Справа № 314/4091/14-к Провадження № 1-кп/314/11/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого- адвоката ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 153, ч.2 ст. 152 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і інший більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений та його захисник-адвокат ОСОБА_5 заперечують проти задоволення клопотання; Прохають суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши клопотання прокурора, враховуючи думку інших учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо доцільності задоволення внесеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Судом встановлено, що 12.05.2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 152 КК України.

27.06.2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 153 КК України.

13.05.2014 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів строк тримання під вартою обчислювався з 12.05.2014 року по 10.07.2014 року.

Ухвалами суду від 07.07.2014 року, 08.09.2014 року, 05.11.2014 року та 12.12.2014 року ОСОБА_4 вже було вчетверте продовжено захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою - кінцевим терміном тримання під вартою встановлено 08.03.2015 року.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходив з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені декількох злочинів у тому числі середнього та тяжкого, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, не має законних джерел для існування, і внаслідок усвідомлення суворості можливого покарання за злочин є високий ризик його втечі. При цьому суд також приймає до уваги, що з реєстру матеріалів досудового розслідування, які долучені до обвинувального акту, вбачається, що постановою слідчого від 18.02.2014 року оголошувався розшук підозрюваного ОСОБА_4 .

Сторона захисту не надала до суду належних доводів відносно того, що обставини, на підставі яких було винесено ухвалу про тримання обвинуваченого під вартою, яким- небудь чином змінилися або перестали існувати, а особа ОСОБА_4 перестала бути суспільно небезпечною.

Таким чином, суд вважає, що обраний відносно ообвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - з урахуванням його тривалості не вихрдить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Застовасаний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому в вину кримінального правопорушення, а встановлені ухвалою слідчого судді ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни виду обраного запобіжного заходу на більш м`який.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не взмозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри заходу забезпечення кримінального провадження у межах 60 діб, а саме з 08.03.2015 року по 07.05.2015 року.

При цьому суд відповідно до ч.4 ст.183 КПК України не вбачає за можливе визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Отже, суд дійшов висновку щодо доцільності задоволення заявленого прокурором клопотання та продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 177-178, 183, 194, 315 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжити на 60 днів.

Строк тримання під вартою обчислювати з 10.07.2014 року з урахуванням ухвали слідчого судді від 13.05.2014 року, та ухвал суду від 07.07.2014 року, 03.09.2014 року, 05.11.2014 року та 12.12.2014 року кінцевим терміном тримання під вартою встановити 07.05.2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Вільнянського слідчого ізолятору Управління державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області.

Суддя: ОСОБА_1

20.02.2015