Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 вересня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та захисника-адвакта ОСОБА_6 на вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 31 травня 2016 року по кримінальному провадженню за №000023 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тучин Гощанського району Рівненської області, непрацюючого, раніше судимого, обвинуваченого за ч.2 ст.289 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.289 КК України на п?ять років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до цього покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 10 листопада 2015 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п?ять років один місяць без конфіскації майна.

Судом обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято обвинуваченого під варту в залі суду із обчисленням строку відбування покарання з 31 травня 2016 року.

Також судом постановлено стягнути із ОСОБА_7 на користь держави витарти, понесені на про ведення судової автотранспортної експертизи в сумі 368 грн. 28 коп. та вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнаний винним в тім, що він будучи засудженим Гощанським районним судом Рівненської області 10 листопада 2015 року за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік, 13 січня 2016 року о 14 год. 30 хв. незаконно заволодів належним ОСОБА_9 транспортним засобом автомобілем «ВАЗ-2019», номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 46 010 грн., який знаходився біля житлового будинку №4 на вул.Воскодавській в с.Тучин Гощанського району Рівненської області, тобто вчинив _______________________________________________________________________________________________

№ 11кп/787/452/ 2016 р. Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_10

Категорія: ч. 2 ст.289 КК Доповідач ОСОБА_1
злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
В апеляційних скаргах на вказаний вирок:
- захисник адвокат ОСОБА_6 послалась на надмірну суворість призначеного обвинуваченому покарання, оскільки вважає, що воно не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені санкцією ч.2 ст.289 КК України, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості. При цьому зазначила, що судом лише частково враховано обставини, що пом?якшують покарання та не встановлено належним чином особу засудженого його молодий вік і виховання без батьківської турботи.

Просить змінити вирок в частині покарання та призначити ОСОБА_7 нижче від найнижчої межі покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 289 КК України.

- прокурор ОСОБА_5 вважає неприпустимим визнання судом як обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину повторно, оскільки вона є кваліфікуючою ознакою даного злочину. Просить змінити вирок та виключити з його мотивувальної частини обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину повторно.

Відповідно до вимог ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення.

З оскаржуваного вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції враховав характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, який відноситься до тяжких, та обставини, які пом`якшують покарання повне визнання своєї вини і його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого. Також суд взяв до уваги характеризуючі особу обвинуваченого дані, а саме - його посередню характеристику за місцем проживання. Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав вчинення останнього злочину у стані алкогольного сп?яніння, а також повторно та в період відбування іспитового строку, призначеного за попереднім вироком Гощанського районного суду від 10 листопада 2015 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку з іспитовим строком один рік.

На підставі вказаних обставин, судом було прийнято рішення про призначення ОСОБА_7 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.289 КК України.

Доводи захисника щодо необхідності врахувати молодий вік обвинуваченого та його виховання без батьківської турботи, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки не має підстав для визнання їх обставинами, які пом?якшують покарання (на час вчинення злочину ОСОБА_7 досягнув 22-х років).

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за ч.2 ст.289 КК, тобто за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно. Така кваліфікуюча обставина як завдання значної матеріальної шкоди в обвинуваченні відсутня, а отже доводи про незначну вартість викраденого транспортного засобу та небажання настання негативних наслідків не ґрунтуються на законі й позбавлені підстав.

Згідно положення ст.69 КК України та роз?яснень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 № 8 від 12.06.2009, № 11 від 06.11.2009), призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м?якого виду основного покарання, або непризначення обов?язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При призначенні покарання суд, у відповідності до вимог ст.65 КК, врахував не тільки пом?якшуючі покарання обставини, але й особу винного, який вчинив цей злочин під час іспитового строку, призначеного йому за попередній злочин. Відтак підстав для визнання призначеного судом першої інстанції покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не вбачає.
Разом з цим доводи прокурора щодо зміни вироку та виключити з його мотивувальної частини обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину повторно, суд визнає такими, що заслуговують на увагу і відповідають положенню кримінального закону.

Вироком Гощанського районного суду від 10 листопада 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України, а згідно ч.2 примітки до ст.289 КК, відповідно до частини другої цієї статті під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом або злочин, передбачений статтями 185, 186, 187, 189-191, 262, 410 цього Кодексу. Отже визнавши вчинення обвинуваченим злочину повторно, як обтяжуючу покарання обставину, суд першої інстанції не врахував вказану норму кримінального закону, а тому вирок підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись статтями 404, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 31 травняч 2015 року стосовно ОСОБА_11 змінити.

Виключити з мотивувальної частини слово «повторно», як одну з обставин, яка обтяжує покарання.
В решті вирок залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника- адвоката ОСОБА_6 .
Зарахувати ОСОБА_11 строк попереднього ув?язнення у строк відбування покарання з 31 травня 2016 року по 12 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 залишити той же тримання під вартою.
Ухвала Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3