Справа № 279/5335/16-к
1-кс/279/1107/16
У Х В А Л А
"17" листопада 2016 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2
з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою в якій просив :
-Скасувати арешт майна, а саме автомобіля «Сканія» р.н. 16-5 ІОВ з напівпричепом р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Рено» р.н. НОМЕР_2 з напівпричепом р.н. НОМЕР_3 , які належать ТОВ БФ «Альфа ЛТД», а також 43,2 м.куб дерев (лісоматеріалу) породи сосна, та 47,49 м.куб дерев (лісоматеріалу) породи сосна накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду від 13.09.2016 року;
-Зобов`язати слідчого СВ Коростенського ВП ГУ НП в Житомирській області повернути або передати на відповідальне зберігання майно, а саме автотранспорт і лісо продукцію.
Скаргу мотивовано тим, що 09.09.2016 року в с.Веселівка, Коростенського району працівники поліції затримали та вилучили належні ТОВ БФ «Альфа ЛТД» автотранспорт, а лісо продукція належить ОСОБА_5 13.09.2016 року ухвалою суду на вилучене майно було накладено арешт. Вважає, що арешт потрібно скасувати, а майно повернути власнику, так як слідством перевірено і встановлено законність походження і перевезення деревини, документи, які викликали підозру виявилися дійсними.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав з вказаних в ній підстав.
Слідчий в день судового розгляду надав матеріали кримінального провадження до суду, однак в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
Відповідно до ст.306 ч.3 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою до розгляду клопотання. Судовий розгляд проведено з участю прокурора.
Прокурор проти скарги заперечив, пояснив, що слідчий визначив авто і лісоматеріали як речовий доказ і визначив місце його зберігання, тому підстав для скасування арешту не має. В питанні повернення майна чи передачі на відповідальне зберігання покладався на розсуд суду.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження судом встановлено наступне.
09.09.2016 року в с.Веселівка, Коростенського району слідчим було проведено огляд місця події та вилучено автомобіль "Сканія", р.н. НОМЕР_4 з напівпричіпом р.н. НОМЕР_1 в яких знаходилось 43,2 м3 дерев породи "Сосна", автомобіль марки "Рено" р.н. НОМЕР_2 з напівпричіпом НОМЕР_3 в яких знаходилось 47,49 м3 дерев породи "Сосна", які належать ТОВ БФ "Альфа ЛТД".
Згідно ст.168 ч.2 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку і огляду.
Стаття 237 ч.7 КПК України говорить про те, що вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
10.09.2016 року постановою слідчого вилучені автомобілі, напівпричіпи, та лісоматеріали породи «сосна» визнані речовим доказом.
13.09.2016 року ухвалою слідчого судді було накласти арешт на вилучені автомобілі та лісоматеріали породи «сосна» з метою збереження речового доказу.
Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу власником вилученого автотранспорту ТзОВ БФ «Альфа ЛТД», ід.код 20418925.
01 вересня 2016 року між ТзОВ БФ «Альфа ЛТД» та ФОП ОСОБА_5 укладено договори оренди вищеназваних транспортних засобів.
В рамках кримінального провадження було проведено ряд слідчих дій під час яких вилучено оригінали первинних бухгалтерських документів, які підтвердили законність вирубки, вивезення та перевезення лісо продукції, а також те, що власником лісо продукції є ФОП ОСОБА_5 .
Стаття 100 ч.1 КПК України говорить про те, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166 (Тимчасовий доступ до речей і документів), 170-174 (Арешт майна) КПК України.
На час розгляду клопотання досудове розслідування не завершено, рішення про долю речових доказів не прймалось.
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково, якщо учасник провадження доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Суд прийшов до висновку, що у досудового слідства існує потреба у застосуванні арешта вказаного майна так як кінцеве рішення не прийнято, а безповоротне скасування арешту може призвести до відчуження, або знищення майна, що зашкодить інтересам слідства. Підстави вважати, що вказане майно можливо використати як доказ у кримінальному провадженні існують.
Вирішуючи питання щодо повернення чи передачі на відповідальне зберігання майна суд прийшов до наступних висновків.
Згідно ст. 100 ч.6 п.1 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів, повертаються власнику (законному володільцю), або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 168 ч.4 КПК України, після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов"язана забезпечити схоронність майна в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Майно фактично зберігається Коростенського відділу поліції, а не спеціалізованій стоянці чи майданчику.
Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).
Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)
За таких обставин суд приходить до висновку, що Клопотання в частині передачі майна, як речового доказу, на відповідальне зберігання підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала про зобов"язання вчинити певну дію.
Керуючись ст. ст. 16, 110, 220, 303, 307 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
- ТзОВ БФ «Альфа ЛТД», ід.код 20418925, як власнику, або ФОП ОСОБА_5 , ід.код НОМЕР_5 як користувачу автомобіль "Сканія", р.н. НОМЕР_4 з напівпричіпом р.н. НОМЕР_1 автомобіль марки "Рено" р.н. НОМЕР_2 з напівпричіпом НОМЕР_3 ,
- ФОП ОСОБА_5 , ід.код НОМЕР_5 , як власнику 43,2 м3 дерев породи "Сосна", та 47,49 м3 дерев породи "Сосна".
Накладений 13.09.2016 року ухвалою слідчого судді арешт на автомобіль "Сканія", р.н. НОМЕР_4 з напівпричіпом р.н. НОМЕР_1 в яких знаходилось 43,2 м3 дерев породи "Сосна", автомобіль марки "Рено" р.н. НОМЕР_2 з напівпричіпом НОМЕР_3 в яких знаходилось 47,49 м3 дерев породи "Сосна" залишити в силі.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1