Справа № 640/993/15-к
н/п 1-кп/640/74/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисників - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обоянь, Російської Федерації, громадянина України, раніше не судимого, освіта вища, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 109, ч.1 ст. 294 КК України
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває на розгляді вищезазначена кримінальна справа відносно ОСОБА_4 .
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , обґрунтовуючи це наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та визначених під час обрання та зміни запобіжного заходу, керуючись вимогами ч.5 ст. 176 КПК України, та з метою запобігання ризиків, а також забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи і те, що судовий розгляд справи триває.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, вказуючи на те, що ризики, зазначені прокурором відсутні, а обвинувачення, яке інкриміновано ОСОБА_4 є необґрунтованим, що знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти, врахувавши, крім іншого стан його здоров*я, наявність непрацездатної дружини, та вимоги ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав та свобод 1950 року.
Адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи адвоката ОСОБА_5 , просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід обвинуваченому.
ОСОБА_4 , заперечуючи проти клопотання прокурора вказує, що ризики, визначені стороною обвинувачення є абсурдними та не доведеними.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.05.2014 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат. Після внесення застави ОСОБА_4 був звільнений з-під варти.
Згідно ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 19.12.2014 року за клопотанням прокурора ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з застави на тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі. Дана ухвала суду ніким не скасована, не змінена в частині обґрунтування, є чинною.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, яка розглядається в даному суді, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2016 року міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишена без зміни та продовжено строк її дії до 06.08. 2016 року.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, в судовому засіданні прокурор наполягав, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, які існують та визначені в п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також просить суд врахувати ступень тяжкості та загальної суспільної небезпеки інкримінованого злочину та прийняти до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи і вимоги ч.5 ст. 176 КПК України.
Суд, досліджуючи вищевказані посилання виходить з того, що доводи сторони захисту на відсутність перелічених ризиків є безпідставними та недоведеними в судовому засіданні, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі слідчого судді при його обранні та зміні запобіжного заходу на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було.
Крім того, суд вважає безпідставним посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що матеріали кримінального провадження досліджені в повному обсязі та не містять доказів винуватості його підзахисного у вчиненні ним інкримінованого йому діяння, та суд звертає увагу на те, що винуватість чи невинуватість особи визначається судом при винесенні судового рішення по суті в нарадчій кімнаті після дослідження всіх доказів та матеріалів кримінального провадження. На теперішній час судовий розгляд триває, не допитані експерти, викликані до суду, даних про закінчення судового розгляду немає. При цьому, суд також враховує, що всі докази, надані сторонами досліджуються судом безпосередньо в судовому засіданні за участі всіх учасників судового розгляду.
Таким чином, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому це дає підстави для продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Стороною захисту не доведено, що відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу більш м*ягкий, ніж утримання під вартою, в т.ч. і на домашній арешт.
При вирішенні даного питання, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Судом, при вирішенні даного питання враховані всі надані сторонами даними по особистості обвинуваченого, та дані про його членів сім*ї, стан його здоров*я, в тому числі і за даними, направленими з Харківської установи виконання № 27 щодо проведеного обстеження ОСОБА_4 в умовах КЗОЗ «ХМКЛ № 14 ім. проф. Л.Л. Гіршмана».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного та обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
На підставі вищевикладеного, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб, відхиливши клопотання захисту та задовольнивши клопотання сторони обвинувачення. Підстав для визначення застави суд не вбачає на підставі вимог ст.ст. 176, 182 КПК України.
Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 176, 177, 178, 182, 331,350, 369 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без зміни у вигляді тримання під вартою в СІЗО № 27 м. Харкова, продовживши строк цього запобіжного заходу до 01 жовтня 2016 року.
В задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя