Справа № 591/1362/16-к
Провадження № 1-кс/591/962/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2016 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а також скаргу захисника ОСОБА_5 на затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді з узгодженим прокурором клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що в провадженні СУ ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження № 0000055 за обгрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину ч. 3 ст. 187 КК України. По даному провадженню ОСОБА_6 25 березня 2016 року затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні наведеного кримінального правопорушення. В клопотанні зазначає, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років, та яке він скоїв в період іспитового строку, враховуючи надмірне застосування насильства відносно потерпілих, що виразилось у нанесенні ударів по голові ОСОБА_7 прикладом обрізу мисливської зброї, побиттям потерпілої ОСОБА_8 , а також зв`язуванні 88-річної ОСОБА_9 , яка одразу ж після скоєння злочину померла, слідує висновок, щодо відсутності психологічного бар`єру у ОСОБА_10 в контексті завдання шкоди життю та здоров`ю людини, тобто перебуваючи на свободі останній без будь-яких вагань зможе впливати на потерпілих та свідків, шляхом як фізичного насильства так і погрози його застосування, з метою негативного впливу на хід подальшого досудового розслідування. Тому, беручи до уваги сукупність вищевикладених фактів, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , аналізуючи особистість останнього, вважає, що перебуваючи на свободі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, вчинювати інші кримінальні правопорушення та перешкоджати слідству шляхом здійснення впливу на свідків, в тому числі посібників, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з мотивів, наведених в ньому.

Захисник вважає, що саме клопотання є необґрунтованим, відсутні вагомі докази вчинення його підзахисним інкримінованого злочину, стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи його особу вважає можливим застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Крім того захисник ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на затримання ОСОБА_6 , вважає, що його затримання було незаконним, так як не було підстав, передбачених ст. 208 ч.1 КПК України для затримання, після затримання його підзахисний не був негайно повідомлений про підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, пояснив, що вину у скоєнні злочину не визнає.

Слідчий та прокурор вважають, що затримання було здійснено відповідно до вимог КПК України.

Заслухавши думку слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши надані до клопотання матеріали, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Сумській області знаходиться кримінальне провадження № 0000055 зокрема за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, зокрема у тому, що він 23.03.2016, близько 02 год. 30 хв., діючи спільно з двома іншими особами, маючи єдиний злочинний намір спрямований на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, прибули до буд. АДРЕСА_1 , де не бажаючи бути викритими, приховали свої обличчя масками, після чого, використовуючи предмети схожі на вогнепальну зброю у вигляді обрізу та пістолету, шляхом вибивання вхідних дверей, проникли до домоволодіння за вказаною адресою, де, погрожуючи вбивством потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто застосувавши погрози насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, відкрито заволоділи грошима в сумі 7600 грн. та двома мобільними телефонами марки «Нокіа», завдавши останнім матеріального збитку на заявлену суму 8000 грн.

25 березня 2016 року о 16:10 ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України (а.с.20-22) та в той же день йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину (а.с. 25).

Як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_6 був повідомлений при складанні протоколу про підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, про що маються відомості в самому протоколі, а тому посилання захисника на ці обставини є необгрунтованим. Крім того в цей же день ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.3 КК України.

Також слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 був обгрунтовано затриманий на підставі п.2 ч.1 ст. 208 КПК України, оскільки затримання відбулося невдовзі після вчинення злочину та допитані по кримінальному провадженню особи вказують на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила злочин.

Під час розгляду клопотання суд повинен встановити, чи доводять надані стороною провадження докази обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин. Про це наголошується в рішенні Європейського суду з прав людини від 13 серпня 1990 року по справі «Фокс та інші проти Сполученого Королівства».

На думку слідчого судді, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується наданими суду матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається наявність достатньої інформації щодо наведених обставин, зокрема з протоколів допиту потерпілих (а.с.7-13), протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_10 (а.с. 14), заяви підозрюваного (а.с. 15), протоколів допитів свідків (а.с.16-19).

Доведеними слід вважати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років, скоєного в період іспитового строку, слідством вживаються заходи на встановлення а також розшук іншої особи, можливо причетної до вчинення злочину, підозрюється у застосуванні насильства відносно потерпілих. Враховуючи сукупність вищевикладених фактів, а також тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , аналізуючи особистість останнього, суд вважає, що перебуваючи на свободі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, вчинювати інші кримінальні правопорушення та перешкоджати слідству шляхом здійснення впливу на свідків, в тому числі посібників.

Тому доводи сторони захисту щодо відсутності обгрунтованої підозри та відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, а також характер злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , його суспільну небезпеку, слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання є всі підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не запобігнуть ризикам, доведеним прокурором.

Посилання захисника на наявність у його підзахисного неповнолітніх дітей не спростовує доводи сторони обвинувачення.

Беручи до уваги зазначене, а також враховуючи дані щодо особи підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою слід відмовити.

В задоволенні скарги захисника на затримання також слід відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-197 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Визначити строк дії ухвали до 25 травня 2016 року включно.

В задоволенні скарги захисника на затримання відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1