печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.06.2016 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, громадянина України, українця, що має середню освіту, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.01.1988р. Ірпінським районним судом Київської області за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, 42 КК України, до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 21.09.1990 р. у зв`язку із відбуттям строку покарання;

-29.04.1991р. Бородянським районним судом Київської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ст.42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 10.06.1994 р. у зв`язку із відбуттям строку покарання;

-16.03.1995р. Ірпінським районним судом Київської області за ч.2 ст.206, ч.2 ст.141, ст.42 КК України до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 07.09.1998 р. у зв`язку із відбуттям строку покарання;

-23.02.1999р. Бородянським районним судом Київської області за ч.3 ст. 101, ч.2 ст.140, ст.42, ст.26 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 11.04.2006р. у зв`язку із відбуттям строку покарання;

-02.06.2008р. Ірпінським районним судом Київської області за ст.15, ч. 3 ст.185, ч.2 ст.186, 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.06.2010р. Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області умовно-достроково, невідбутий строк: 1 рік 3 місяці 27 днів;

-29.10.2010р. Хмельницьким міським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України, до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.11.2014р. у зв`язку із відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України;
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Корсунь- Шевченківський, Черкаської області, громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, тимчасово не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-22.12.2003р. Смілянським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України, до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-28.02.2012р. Солом`янським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 04.06.2014р. на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.05.2014р. щодо застосування ст. 46 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Житомирської області, громадянина України, українця, що має незакінчену середню освіту, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 18.07.2014 році Баранівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, 69 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_13 , 06.03.2015 приблизно о 20 год. 30 хв. спільно з неповнолітнім ОСОБА_16 прибули до центральної частини міста Києва, де зустріли свого знайомого ОСОБА_14 . У подальшому вони разом спустилися до підземного переходу станції метро «Площа Льва Толстого», де помітили потерпілого ОСОБА_17 , який знаходився у натовпі, після чого у них виник умисел на відкрите викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_17 . Знаходячись у підземному переході вказаної станції метро, ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 домовилися про спільну участь у вчиненні відкритого викрадення майна, яке належить ОСОБА_17 .

У подальшому ОСОБА_17 залишив підземний перехід станції метро «Площа Льва Толстого» та направився вбік бульвару Лесі Українки в м. Києві, а ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 з метою відкритого викрадення майна ОСОБА_17 , попрямували за останнім. Рухаючись по бульвару Л.Українки в м. Києві, поруч з будинком АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_16 підбіг до ОСОБА_17 та вдарив його ззаду в область голови, а саме у тім`яну ділянку, після чого ОСОБА_16 наніс ногою другий удар по нозі, а саме в область колінного суглоба, від даного удару потерпілий впав на землю. Після чого до ОСОБА_17 підійшов ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , які спільно підняли потерпілого ОСОБА_17 та поставили останнього обличчям до стіни. У подальшому ОСОБА_14 наніс руками два удари по тулубу ОСОБА_17 . Після чого ОСОБА_14 з внутрішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_17 відкрито викрав належне йому майно, а саме шкіряний гаманець, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 602 грн., мобільний телефон марки «Wildfsre», вартістю 700 грн. 00 коп., із сім-карткою, вартістю 15 грн., на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 2 грн. та карта пам`яті, вартістю 98 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 1 467 грн.

В цей час ОСОБА_13 , сприяючи у вчиненні злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , знаходячись поряд з місцем вчинення злочину, спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження спільників про можливе викриття останніх іншими особами. Однак довести злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, не вдалось з причин, що не залежали від волі ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , так як останні були затримані працівниками міліції під час вчинення злочину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_16 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини справи та свої показання надані під час досудового слідства, зазначивши, що давав їх добровільно, без примусу з боку працівників міліції. Крім того, пояснив, що злочин вчинив, оскільки він є безробітним та потребував грошових коштів на прожиття, він походить з дуже бідної родини та страждає на порок серця. У вчиненому щиро кається та просить не застосувати до нього тяжке покарання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину також визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини справи та свої показання надані під час досудового слідства, зазначивши, що давав їх добровільно, без примусу з боку працівників міліції.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненому не визнав, показав, що 07.11.2014 р. звільнився з місць позбавлення волі за відбуттям строку покарання, постійного місця проживання в місті Києві не має, сім`ї не має, в місті Києві займався жебрацтвом, познайомився з ОСОБА_16 , ОСОБА_14 за тиждень до цих подій, разом з останніми проживав у занедбаному будинку в центрі міста Києва. 06.03.2015р. приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_13 разом з ОСОБА_16 у центральній частині міста Києва зустріли свого знайомого ОСОБА_14 та разом пили пиво. Потім зустріли раніше незнайомого ОСОБА_17 . Між ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та потерпілим виник конфлікт, пов`язаний з подіями на Майдані, він втрутився в цей конфлікт та наказав ОСОБА_17 іти геть подалі від неприємностей. ОСОБА_17 почав йти, в цей час ОСОБА_16 та ОСОБА_14 наздогнали ОСОБА_17 , почалася бійка. ОСОБА_13 розбороняв ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та потерпілого під час бійки. Про викрадення майна потерпілого ОСОБА_17 не знав, участі у грабежі не приймав, співробітниками міліції затриманий під час спроби розборонити. Знайдений співробітниками міліції в нього шарф потерпілого «Динамо-Київ», він в останнього не забирав, потерпілий йому його подарував у присутності працівників міліції. Працівникам міліції він пояснював обставини події, проте останні його не слухали і разом з обвинуваченими ОСОБА_16 та ОСОБА_14 і потерпілим ОСОБА_17 був доставлений до райвідділу. Шарф по дорозі у райвідділ він віддав потерпілому. Телефон і гаманець були вилучені у ОСОБА_14 . Серед вилучених в нього речей особистих речей потерпілого не було.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду на адресу суду не направляв.
Судом з урахуванням вказаних обставин та думки учасників судового засідання визнано можливим розгляд кримінального провадження у відсутності потерпілого.
Сукупність доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, дозволяє суду вважати доведеною вину обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм діяння.

Вина ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 доведена в судовому засіданні наступними доказами.

Показами свідка ОСОБА_18 , який показав, що він служив на посаді міліціонера. 06.03.2015 року, перебуваючи на службі по охороні громадського порядку в місті Києві, приблизно о 23 год. 20 хв. проїжджаючи по бульвару Лесі України біля будинку № 10, він побачив, що троє наносили удари потерпілому, який стояв біля стіни будинку з піднятими руками. Коли він зі свідком ОСОБА_19 направилися у бік конфлікту, один з обвинувачених намагався піти, але вони всіх обвинувачених затримали. При поверхневому огляді у обвинуваченого ОСОБА_14 за брючним ременем спереду виявлено мобільний телефон та ззаду за ременем гаманець з грошима в сумі 202 грн.

Аналогічними показами наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_20 який також працював міліціонером та перебував 06.03.2015р. на службі по охороні громадського порядку в місті Києві.
Дослідженими письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження:
- протоколом огляду місця події від 16.03.2015 року;
- протоколом огляду предметів від 10.03.2015 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.04.2015р.;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.03.2015 року;
- висновком експерта № 149 від 03.04.2015року;
- висновком експерта № 151 від 01.04.2015року;
- висновком судово-психіатричного експерта № 82 від 02.04.2015р.;
- листом Головного управління МВС України в м. Києві про перевірку скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_16 ;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 та іншими матеріалами провадження.
Оцінивши зібрані у справі докази, як з точки зору допустимості так і з точки зору достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні доведена повністю, а їх умисні дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Крім визнання обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_16 своєї вини, сукупність доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, дозволяє суду вважати доведеною вину ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого їм діяння.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_16 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшють покарання обвинуваченого ОСОБА_13 не встановлено.
Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинувачених відсутні.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_16 суд враховує наступні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, та його особу, що є неповнолітнім, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно характеристики за місцем навчання нарікань не має, виховується у неповній сім`ї, є інвалідом дитинства.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд враховує наступні обставини справи, а саме ступінь тяжкості вчиненого злочину, та його особу, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є раніше судимим, за місцем проживання характеризується посередньо.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд враховує наступні обставини справи, а саме ступінь тяжкості вчиненого злочину, та його особу, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є раніше судимим.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно якого суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.
Беручи до уваги всі вказані обставини у їх сукупності, пріоритети, визначені ст. ст. 3 та 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд вважає за можливе у даному випадку призначити обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 покарання у виді позбавлення волі та звільнити їх від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинувачених обов`язки, які сприятимуть їх виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Обвинуваченому ОСОБА_16 , суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України нижче найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням особи винного, а також наведених вище пом`якшуючих покарання обставин, які суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_16 вчинив злочин під час іспитового строку за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 18.07.2014 року суд вважає, за необхідне на підставі ст.ст.71,78 КК України приєднати покарання призначене вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 18.07.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати в які входить вартість проведення експертиз загальною вартістю 982,08 гривень підлягають солідарному стягнення з обвинувачених на користь держави.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_16 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Міру запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання з покладенням на них обов`язків передбачених ст. ст. 131, 132, 176 - 179, 184, 194 КПК України, а саме:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час.

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132, 176-179, 184, 194, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_13 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання звільнивши його з під варти в залі суду.

Застосувати до ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього передбачені ст. ст. 131, 132, 176 - 179, 184, 194 КПК України обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час.

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_14 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання звільнивши його з під варти в залі суду.

Застосувати до ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього передбачені ст. ст. 131, 132, 176 - 179, 184, 194 КПК України обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час.

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

ОСОБА_16 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 5 (п`ять) місяців.

На підставі ст.71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 18.07.2014 року, яким ОСОБА_16 засуджено за ч. 3 ст. 185, 69 КК України до 2-х років позбавлення волі та на підставі ст.ст.75,104 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_16 слід обраховувати починаючи з 06.03.2015 року, відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_16 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази, а саме: складні ножі з металевими рукоятками, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві знищити.

Речові докази, а саме: мобільний телефон «НТС» чорного кольору НОМЕР_1 , гаманець чорного кольору та гроші в сумі 602 грн., що передано на зберігання потерпілому ОСОБА_17 залишити останньому, як власнику.

Солідарно стягнути з обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 судові витрати за проведення судових трасологічних експертиз № 149 від 03.04.2015 року в сумі 491 грн. 04 коп. та №151 від 04.04.2015 року в сумі 491 грн. 04 коп.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_21