23.08.2016 Справа №607/4389/16-к
Тернопільський міськрайонний суд в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду провадження стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України,-
Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 24 серпня 2016 року.
Відповідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, в порядку Глави 18 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.
ОСОБА_4 заявив клопотання змінити йому запобіжний захід тримання під вартою на більш м`який, посилаючись на те, що йому не забезпечують належне медичне обстеження і лікування. Також ОСОБА_4 заявив клопотання щодо необхідності проведення перевірки причин невиконання ухвали суду про забезпечення надання йому медичної допомоги.
Захисник підтримав клопотання обвинуваченого, посилаючись на те, що обвинувачений хворіє.
Прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, посилаючись на те, що ОСОБА_4 раніше судимий, повторно вчинив умисний злочин.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Судом встановлено, що ухвала суду від 27 квітня 2016 року в частині доставки ОСОБА_4 до Тернопільської комунальної міської лікарні №2 у вартове відділення для обстеження і надання медичної допомоги до цього часу не виконана.
Прокурор не надав суду доказів реагування на дії осіб, які зобов`язані забезпечити виконання ухвали суду.
Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 листопада 2008 року в справі «Єлоєв проти України» після спливу певного проміжку часу судового розгляду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурором, в порушення вимог статей 23, 327 КПК України, тривалий час не забезпечується присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит, що унеможливило розгляд провадження в короткі строки. Отже, з причин, що не залежать від суду закінчити розгляд провадження неможливо.
Суд вважає, що наявність лише переліку законодавчих стандартних підстав для продовження дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, без встановлення їх наявності та обґрунтованості до нього та ризиків наведених у ст.177 КПК України, не можуть бути єдиними і достатніми мотивами, що буде порушенням вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що вказав Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року в справі «Харченко проти України».
Суд переконаний, що у випадку не можливості завершити розгляд провадження навіть тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення не може бути підставою для тривалого його тримання під вартою.
Крім цього, прокурор не надав доказів того, що інший більш м`ягкий запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим своїх обов`яків.
На підставі статтей 3, 49 Конституції України, ст.6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» людина, її життя і здоров`я, честь, гідність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на охорону здоров`я і медичну допомогу; держава створює умови для ефективного і доступного медичного обслуговування; обвинувачений має право на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я.
Суд вважає, що з метою запобігання спробам вчиненню обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, переховування від суду і для запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України до обвинуваченого необхідно застосувати запобіжний захід.
З врахуванням наведеного, обвинуваченому необхідно забезпечити гарантоване право на охорону здоров`я і медичну допомогу, створити умови для ефективного і доступного медичного обслуговування та реалізацію права на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря та закладу охорони здоров`я.
З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання.
Проаналізувавши наведене у сукупності суд прийшов до переконання, що обвинуваченому необхідно змінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт у нічний час, щоб він мав можливість лікуватися в умовах лікувального закладу.
Також, суд вважає за доцільне покласти на нього відповідні обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
Отже, ОСОБА_4 необхідно негайно звільнити з-під варти в залі суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Копію ухвали необхідно надіслати в прокуратуру Тернопільської області для розгляду заяви ОСОБА_4 та вирішення в порядку ст.214 КПК України.
Керуючись Главою 18, ст.331 КПК України, суд,-
Клопотання задовольнити.
ОСОБА_4 змінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт за адресою проживання АДРЕСА_1 на строк 60 днів, у період доби з 20 год. 00 хв. вечора до 08 год. 00 хв. ранку з часу його застосування постановлення на облік і встановлення електронного засобу контролю.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду за викликом; здати на зберігання в Тернопільський відділ поліції ГУНП в Тернопільській області паспорт для виїзду за кордон та інші наявні у нього документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду.
Ухвалу для виконання передати до Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, якому негайно поставити на облік ОСОБА_4 і встановити йому електронний засіб контролю, про що повідомити Тернопільському міськрайонному суду.
Копію ухвали надіслати в прокуратуру Тернопільської області для вирішення в порядку ст.214 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 і прокурору та направити в СІЗО №26 м.Чорткова Тернопільської області, Конвойній службі ВЧ №3002-Ж.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1