АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/8833/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/639/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 20 вересня 2016 року апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року, у кримінальному провадженні № 0001785 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, громадянина України, інваліда 3 групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 23.07.2002 Нікопольським міськрайонним судом за ст. 140 ч. 2, ст. 185 ч.2, ст. 309 ч.1, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 01.08.2006 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст. 121 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки;
- 07.05.2007 Нікопольським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 07.11.2012;
- 09.09.2014 Нікопольським міськрайонним судом за ст. 122 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 , ч.2 ст.186 КК України, якого визнано винним та засуджено:

- за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.186 КК України до 4 (чотирьох) років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, було призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.

У відповідності до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково було приєднано не відбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2014 року та остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Вироком суду стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 11 794 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 368 грн. 28 коп.

Питання з речовими доказами вирішене.
Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_8

обвинувачений - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 : за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт; за ч.2 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. У відповідності до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.09.2014 року та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати через порушення закону як на досудовому слідстві так і в суді. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактам досудового розслідування, вирок суду необхідно скасувати, для повного з`ясування обставин справи.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 , ч.2 ст.186 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_6 30 травня 2015 року приблизно об 11.00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на березі Каховського водосховища в районі домоволодіння АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_7 , який в цей час перебував в районі рибацької кладки на гумовому човні «Катран».
ОСОБА_6 висловився нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_7 , після чого останній зробив йому зауваження. В цей час у ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 , тримаючи в правій руці невстановлений слідством предмет, що має одну ріжучу кромку із вістрям, який згідно висновку трасологічної експертизи № 32/02-266 від 27.06.2015, має одну ріжучу кромку з вістрям (ніж, бритва і т.п.) діючи умисно, спустившись з дерев`яної кладки у воду, підійшов вбрід до ОСОБА_7 , який в цей час перебував в районі рибацької кладки на гумовому човні «Катран», ринкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №880 від 17.11.2015 становить 8146 грн. 32коп., та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, невстановленим слідством предметом, який тримав у правій руці та який згідно висновку трасологічної експертизи № 32/02-266 від 27.06.2015р. має одну ріжучу кромку з вістрям (ніж, бритва і т.п.), умисно наніс 8 ударів по вищевказаному гумовому човні, пошкодивши його, тим самим порушивши цілісність елементів тканевого прогумованого матеріалу - ниток основи і утка.
Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , тримаючи в руці невстановлений слідством предмет, що має одну ріжучу кромку із вістрям та який згідно висновку трасологічної експертизи № 32/02-266 від 27.06.2015, має одну ріжучу кромку з вістрям (ніж, бритва і т.п.), діючи умисно, наніс один удар в ліву руку ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колотої рани лівої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №327 від 24.06.2015 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Окрім цього, 30 травня 2015 року приблизно об 11.05 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у воді Каховського водосховища в районі домоволодіння АДРЕСА_2 , після нанесення тілесних ушкоджень побачив на шиї у ОСОБА_7 , водонепроникну сумку.
В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення цієї сумки, тобто на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел та скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 , в результаті пошкодження гумового човна, спустився у воду і тримав у правій руці двигун від човна та не міг надати йому належного опору чи перешкодити його злочинним діям, ОСОБА_6 , діючи відкрито, умисно, повторно невстановленим слідством предметом, який має одну ріжучу кромку із вістрям та який згідно висновку трасологічної експертизи № 32/02-266 від 27.06.2015, має одну ріжучу кромку з вістрям (ніж, бритва і т.п.), який тримав у правій руці, перерізав ремінець вищевказаної сумки та відкрито заволодів водонепроникною сумкою, яка матеріальної вартості для потерпілого не представляє, в якій знаходились грошові кошти в сумі 1200грн. та 15 євро, що в перерахунку за курсом НБУ становить - 344грн, які належать ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 1544 грн.
Після чого, відкрито утримуючи викрадене ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Прокурор вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок стосовно обвинуваченого, не врахував те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Суд не врахував ряд обставин, а саме те, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, взагалі не визнав своєї провини, що, на думку прокурора, свідчить про те, що він немає наміру твердо стати на шлях виправлення та перевиховання, вказує на бажання уникнути покарання за вчинений умисний злочин.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про те, що він вирок суду він вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, з тих підстав, що висновки суду не відповідають фактам досудового розслідування. Вказує, що не скоював злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. У вироку не вказано, що пом`якшуючими обставинами є те, що він визнаний інвалідом 3 групи, з втратою працездатності на 45%. Обставинами, які обтяжують покарання, вказано, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, але це все записано зі слів слідчого, бо на медичну експертизу його не возили. Крім того, зазначає, що в матеріалах кримінального провадження підроблені його підписи, покази свідків, очні ставки та фото впізнання.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, підтримували апеляційну скаргу обвинуваченого, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, просили вирок суду скасувати, так як висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив колегію суддів апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання, проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечував.
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у сукупності судом відповідно до статті 94 КПК України, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення свого рішення. Зазначені вимоги Закону були дотримані судом першої інстанції.
Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні зазначених у вироку злочинних діях, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які повно і правильно відповідно до вимог ст. 374 КПК України, приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєні ОСОБА_6 кримінальні правопорушення правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності та необґрунтованості вироку, в частині визнання його винним за ч.2 ст.186 КК України, є безпідставними.
Як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, суд обґрунтовано послався на покази обвинуваченого, потерпілого та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню в тому числі отриманих під час проведення досудового розслідування та в суді першої інстанції, які отримано у відповідності до вимог КПК України.
Так, судом досліджено всі обставини справи: допитаний обвинувачений, потерпілий, свідки, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами провадження, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження і в свою чергу спростовує посилання обвинуваченого на те, що були істотні порушення закону.
Винуватість обвинуваченого, у скоєнні інкримінованих злочинів при обставинах вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким у вироку дана належна правова оцінка відповідно до вимог ст. 374 КПК України.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що він не вчиняв злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України повністю спростовуються поясненнями обвинуваченого в судовому засіданні.
Так, з фонограми звукозапису судового засідання вбачається, що під час судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував , що він забрав сумку потерпілого, подивився що в ній знаходяться документи і забрав сумку до себе додому, грошей у сумці не було.
При цьому були присутні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які також в судовому засіданні підтвердили пояснення обвинуваченого.
В подальшому обвинувачений добровільно видав працівникам поліції сумку потерпілого (т.1 а.кп. 75).
Пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 співпадають з поясненнями потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні, який зазначав, що обвинувачений схопив сумку, яка висіла у нього на шиї, та обрізавши ножем ремінець, забрав сумку, в якій були документи та гроші.
Пояснення потерпілого також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який зазначив, що ОСОБА_6 забрав сумку, перерізавши її пасок у ОСОБА_7 .
Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що у суда не було достатніх даних про те, що злочин він вчинив у стані алкогольного сп`яніння, оскільки лікарями він не оглядався і взагалі вже тривалий час він не вживає спиртні напої за станом здоров`я, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Так, відповідно до Висновку щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наданим Нікопольською міською лікарнею №1, зазначено, що ОСОБА_6 був оглянутий лікарями в день вчинення злочину, та було зроблено висновок , що він перебував у стані алкогольного сп`яніння (Т.1 а.кп.74).
Крім того, в побутовій характеристиці зазначено, що ОСОБА_6 зловживає спиртними напоями (Т.1 а.кп. 167).
Доводи обвинуваченого про те, що під час досудового розслідування були порушені вимоги кримінального процесуального законодавства, в матеріалах кримінального провадження підроблені його підписи під протоколами його допиту в якості підозрюваного, покази свідків, очні ставки та фото впізнання, також не можуть бути прийняті до уваги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається , що під час досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_6 був призначений захисник ОСОБА_9 , який брав участь при проведенні допиту підозрюваного (т.1 а.кп.129-132, 143-146) , а також в інших слідчих діях і захисник не вказував на порушення закону під час проведення слідчих дій.
Під час проведення досудового слідства ні обвинувачений, ні захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_14 не зазначали, про порушення норм кримінально-процесуального закону органом досудового слідства.
Вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у провадженні, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у кримінальному провадженні докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно, неупереджено дослідив наявні в матеріалах провадження докази, дав належну оцінку зібраним доказам і на цих підставах прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення, за наведених у вироку обставин, ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та переконливо вмотивував і обґрунтував прийняте рішення. При цьому, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України є правомірною та відповідає встановленим судом першої інстанції фактичним обставинам.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченого не було надано додаткових доказів, не було заявлено обґрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів, проведення експертиз у суді першої інстанції. Також в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, що підтверджують в обвинуваченого наявність ІІІ групи інвалідності.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то їх не можна визнати обґрунтованими.
Так, вирішуючи зазначені питання, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого,який визнав вину частково, розкаявся в скоєному, раніше неодноразово судимий (т. 1 а.кп. 156-157), за місцем проживання характеризується негативно (т. 1 а.кп. 167), під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 1 а.кп. 164, 165).

Обставина, зазначена прокурором в апеляційній скарзі, а саме те, що обвинувачений під час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, суду була відома та належною мірою прийнята до уваги при ухваленні оскаржуваного вироку.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України .
З висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів , оскільки він є правильним та ґрунтується на вищенаведених обставинах, що були судом досліджені та вірно оцінені, а призначене обвинуваченому покарання є справедливим за видом та розміром, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, в частині скасування вироку суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, внаслідок його м`якості.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.1 ст.125, ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишити - тримання під вартою.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання ним копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4