Справа № 440/1586/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/620/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Буського районного суду Львівської області від 11.04.2016 року у кримінальному провадженні, внесеного у ЄРДР за № 000337 від 01.07.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буськ Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

встановила:
цим вироком обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт терміном 80 годин.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральна шкода в розмірі 10000 гривень.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 29 червня 2015 року приблизно о 09 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_9 , умисно наніс останньому удари кулаками рук в різні ділянки тіла, зокрема в ділянку живота, правого плеча та лівого передпліччя. В результаті чого заподіяв ОСОБА_9 один синець в ділянці правого плеча, одне садно в ділянці лівого передпліччя та одне садно в ділянці живота по центру. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати, а у задоволенні цивільного позову відмовити.

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги покликається на те, що обвинувачений тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не наносив. Вказує на те, що батько та матір обвинуваченого - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 оговорюють його, оскільки хочуть виселити його з сім`єю з житлового будинку, в якому вони проживають спільно, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Крім того, акцентує увагу суду на тому, що головний свідок по справі ОСОБА_10 раніше судима за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень дружині обвинуваченого ОСОБА_11 . Разом з цим, потерпілий звернувся до медичного закладу для проведення медичної експертизи лише на третій день після нібито нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим, що вказує на ймовірність іншого походження тілесних ушкоджень на тілі потерпілого. Також, наголошує на тому, що розмір цивільного позову є необґрунтованим.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять вирок скасувати а провадження по справі закрити, потерпілого та прокурора, які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження №000337, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що спрямоване на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності, покликання захисника на те, що обвинувачений не вчиняв вказаного злочину, оскільки таке спростовується зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами по справі, а саме:
-показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що 29.06.2015 року приблизно о 09 год. 20 хв. в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 його син ОСОБА_7 умисно наніс йому удари кулаками рук в різні ділянки тіла, зокрема в ділянку живота, правого плеча та лівого передпліччя та в голову, чим спричинив йому тілесні ушкодження;

-показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 29.06.2015 р. приблизно о 09 год. 15 хв. в приміщенні будинку по АДРЕСА_1 її син ОСОБА_7 умисно наніс чоловікові ОСОБА_9 удари кулаками рук в різні ділянки тіла, зокрема в ділянку живота, правого плеча та лівого передпліччя та в голову. Вона намагалась відтягнути сина від батька, але син знову підійшов до батька та два рази кулаком наніс тілесні ушкодження чоловікові у спину та плече. Будучи шокованою поведінкою сина вона сказала, що викличе працівників правоохоронних органів, почувши це ОСОБА_7 втік з будинку;

-показаннями експерта ОСОБА_12 , який підтвердив свій висновок № 66/2015 від 01.07.2015 року та пояснив, що при судово-медичному огляді ОСОБА_9 , 02.07.2015 року, було виявлено один синець в ділянці правого плеча, одне садно в ділянці лівого передпліччя та одне садно в ділянці живота по центру. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо, 29.06.2015 року, за умов, на які вказує освідуваний і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього (а.с. 29-33), з якого видно як потерпілий ОСОБА_9 показує як саме його син ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів в ділянку живота, удар в праве плече та ліве передпліччя.

Крім того, колегія суддів вважає таким, що не заслуговує на увагу покликання скаржника на те, що свідок ОСОБА_10 оговорює обвинуваченого, з огляду на їхні неприязні стосунки, оскільки це спростовується показаннями потерпілого та висновком експерта №66/2015 від 02.07.2015 року.

Необґрунтованим є покликання скаржника щодо початку проведення експертизи, оскільки вона була проведена 01.07.2015 року в день звернення потерпілого із заявою про вчинення відносно нього злочину відповідно до ст. 242 КПК України, та на підставі постанови слідчого про призначення експертизи від 01.07.2015 року.

Разом з цим, чинним кримінальним процесуальним кодексом не встановлено строку подання заяви про вчинення злочину.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції у відповідності до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння, як і у відповідності до ст. 65 КК України призначив покарання у межах встановлених у санкції статті, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, обставини справи, те, що потерпілим є батько обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілого, відповідно до ст. 128 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

Істотних порушень вимог КПК, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку Буського районного суду Львівської області від 11.04.2016 року відносно ОСОБА_7 , колегіє суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила :
у задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 11.04.2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4