Справа № 636 / 431 / 16-к
1-кп / 636 / 183 / 2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 407, ч. 4 ст. 407 КК України,
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Указу Президента України №607/2014 «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 на території України (крім АР Крим) оголошено проведення протягом 2014 року часткової мобілізації. Національну економіку України переведено на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України.
29.08.2014 солдата ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу за призивом під час мобілізації та направлено для її проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .
Цього ж дня солдат ОСОБА_4 на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №183 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 1 гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 повинен керуватися вимогами ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його у повсякденному житті і службовій діяльності військовослужбовців регулюватися Конституцією України, законами України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами, ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконаних завдань, доручених йому за посадою, ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує його сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка зобов`язує його, додержуватись вимог Конституції України, законів України, Статутів Збройних Сил України, поводити себе з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Однак, 04 січня 2015 року близько 08 години солдат ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 з дислокацією в АДРЕСА_2 , всупереч вищевказаних вимог нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом та метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного командира (начальника), самовільно залишив вказану військову частину та був відсутній на службі без поважних причин, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у смт. Новооржицьке Оржицького району Полтавської області, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.
21 січня 2015 року ОСОБА_4 добровільно повернувся до військової частини для подальшого проходження військової служби.
Також, 08 червня 2015 року близько 18 години, ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 з дислокацією в АДРЕСА_2 , всупереч вищевказаних вимог нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом та метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного командира (начальника), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, повторно самовільно залишив вказану військову частину та був відсутній на службі без поважних причин, проводячи час на власний розсуд у АДРЕСА_3 , не пов`язуючи його з виконанням військових обов`язків.
15 серпня 2015 року ОСОБА_4 затриманий військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_5 та доставлений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину в скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у його скоєнні, та повністю підтвердив викладенні вище факти.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснює учасникам процесу положення ст. 349 КПК України та проводить судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення знайшло свою підтримку в судовому засіданні, і тому кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 407 України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, та за ч. 4 ст. 407 України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем служби характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в силу п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України судом визнається щире каяття у скоєному.
Обставиною, яка обтяжуює покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом визнано повторність.
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставини скоєння злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого та приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тобто з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі, співмірного в якості кари за скоєне кримінальне правопорушення.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись: ст. ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 407, ч. 4 ст. 407 КК України, за якими призначити йому покарання у вигляді:
за ч. 2 ст. 407 КК України - 1 (один) рік позбавлення волі,
за ч. 4 ст. 407 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В силу ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік, та зобов`язати не залишати місця постійно проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, та повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Суддя