УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/9999/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 22 лютого 2016 року, яким засуджено
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабичівка, Червоноармійського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.
Початок строку покарання встановлено рахувати ОСОБА_8 з дня його затримання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 1396,89 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 294,84 грн. процесуальних витрат.
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 02 травня 2015 року близько 21 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля магазину «Білла», що по проспекту Мира, 15, в м. Житомирі, де він зустрів раніше відомого йому ОСОБА_9 .
Під час спілкування на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з приводу вживання спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , взявши своєю правою рукою невстановлений слідством загострений предмет, умисно наніс ОСОБА_9 , який в цей час стояв обличчям напроти нього, один удар в область грудної клітини зліва.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої в черевну порожнину по лівій передньо-пахвинній з ушкодженням великого чепця та поверхневим ушкодженням передньої стінки шлунку колото-різаної рани по передній поверхні грудної клітки зліва із наявною навколо неї підшкірною гематомою, раневий канал якої йшов спереду-назад, зверху-вниз з пересіченням (переломом) 8?го ребра, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.
Скоєне ОСОБА_8 кримінальне правопорушення суд кваліфіквав за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисні дії, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, вказує на суворість призначеного йому покарання.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків на підставі ст. 76 КК України.
Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_8 має ряд хронічних захворювань, потребує медикаментозного та оперативного лікування, хірургічного втручання.
Також, вказує, що на його утриманні перебуває теща ОСОБА_10 , 1924 року народження, яка проживає разом з ним. В ході судового розгляду судом не встановлено обставин, які обтяжують його покарання.
На думку захисника, суд при ухваленні вироку та обранні покарання безпідставно не застосував ст. 75 КК України.
Потерпілий ОСОБА_9 , подав заперечення на апеляційну скаргу захисника, в якому просить вирок суду залишити без змін. Вважає, що вирок суду є законним та таким, що ухвалений з додержанням вимог законодавства.
Зазначає, що обвинувачений жодного разу не провідав його у лікарні, не запропонував відшкодувати завдану шкоду та не попросив вибачення за завдані тілесні ушкодження.
Також, вказує, що за період розгляду справи він періодично бачив ОСОБА_8 , який був в стані алкогольного сп`яніння, а тому в нього є сумніви в тому, що він хворий.
Вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_8 не можна застосувати положення ст. 75 КК України, оскільки він є небезпечною людиною.
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і в апеляційному порядку не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України.
Покарання ОСОБА_8 призначено з застосуванням положень ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст. 121 КК України, враховано вчинення кримінального правопорушення особою похилого віку, пенсіонером, яка раніше не вчиняла кримінальних правопорушень, та яка характеризується за місцем проживання посередньо.
Правильність призначення покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України не заперечується в апеляційному порядку.
Враховуючи обставини, що встановив суд першої інстанції, в тому числі похилий вік обвинуваченого, а також поганий стан його здоров`я, сімейний стан, наявність на утримання тещі, 1924 року народження, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити йому призначене покарання ближче до найнижчої межі визначеної в Загальній частині Кримінального кодексу України для даного виду покарання.
Разом з тим, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину та його суспільної небезпеки, відсутності, на думку колегії суддів, щирого розкаяння у обвинуваченого, який і у суді апеляційної інстанції вини не визнав та перекладав провину на потерпілого, наміру примиритися та усунути заподіяну шкоду не виявив, думки потерпілого, який у запереченні наполягав на суворості покарання колегія суддів не знаходить підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 22 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: