Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

4 березня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000529,

у с т а н о в и в :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 10.12.2015 року ОСОБА_2 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.368 КК України та виправданий за недоведеністю його винуватості у вчиненні цього кримінального правопорушення.

09.01.2016 року прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.396 КПК України, і встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Як вказував прокурор, підставами для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Такі вимоги мають відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, і повинні узгоджуватися з іншими нормами кримінального процесуального закону.
Таких вимог закону прокурором дотримано не було, оскільки, стверджуючи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, він лише зазначав, що, допитавши свідків та дослідивши докази, суд визнав докази недопустимими. При цьому прокурор не конкретизував, чому не погоджується з оцінкою судом доказів, а лише цитував положення ст.ст.ст.84, 86, 87, 411 КПК України, якими дається визначення доказів та їх допустимості, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Істотне ж порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку прокурора, виразилося в тому, що всупереч вимогам ч.5 ст.27, ч.4 ст.107, п.7 ч.2 ст.412 КПК України суд не забезпечив повне фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час судового провадження, яке є обов`язковим.
Водночас, жодних даних про те, які судові засідання не фіксувалися за допомогою технічних засобів, які технічні носії інформації із зафіксованим судовим провадженням відсутні, враховуючи те, що до справи долучено 11 CD-R дисків, прокурор не навів.
Отже, апеляційна скарга зводилася до формального обґрунтування апеляційних вимог і не несла ніякого змістовного навантаження.
Вказані обставини унеможливлювали розгляд справи в апеляційному порядку по суті, оскільки згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
15.02.2016 року копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху вручена уповноваженій особі Прокуратури м. Києва, що підтверджується підписом на зворотному повідомленні.
25.02.2016 року прокурор ОСОБА_3 здав на поштове відділення апеляційну скаргу, яка надійшла до Апеляційного суду м. Києва 29.02.2016 року, в якій знову ж таки висловлює вимогу про скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
В апеляційній скарзі прокурор наводить обґрунтування того, у чому, на його думку, полягає невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і вказує про істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд не забезпечив повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів.
Згідно з ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:
1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;
3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Таким чином невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Що стосується порушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.412 КПК України, тобто відсутності у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, то прокурор не вказав, журнал або технічний носій інформації якого судового засідання відсутній у матеріалах провадження, що б дало можливість суду апеляційної інстанції перевірити його доводи, адже згідно з ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з п.2 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений строк.
Таким чином в установлений суддею-доповідачем строк прокурор не усунув недоліки апеляційної скарги, а тому вона підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Прокуратури міста Києва ОСОБА_3 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року щодо ОСОБА_2 повернути.
На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Апеляційного суду
міста Києва ОСОБА_1