Провадження № 1-кп/520/481/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2015 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003655 від 20.07.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Молдова, громадянина Молдови, молдованина, без освіти, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
20.07.2015 року приблизно о 02:00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись на зупинці громадського транспорту, що розташована за адресою: Адміральській проспект, 31 в м. Одесі, з метою особистої наживи та з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка, правою рукою відкрито викрав мобільний телефон марки «THL W3», чорного кольору з пакетами мобільних операторів мережі «LIFE», номер НОМЕР_1 та «МТС», номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , вартістю 4280 гривень, тим самим спричинивши останній матеріальний збиток на вказану суму. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна( грабіж).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним за ст. 186 ч.1 КК України та цілком підтвердив обставини викладенні у обвинувальному акті. Пояснив суду, що дійсно 20.07.2015 року приблизно о 02:00 годин здійснив грабіж майна, а саме: мобільного телефону марки «THL W3», чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_4 . У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень та просив суд розглянути кримінальне провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , пояснила суду, що 20.07.2015 року приблизно о 02:00 годині, вона стояла на зупинці громадського транспорту. До неї підійшов ОСОБА_6 та попросив зателефонувати з її мобільного телефону. В момент коли вона достала телефон та почала набирати номер, ОСОБА_6 правою рукою вирвав мобільний телефон та втік в сторону кінотеатру «Вимпел». На теперішній час, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, оскільки останній в повному обсязі відшкодував завдану в наслідок злочину шкоду. Крім того, просила суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого та потерпілої, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого та потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особистість ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 , у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна( грабіж), доведена.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, повне відшкодування збитків, пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, а також думку потерпілої ОСОБА_4 , суд проходить до переконання про можливість застосування до обвинуваченого покарання у вигляді штрафу.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.
Запобіжний захід обраний засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишити без зміни домашній арешт.

Речові докази по кримінальному провадженню вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_4 , згідно гарантійної розписки.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1 .