У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурораОСОБА_4 ,
засудженогоОСОБА_5 ,
захисниківОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілоїОСОБА_8 ,
при секретаріОСОБА_9 ,
розглянула в судовому засіданні 09 червня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження № 0000483 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
та ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
та мешканця
АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено кожного за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є їх власністю.
Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року зазначений вирок скасовано у частині призначеного покарання. Призначено покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187 КК кожному у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є їх власністю.

ОСОБА_10 та ОСОБА_5 визнано винуватими у тому, що вони 5 лютого 2014 року приблизно о 16.20 год., за попередньою змовою групою осіб, діючи згідно розподілених ролей, з єдиним умислом, направленим на напад з метою заволодіння чужим майном, маючи при собі пневматичний пістолет та металеву трубу, які повинні були використати для залякування потерпілої особи, полімерні хомути на труби для зв`язування рук, та медичний шприц із ампулами медичного препарату «Аміназин», перед входом до магазину «Фероллі» в м. Нікополі Дніпропетровської області одягли на обличчя заздалегідь приготовлені маски, після чого проникли до приміщення вказаного магазину, де вчинили розбійний напад на ОСОБА_8 та заволоділи її мобільним телефоном. В ході розбійного нападу ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , погрожуючи металевою трубою, поклали потерпілу обличчям на підлогу, де ОСОБА_10 сів на спину потерпілій і утримував її за руки, а ОСОБА_5 зв`язав її руки та ноги заздалегідь приготовленими хомутами. З метою припинення опору ОСОБА_5 намагався зробити потерпілій ін`єкцію медичним шприцом з препаратом «Аміназин», однак не зміг, так як потерпіла ОСОБА_8 почала пручатися та кликати на допомогу, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_10 завдали їй кулаками по голові та тулубу декілька ударів кожен. Злочинні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_10 були виявлені співробітниками Приватної охоронної фірми (ПОФ) «Крок», які прибули на місце після спрацювання сигналізації. Побачивши, що їх злочинні дії викриті, утримуючи при собі телефон потерпілої, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 намагались втекти, але біля вказаного магазину були затримані співробітниками ПОФ «Крок». В результаті розбійного нападу ОСОБА_10 та ОСОБА_5 спричинили потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та синців обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та незаконно заволоділи її мобільним телефоном вартістю 2 110 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що справу сфабриковано працівниками міліції, до нього застосовувався психологічний тиск, підозра йому була пред`явлена за ч. 3 ст. 186 КК. Зазначає, що умислу на здійснення розбійного нападу у нього та ОСОБА_10 не було, злочин вчинено виключно з хуліганських мотивів. Указує, що у судовому засіданні апеляційного суду від 15 жовтня 2015 року останнє слово було надано лише ОСОБА_10 , а його цього права позбавили. Просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_10 посилається на істотне порушення кримінального процесуального закону. Зазначає, що засудженим була пред`явлена підозра за ч. 3 ст. 186 КК, за такою ж кваліфікацією відомості про скоєння кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР, однак обвинувальний акт складений за ч. 3 ст. 187 КК. Просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_5 та захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на підтримання касаційних скарг, пояснення потерпілої ОСОБА_8 та думку прокурора, які вважали вирок законним та обґрунтованим і просили залишити його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають з таких підстав.

У касаційній скарзі засудженого порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду, проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного у вироку злочину ґрунтується на сукупності зібраних під час досудового розслідування та ретельно досліджених судом доказах, яким дана належна оцінка.
Так, засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у суді не заперечували, що здійснили напад на потерпілу ОСОБА_8 в магазині «Фероллі», зазначаючи при цьому, що діяли не з корисливих, а з хуліганських мотивів, а саме перевіряли дію маски-«балаклави» на свідомість людини.
Однак такі твердження засуджених спростовуються наявними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , даними, що містяться у протоколах огляду місця події, речових доказів, відеозаписами з камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Крім того, винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_10 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , даними висновків судово-хімічних, балістичної, судово-медичної експертиз та іншими дослідженими у судовому засіданні доказами.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 187 КК кваліфіковано правильно.
Даних, які б свідчили, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, не виявлено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень, не встановлено.
З матеріалів провадження убачається, що відомості про вчинення даного правопорушення було внесено до ЄРДР 05 лютого 2014 року за ч. 3 ст. 187 КК, за тим же обвинуваченням ОСОБА_5 і ОСОБА_10 повідомлено про підозру (т. 1 а.п. 2, 3).
З даних журналу судового засідання та диску звукозапису убачається, що право виступити з останнім словом було надано ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційного суду 22 жовтня 2015 року (т. 4 а.п. 162).
Під час досудового розслідування ОСОБА_5 вину не визнавав і від дачі пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України (т. 2 а.п. 54), а тому його твердження про те, що до нього з боку працівників правоохоронних органів застосовувався психологічний тиск, внаслідок чого він вимушений був себе обмовити, є безпідставними.
Покарання, призначене ОСОБА_5 та ОСОБА_10 апеляційним судом, відповідає вимогам ст. 65 КК, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2015 року та вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_10 залишити без зміни, касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3