грн. згодом отримали через банкомат, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 14 000 грн.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_10 просить повторно дослідити обставини, встановлені під час допиту потерпілої ОСОБА_11 , викликати та допитати її у судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Полтавської області в порядку ч.3 ст. 404 КПК України у зв`язку із тим, що Полтавським районним судом Полтавської області проведено допит потерпілої з порушенням норм КПК України. Винести ухвалу, у відповідності до змісту якої вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2015 року щодо нього змінити, застосувати статтю (частину статті) закону України про менш тяжке кримінальне правопорушення, кваліфікувавши його дії за ч.3 ст.186 КК України. Суворо не карати.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить провести додатковий допит потерпілої ОСОБА_11 . Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2015 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч.3 ст. 187 КК України на ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Судова колегія, заслухав доповідь судді апеляційного суду, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та в їх інтересах захисників, які просили їх апеляційні скарги задовольнити з підстав у них наведених, думку прокурора про законність і обгрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, не знайшла підстав для їх задоволення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном та поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникнення у житло, доведена матеріалами справи в їх сукупності.

Обвинувачений ОСОБА_10 в ході судового та апеляційного розгляду справи вину визнав частково, пояснив, що 10.04.2015 року пішов до свого брата ОСОБА_9 та запропонував йому сходити за металобрухтом до ОСОБА_11 , на що він погодився. Близько 23 год. вони прийшли до будинку потерпілої і він почав стукати у двері, щоб вона відчинила. Оскільки двері були погано закріплені, то вони впали. У цей час до них вийшла ОСОБА_11 і він попросив у неї грошей, на що остання погодилася і дала йому 13 000 грн. та пенсійну карку, з якої вони у м. Полтаві зняли 1 000 грн. Після цього вони поїхали електричкою на залізничний вокзал у м. Полтаву, де найняли таксі та поїхали у с. Веселівку Запорізької області. Застосування до потерпілої погроз та демонстрування їй ножа категорично заперечує, стверджуючи, що потерпіла віддала їм гроші добровільно.
Обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав частково, підтвердивши при цьому покази ОСОБА_10 .
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що пізно ввечері 10 квітня 2015 року почула гуркіт у двері. Коли вийшла у коридор, то побачила, що вхідні двері вибиті, вона зайшла у кімнату і зачинилась там. Двоє невідомих світили їй ліхтариком у вічі так, що вона не могла бачити їхні обличчя і вимагали гроші, погрожуючи при цьому ножем: «деньги или смерть», «сейчас отрежем уши» і т.п. Вона дуже злякалась за своє життя, тому передала їм 200 грн., але вони вимагали більше. Нападники ввійшли у кімнату, де продовжували їй погрожувати, після чого вона передала їм свої заощадження у сумі 13 000 грн. та пенсійну банківську картку. Невідомі після цього пішли з будинку, при цьому один з них деякий час її притримував, поки інший з грошима залишив приміщення. Наступного дня про подію повідомила у міліцію. Уже згодом, після того, як працівники міліції провели огляд приміщення, вона виявила, що дверна ручка у кімнату була відірвана. Просила обвинувачених суворо не карати, будь-яких претензій до них не має.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що раніше він надавав послуги таксі поблизу залізничного вокзалу . Вночі 10 чи 11 квітня 2015 року до нього підійшли двоє хлопців, та попросили відвезти їх у Запорізьку область, на що він погодився. Перед поїздкою він допомагав їм зняти у банкоматі гроші, оскільки вони не вміли читати та користуватися банкоматом. Також він попросив поїхати з ними свого товариша також водія таксі ОСОБА_13 , оскільки дорога була далекою і йому потрібен був змінний водій. Вчотирьох вони виїхали з Полтави і прибули близько 7-ї години у якесь село за Василівкою Запорізької області(дорогу йому вказували пасажири). Хлопці залишились там, за послуги таксі заплатили близько 1600 грн. Через деякий час до нього додому прийшли працівники міліції і попросили повезти показати місце, куди він відвіз тих двох осіб.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює водієм таксі. Вночі напередодні Пасхи у квітні 2015 року його попросив товариш на імя « ОСОБА_14 » з`їздити з ним у Запорізьку область відвезти клієнтів, оскільки дорога далека і йому потрібен був змінний водій. Він згодився. Пасажирів було двоє молоді хлопці, у яких він впізнає обвинувачених. Вранці вони приїхали у якесь село за Василівкою Запорізької області(дорогу вказували пасажири). Хлопці залишились там, за послуги розраховувались із водієм.
Також вина ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні повністю підтверджується:
- даними протоколу огляду місця події від 11.04.2015 року з фототаблицями житлового будинку ОСОБА_11 , що розташований по АДРЕСА_3 , згідно з яким на дерев`яних вхідних дверях до будинку виявлені пошкодження: пошкоджені петлі та частина дверей відділені від коробки та знаходяться поряд, а також на корбці дверного пройому у вигляді 4 слідів віджиму; в одній із кімнат виявлена сумочка з документами на ім`я ОСОБА_11 та обкладинка на паспорт, з якого вилучено відбитки пальців рук;
- висновками судової дактилоскопічної експертизи №32 та №33 від 16.04.2015, згідно з якими слід папілярного узору пальця рук, що вилучений в ході огляду місця події 11.04.2015 року з поверхні обкладинки паспорта у АДРЕСА_3 , розміром 39Х12 мм, що перекопійований на липку прозору стрічку розміром сторін 52Х45 мм, залишений не ОСОБА_10 , а іншою особою(особами). Слід папілярного узору пальця руки розміром 39Х12 мм на липкій прозорій стрічці розміром сторін 53Х45 мм, залишений безіменним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на імя ОСОБА_9 , 1992 р.н.;
- даними виписки по картковому пенсійному рахунку № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_15 , згідно з яким 11.04.2015 року проведена видача готівки через АТМ UKR Poltava BRANCH 10016 у розмірі 1 000 грн., кінцевий баланс -152,20 грн.;
- даними запису з камери відеоспостереження банкомату, який розташований у примішенні за адресою: м. Полтава пл. Слави,1 з розрукованими фото, на яких 11.04.2015 року о 00:31 зафіксовані фото осіб під час зняття готівки із належного потерпілій банківського рахунку;
- даними висновку амбулаторної судово -психіатричної експертизи №303 від 27.05.2015 року, яким встановлено, що ОСОБА_10 будь-яким психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, чи іншого хворобливого стану психіки і може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними;
- даними висновку амбулаторної судово -психіатричної експертизи №302 від 27.05.2015 року, яким встановлено, що ОСОБА_9 будь-яким психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства, чи іншого хворобливого стану психіки і може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Колегія суддів критично оцінює показання обвинувачених щодо добровільної передачі потерпілою коштів, оскільки це твердження спростовується протоколом огляду місця події, з якого вбачається наявність таких пошкоджень на вхідних дверях будинку, які не могли утворитися випадково, що свідчить про несанкціоноване проникнення їх до будинку, а також показаннями потерпілої.
Крім того, показання ОСОБА_10 щодо відсутності будь-якої домовленості з ОСОБА_9 на вчинення кримінального правопорушення спростовуються показаннями потерпілої про спільність їхніх дій. З урахуванням того що ці дії тривали незначний проміжок часу, були узгодженими як на момент нападу, так і при зникненні з місця скоєння злочину, коли один із них залишився тримати потерпілу поки інший втече, раптовими, розпорядження викраденим здійснювалось спільно, суд вважає, що вони діяли спільно і напад на потерпілу та застосування щодо неї насильства, небезпечного для життя та здоров`я вчинили за попередньою змовою між собою.
Колегія суддів не знаходить правових підстав для перекваліфікації дій обвинувачених на ст. 186 або на ст. 185 КК України, оскільки сукупність об`єктивних чинників(нічний час, одинока немічна жінка похилого віку), раптовість та інтенсивність дій обвинувачених щодо проникнення до будинку шляхом вибиття вхідних дверей, засліплення очей потерпілій ліхтариком у сукупності з погрозами вбивством та застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я за допомогою ножа, свідчать про демонстративну агресивно-насильницьку поведінку обвинувачених, яка у конкретний час, місці, за обставин та в обстановці є підступною, несподіваною, раптовою і неспровокованою; спрямована проти волі потерпілої, яка розцінювала погрози як реальні; сукупність цих ознак свідчать про напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, і розцінюються судом як розбій.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , за вчинений злочин суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і призначив покарання необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що постановлений вирок є законним, обгрунтованим і справедливим, тому його необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 21 вересня 2015 року стосовно них без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення в період з 16 квітня 2015 року по 23 лютого 2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі в строк відбуття покарання кожному.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України.

СУДДІ:
_______________ ______________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3