Ухвала
іменем україни

31 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Тернопільської області на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 9 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 травня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в

с. Іванівка Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено:
за ч.2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 194 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Цивільний позов прокурора залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речові докази.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він 12 лютого 2014 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем проживання - у житловому будинку, належному ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_1 , де крім нього була власниця будинку, а також чоловік її доньки ОСОБА_8 , внучка дружина ОСОБА_6 ОСОБА_9 , малолітні правнуки - діти ОСОБА_6 ОСОБА_10 та ОСОБА_10 , де розпивав спиртні напої з ОСОБА_11 . Під час розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, вийшов у тамбур житлового будинку, де взяв пляшку ємкістю 1,5 л. частково наповнену легкозаймистою рідиною - бензином, і повернувшись назад у кімнату, достовірно знаючи, що в будинку знаходяться інші члени його сім`ї, вилив на тіло ОСОБА_11 і за допомогою сірників підпалив. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 ОСОБА_11 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у виді термічного ураження організму.
В подальшому ОСОБА_6 погасив вогонь на потерпілому, і спільно з ОСОБА_8 виніс ОСОБА_11 на подвір`я домоволодіння.

Після чого, не бажаючи настання смерті інших людей, ОСОБА_6 , виніс двох своїх малолітніх дітей з приміщення де почалася пожежа на вулицю, і переконавшись, що в будинку більше ніхто не перебуває втік з місця події.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , було знищено майно, яке знаходилося у житловому будинку, і яке не становило для потерпілих матеріальної цінності, а також пошкоджено житловий будинок ОСОБА_7 , чим їй завдано збитків на загальну суму 48957 грн.

Після того, як ОСОБА_6 втік з місця події, ОСОБА_8 , який у цей час також перебував в стані алкогольного сп`яніння, вирішив рятувати майно своєї сім`ї, для чого зайшов у палаючий житловий будинок, де отруївся окисом вуглецю і помер.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 9 вересня 2015 року вирок місцевого залишено без зміни.

Постановлено виключити з фабули вироку посилання суду першої інстанції на те, що після того як ОСОБА_6 втік з місця події, ОСОБА_8 , який у цей час також перебував у стані алкогольного сп`яніння, вирішив рятувати майно своєї сім`ї, для чого зайшов у палаючий житловий будинок, де отруївся окисом вуглецю і помер, як зайве.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину особі ОСОБА_6 внаслідок м`якості. Зазначає що апеляційний суд не дослідив належним чином доводи апеляції прокурора і не взяв до уваги всі обставини справи, а тому призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає положенням ст. 65 КК України.

На касаційну скаргу надійшли заперечення від захисника ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши кримінальне провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність вимогам закону ухвали апеляційного суду, оскільки призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України і є м`яким, то вони є необґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в апеляційному порядку справа переглядалась лише за апеляційною скаргою захисника, який просив пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання.

У зв`язку з цим, апеляційний суд, діючи в межах апеляційної скарги не вправі був погіршити становище засудженого та скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку з м`якістю призначеного покарання.

Під час апеляційного розгляду було належним чином оцінено доводи апеляційної скарги, а ухвала апеляційного суду є законною і обґрунтованою і такою, що відповідає положенням ст. 419 КПК України.

За таких обставин колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та скасування ухвали апеляційного суду і направлення справи на новий апеляційний розгляд у зв`язку з необхідністю призначення більш суворого покарання не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 433,434438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 9 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3