Справа № 481/47/16-к
Провадж.№ 1-кп/481/35/2016
В И Р О К
іменем України

27.10.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 01 січня 2016 року, по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг, Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, вдівця, маючого неповнолітню доньку, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.05.2005р. Новобузьким районним судом Миколаївської області за ст. 289 ч. 2, 185 ч. 3 КК України на строк 6 років 6 місяців позбавлення волі. Постановою Казанківського райсуду від 08.04.2010р. звільнений умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців та 25 днів;
- 25.03.2011р. Новобузьким районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 3 КК України з урахуванням ст. 71 КК України до 4 років і 3 місяців позбавлення волі;
- 01.06.2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.. 70 ч.4 КК України до 5 років позбавлення волі. На підстав ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 17.12.2014 року умовно-достроково звільнений на невідбутий строк покарання 01 рік 01 місяць 15 днів;
- 17.12.2015 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ст. 185 ч. 2 КК України з урахуванням ст. 71 КК України до 01 року позбавлення волі;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,-
Встановив:
01.01.2016 року близько 08:30 год обвинувачений ОСОБА_3 проходячи повз територію, за адресою вул. Пархоменка, № 27/Д в м. Новому Бузі Миколаївської області, помітив білого кольору мікроавтобус «Фольксваген транспортер Т4», що належить потерпілому ОСОБА_5 . З метою викрадення будь-якого майна з даного автомобіля, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, обвинувачений ОСОБА_3 відкривши бокові дверцята з боку водія, які були не замкнені, проник до салону автомобіля, звідки викрав авто магнітолу LWS KS 100, вартістю 1500 грн, та в подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на суму 1500,00 грн
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, підтримав та погодився із всім, що викладено в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно близько 8:30 години 01.01.2016 року він повертався додому із нічної зміни, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння. Коли проходячи по вул. Пархоменко в м. Новому Бузі побачив білого кольору мікроавтобус «Фольксваген транспортер Т4». Таємно проникши в салон даного автомобіля він викрав звідти авто магнітолу, та залишивши автомобіль пішов додому. Через деякий час його було затримано самим потерпілим ОСОБА_5 та обвинувачений відразу ж віддав йому викрадене майно. В скоєному розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, направив напередодні заяву до суду про розгляд справи без його участі, оскільки жодних претензій до обвинуваченого він не має.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням письмових матеріалів кримінального провадження наданих сторонами. Прокурор, обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України повністю доведена наданими в судовому засіданні показами як самого обвинуваченого ОСОБА_3 , так і іншими дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами по справі, а саме:
- протоколом огляду місця події від 01.01.2016 року, з якого видно, що біля будівлі за адресою вул. Пархоменко, 27/Д у м. Новому Бузі Миколаївської області стояв автомобіль мікроавтобус «Фольксваген транспортер Т4», на передньому водійському сидінні якого лежала авто магнітола, а панель від неї лежала на землі близько 2 м. від забору ( а.к.п.49);
- довідкою ПП « ОСОБА_6 », про те, що вартість авто магнітоли бувшої у використанні LWS KS 100 станом на 01.01.2016 року становила 1500 грн ( а.к.п. 51 );
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.01.2016 року із фото таблицею до нього, за участю ОСОБА_3 , з якого видно, що обвинувачений добровільно розповідає про обставини вчинення злочину (а.к.п.52-55).
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження.
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 рецидив злочину, а також перебування в стані алкогольного сп`яніння..
Суд бере до уваги характеризуючі матеріали обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с.56-70), з яких вбачається, що останній раніше неодноразово судимий, злочин за даним вироком вчинив через декілька днів після проголошення вироку 17.12.2015 року, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, не є військовозобов`язаним, за місцем проживання характеризується негативно.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначене покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів..
Цивільний позов не заявлено.
Під час вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 судом не вирішувалось.
Речові докази по справі авто магнітолу LWS KS 100, слід залишити потерпілому, як власнику.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 01 (одного) року п`яти місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 грудня 2016 року і остаточно визначити покарання ОСОБА_3 у виді 1 року 06 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання цим вироком законної сили та виконання вироку в частині взяття засудженого під варту.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: