Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючого - судді Поповича С.С.

суддів Флісака Р.Й., Вилки С.С.

з участю секретаря Перегінець О.Л.

прокурора Грищука В.І.

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Галицького районного суду від 06 квітня 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_4,

12 жовтня 1990 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого, гр. України

визнано винуватим та засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, на два роки шість місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Цим же вироком засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі ОСОБА_6 та із застосуванням ст. 69 КК України, на один рік шість місяців позбавлення волі ОСОБА_7, котрим запобіжні заходи теж залишено попередньо обрані тримання під вартою. Але в частині їх засудження вирок суду ніким не оскаржено.

Відповідно до ст. 81 КПК України вирішено долю речових доказів по справі.

Частково задоволено цивільні позови потерпілих.

Стягнуто із трьох вказаних засуджених в солідарному порядку у користь потерпілого ОСОБА_1 3168 гривень 67 коп. матеріальної та 5000 гривень моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 17769 гривень 45 коп. матеріальної шкоди та 9000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 солідарно на користь потерпілого ОСОБА_2 9300 гривень у відшкодування матеріальної шкоди та 7000 гривень моральної шкоди.

Стягнуто із засуджених судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за те, що він разом з двома іншими засудженими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у березні 2011 року викрали з господарства ОСОБА_3, що знаходиться в с. Вікторові Галицького району належного потерпілим різного майна на загальну суму 34400 гривень, а з господарства ОСОБА_2 - на загальну суму 12853 гривні.

Захисник ОСОБА_5, не оспорюючи кваліфікації та доведеності вини щодо засудженого ОСОБА_4, просить вирок суду щодо нього змінити, пом»якшити призначене судом покарання, застосувавши ст. 75 КК України. Свою позицію мотивувала тим, що фактично призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Що судом не в повній мірі було враховано особу засудженого ОСОБА_4, що він часто хворів, що підтверджують долучені до матеріалів справи медичні документи, відповідно, потребує лікування, позитивно характеризується, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з»явлення із зізнанням, що ним повністю відшкодована заподіяна злочином шкода, про що свідчать написані всіма трьома потерпілими заяви.

Прокурор, що брав участь у розгляді справи судом першої інстанції подавав апеляції на вирок у зв»язку з м»якістю призначених всім трьом засудженим покарань, але свою апеляцію відкликав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_4, котрий підтримав доводи апеляції захисника, прокурора, котрий вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив у задоволенні апеляції відмовити, потерпілих, котрі підтримали позицію прокурора і при цьому потерпілі ОСОБА_3 ствердили, що дійсно з боку засудженого ОСОБА_4 родичами відшкодовано їм 13500 ( тринадцять тисяч п»ятсот ) гривень у відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, а потерпілий ОСОБА_2 - що дійсно з боку засудженого ОСОБА_4 родичами відшкодовано йому 3000 ( три тисячі ) гривень, провівши судове слідство в частині дослідження доказів, що мають значення при призначенні покарання, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Винність і кваліфікація дій засудженого ОСОБА_4 ніким не оспорюється, а тому в ході апеляційного розгляду, виходячи зі змісту ст. 365 КПК України, дане питання не перевіряється.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з наступними змінами, п. 2, роз»яснив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті ( частини статті ), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Матеріали справи підтверджують, і це знайшло своє підтвердження і в ході апеляційного розгляду, що засуджений ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, з»явився в органи дізнання з явкою з повинною, від самого початку досудового слідства повністю визнавав свою вину у скоєному, чистосердечно розкаявся у вчиненому, хворіє, на час вчинення злочину йому було повних 20 років, тобто при призначенні покарання слід враховувати як пом»якшуючу відповідальність обставину також і його молодий вік, його роль у вчиненні злочинів була другорядною, як підтверджують матеріали справи, зокрема, розписки потерпілих, та й показання потерпілих в ході апеляційного розгляду, з боку родичів засудженого ОСОБА_4 їм було відшкодовано зазначені вище суми грошей у відшкодування заподіяних злочином збитків.

Як підтверджує вирок суду, призначаючи засудженому ОСОБА_4 покарання суд частково врахував зазначене вище, і виходячи зі ступеня тяжкості вчиненого злочину, що він раніше не судимий, добровільно було частково відшкодовано завдані потерпілим збитки, розкаявся у вчиненому, і що обставин які обтяжують покарання по справі не встановлено, і призначив вказане покарання, застосувавши при цьому ст. 69 КК України, та призначивши покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією цієї статті.

Мінімальна міра покарання за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі.

Суд же, враховуючи пом»якшуючі відповідальність обставини, визначившись, що є підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, фактично призначив його на шість місяців нижче від найнижчої межі.

Санкція вказаної статті КК України передбачає покарання тільки у виді позбавлення волі. Суд, при зазначеній кваліфікації дій засудженого, інших обставинах по справі, прийшов до правильного висновку, що перевиховання засудженого можливе тільки в місцях позбавлення волі.

Даючи в сукупності оцінку тим пом»якшуючим відповідальність обставинам, що зазначені вище, з врахуванням тяжкості вчиненого, його наслідків, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для призначення засудженому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, як про це просить апелянт, немає.

В той час колегія суддів виходить з того, що у сукупності з усіма вказаними обставинами, що пом»якшують призначене покарання судом, при призначенні ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, не було в достатній мірі враховано всіх зазначених вище пом»якшуючих відповідальність обставин. Суд пом»якшив покарання нижче від найнижчої межі тільки на шість місяців. В той же час зазначене вище дає підстави для призначення покарання значно нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією статті.

Ст. 69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом»якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м»якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.

Вказані вище обставини в сукупності є саме такими, що не тільки пом»якшують покарання, але й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину і дають підстави призначити йому покарання хоч і у виді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією вказаної статті КК України, що буде відповідати і вимогам закону і тяжкості фактично вчиненого і буде справедливим.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляції захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду від 06 квітня 2012 року щодо ОСОБА_4 в частині призначення йому покарання змінити, пом»якшивши йому призначене покарання.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 185 ч. 3 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до одного року шести місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

На ухвалу протягом трьох місяців з часу її проголошення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :

------------------------------ --------------------------------- ---------------------------- С. С. ОСОБА_8 ОСОБА_9 Вилка