Справа №573/1313/13-к
Номер провадження 1-кс/573/184/13
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2013 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

слідчого судді: Свиргуненко Ю. М.,

при секретарі: Федорченко Г. В.,

з участю прокурора: Яценка Д. І.,

начальника СВ: ОСОБА_1,

підозрюваного: ОСОБА_2,

розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, раніше судимого 06 квітня 2006 року Апеляційним судом Сумської області за ч. 2 ст. 189, ст. 296 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений 26 вересня 2008 року, судимість не знята і не погашена,

у виді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2013 року начальник СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_1, звернувся до суду з клопотанням, погодженим заступником прокурора Білопільського району Яценком Д. І., про обрання підозрюваному ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підставою для якого стали матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177 від 09 грудня 2012 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 146 КК України.

Начальник СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області мотивував своє клопотання тим, що 25 грудня 2011 у вечірній час ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_2 та іншими особами, перебуваючи в кафе, розташованому на залізничній станції м. Ворожба, вживали спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв, близько 20 години ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_3 провідати раніше їм знайомого ОСОБА_4, який мешкає за адресою: Білопільський район, м. Ворожба, вул. Праці, б.47.

Перебуваючи в господарстві ОСОБА_4 В, присутні дізналися від останнього про конфлікт, який виник між ним та місцевим мешканцем ОСОБА_5, під час якого останній заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Неодноразово судимі ОСОБА_3 і ОСОБА_2, користуючись авторитетом серед присутніх, запропонували знайти ОСОБА_5 і помститися йому за завдані ОСОБА_4 Образи.

З метою покарання кривдника ОСОБА_4, вказані особи вступили в злочинну змову, направлену на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 Для цього, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2, використовуючи автомобіль, повинні були знайти потерпілого і привезти додому до ОСОБА_4, а останній в свою чергу надати помешкання та забезпечити безперешкодне здійснення в ньому задуманого.

ОСОБА_2 повідомив присутнім, що ОСОБА_5 може знаходитись в будинку № 20 по цій же вулиці, в якому проживає його знайома ОСОБА_6 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_7

З метою реалізації спільного задуму помсти, діючи з прямим умислом, спрямованим на викрадення людини, цього ж вечора, близько 22 години ОСОБА_3 разом із ОСОБА_2, за попередньою змовою між собою, на автомобілі НОМЕР_1 під керуванням останнього приїхали до вказаного будинку, зайшли до його приміщення, де без будь-яких конкретних пояснень ОСОБА_3, всупереч волі ОСОБА_5, у спальній кімнаті стягнув його з постілі і разом з ОСОБА_2, супроводжуючи свої протиправні дії фізичним насильством, нанесли декілька ударів потерпілому по обличчю. Після цього, схопивши ОСОБА_5 з обох боків під руки, обмеживши його свободу переміщення, без верхнього одягу і взуття, не зважаючи на низьку температуру на вулиці, вивели з будинку ОСОБА_7 до автомобіля, на якому приїхали, де знову піддали побиттю, наносячи удари руками і ногами по голові і тулубу.

У подальшому, оскільки ОСОБА_4 чекав на свого кривдника вдома, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, згідно заздалегідь досягнутої спільної домовленості про доставлення ОСОБА_5 до помешкання ОСОБА_4, яке останній не буде мати змоги вільно залишити, з метою продовження спільного побиття та покарання за нанесені напередодні образи, всупереч його волі помістили в тісний багажний відсік автомобіля. Таким небезпечним для життя та здоровя потерпілого способом вони перевезли ОСОБА_5 до домоволодіння ОСОБА_4, де маючи намір, спрямований на заподіяння йому тілесних ушкоджень, завели до будинку.

Перебуваючи у приміщенні будинку, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, обєднавши свої зусилля єдиним умислом, спрямованим на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5, діючи спільно, групою осіб, взаємно доповнюючи дії один одного, усвідомлюючи, що їх протиправні діяння, направлені на завдання тілесних ушкоджень призведуть до розладу здоровя потерпілого, та бажаючи настання цих наслідків, розпочали побиття кривдника, наносячи йому кожний з силою чисельні удари руками та ногами по голові, тулубу і кінцівкам.

Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_3 за підтримки та в присутності ОСОБА_4 і ОСОБА_2, які стояли поряд із ним, усвідомлюючи можливість настання шкоди здоров`ю потерпілого, декілька разів зі значною силою дерев'яною табуреткою став наносити удари у ділянку голови потерпілого, від чого табуретка зламалася, але ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не зупиняли ОСОБА_3 і коли він продовжив наносити удари деревяними складовими елементами табуретки у ділянку голови потерпілого, не перешкоджали цим діям, які спричиняли тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_5 впав та втратив свідомість.

Після того, як ОСОБА_5 втратив свідомість та почав хрипіти, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вирішили негайно транспортувати його до лікарні для надання невідкладної медичної допомоги.

Для цього вони задіяли їхнього спільного знайомого ОСОБА_8, який, близько 23 години 30 хвилин на власному автомобілі НОМЕР_2 спільно зі ОСОБА_3 доставив ОСОБА_5 до пункту швидкої допомоги м. Ворожба, де фельдшером даного медичного закладу констатовано його смерть.

При судово-медичному дослідженні на трупі ОСОБА_5 виявлено наступні тілесні ушкодження: голови синці навколо обох очниць (по 1), спинки носа (1), обох вушних раковин (по 1), правої лобної ділянки (1), по нижньому краю проекції тіла нижньої щелепи, слизової оболонки обох губ зливні; садна чола (1), спинки носа (8), нижньому краю проекції тіла нижньої щелепи (12), передньої поверхні обох вушних раковин (7 справа, 8 зліва), верхньої губи зліва; крововиливи в слизову оболонку обох очей, в мякі покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні (близько 10), під твердою мозковою та мякою мозковою оболонками, мякі покрови з внутрішньої поверхні обличчя справа та зліва, нижньої щелепи, ділянки носа, крововиливи в шлуночки мозку; рани слизової верхньої губи зліва, на верхній повіці правого ока, на нижній повіці лівого ока (4); переломи багато скалкові кісток носа, нижньої щелепи справа вище кута. Шиї синці правої бокової (4) та задньої (4) поверхні шиї, садна (2) переднє-правої поверхні шиї, які зливаються між собою у вигляді тупого кута, відкритого донизу, крововилив в мякі тканини задньої поверхні шиї, перелом дистального відділу правого рога підязикової кістки з крововиливом в мякі тканини в місці перелому. Тулуба синці передньої (18) та задньої (15) поверхні грудної клітки, в ділянці живота справа та зліва, в проекції лівої клубової кістки (4), садна передньої та задньої поверхні грудної клітки множинні, крововиливи в мякі покрови вздовж хребта, в між лопаткових ділянках, в ділянках переломів, в попереково-крижовій ділянці; переломи (непрямі) ребер по лопаткових лініях справа 9, зліва 10, 11, 12; кінцівок синці правої (17) та лівої (16) верхніх кінцівок, верхньої третини передньої поверхні лівої гомілки (5), в ділянці склепіння правої ступні. Вказані тілесні ушкодження утворились внаслідок дії тупих предметів незадовго до настання смерті.

Загалом ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_9, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №35/2013 від 21 травня 2013 завдали ОСОБА_5 не менш як сімнадцятиразове прикладання травмуючої сили в ділянку голови, триразове в ділянку шиї, двадцятиразове в ділянку тулуба, шістнадцятиразове в ділянку верхніх кінцівок та дворазове нижніх кінцівок. Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців живота, кінцівок мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Закрита травма грудної клітки, яка супроводжувалась переломом ребер ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-лицьової травми: множинні садна та синці обличчя, вух, крововиливи в мякі покрови обличчя, волосистої частини голови, крововиливи під твердою та мякою мозковими оболонками, в шлуночки мозку, переломи кісток лицевої частини черепа, виникла внаслідок комплексу травматичних впливів в ділянку голови, знаходиться в прямому причинному звязку зі смертю і має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за ознакою небезпеки для життя).

Відповідно до висновку вищезазначеної комісійної судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 мала місце черепно-лицьова травма, яка супроводжувалась крововиливами в мякі покрови обличчя, волосистої частини голови, крововиливами під твердою та мякою мозковими оболонками головного мозку та мозочка, крововиливами в шлуночки, переломи кісток носа з носовою кровотечею та висхідної гілки нижньої щелепи нижньої щелепи праворуч. Такий об'єм черепно-лицьової травми призводить до втрати свідомості, пригнічення рефлексів, що призвело до аспірації кровю (закриття просвіту дихальних шляхів кровю), яка і стала безпосередньою причиною смерті. Таким чином, між черепно-лицьовою травмою та настанням смерті є прямий причинний звязок.

Отже, діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_4 і ОСОБА_3, згідно спільного плану та єдиного умислу, наносячи ОСОБА_5 зі значною силою протягом тривалого часу множинні удари руками та ногами в область голови, тулубу та кінцівок, а також застосовуючи знаряддя у вигляді деревяних елементів меблів, заподіюючи при цьому велику кількість тілесних ушкоджень, свідомо спричиняючи йому сильний фізичний біль і особливі страждання, тобто завдаючи тілесних ушкоджень способом, що має характер особливого мучення, ОСОБА_2 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння протиправне посягання на здоровя іншої людини, порушення її анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, припускав і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

09 грудня 2012 року за вказаним фактом СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження за №0000177, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 146 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вина ОСОБА_2 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, показаннями підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_3, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, висновком судово-медичної експертизи № 35 від 21 травня 2013 року

28 червня 2013 року о 14 годині ОСОБА_2 О. був затриманий в порядку ст. 208 КПК України і цього ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 146 КК України.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_2 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, останній може переховатися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення існує потреба у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні заступник прокурора Білопільського району Яценко Д. І. та начальник СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_1 клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_2 проти задоволення клопотання не заперечував.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадженння матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини і утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; чи застосовувались до підозрюваного раніше запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За приписами ч. 3, п. 1 ч. 4 вищевказаної статті слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобовязаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обовязків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, згідно якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Надані стороною обвинувачення докази доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 146 КК України, за яке судом може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тобто злочини, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості і тяжких злочинів.

Підозрюваний ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 17 березня 2010 року з діагнозом «органічний афективний розлад, гіпоманіакальний», раніше судимий 06 квітня 2006 року Апеляційним судом Сумської області за ч. 2 ст. 189, ст. 296 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений 26 вересня 2008 року, судимість не знята і не погашена.

Враховуючи достатні підстави вважати про наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказав прокурор, суд приходить до висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості і тяжкого, а також існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176-178,183,186, 193,194,196,197,205,395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_1, погоджене заступником прокурора Білопільського району Яценком Д. І., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше судимого 06 квітня 2006 року Апеляційним судом Сумської області за ч. 2 ст. 189, ст. 296 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений 26 вересня 2008 року, судимість не знята і не погашена, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали не може перевищувати шістдесяти днів і строк тримання під вартою обчислюється з 14 години 28 червня 2013 року і закінчується 26 серпня 2013 року о 14 годині.

Дата закінчення дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2 26 серпня 2013 року о 14 годині.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: