Справа № 204/1289/14-к
Провадження № 1-кп/204/10/15
У Х В А Л А
29 жовтня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні вважав за доцільне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ризики, які стали підставами для обрання відносно останнього вищевказаного запобіжного заходу, не змінилися.
Через канцелярію суду 26 жовтня 2015 року до суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. При цьому у своєму клопотанні ОСОБА_6 зазначив, що у нього незадовільний стан здоров`я, що обумовлений рядом серцево-судинних захворювань та підтверджується сукупністю наданих суду медичних документів. Отримувати кваліфіковану медичну допомогу в умовах Дніпропетровського СІЗО, на думку ОСОБА_6 , він не може. При цьому ОСОБА_6 пояснив, що, на йому думку, ризик незаконного впливу з його боку на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є надуманим та необґрунтованим, оскільки, окрім того, що останні двоє вже допитані судом та дали визнавальні показання, 22 вересня 2015 року судом кримінальне провадження за його обвинуваченням виділене в окреме провадження.
Захисник ОСОБА_4 підтримав письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та просив змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 був доставлений до суду, після чого поскаржився на погане самопочуття, у зв`язку з цим для надання медичної допомоги ОСОБА_6 була викликана бригада швидкої медичної допомоги. У зв`язку з незадовільним станом здоров`я ОСОБА_6 останній був госпіталізований до лікарні швидкої медичної допомоги та судове засідання було проведене за його відсутності. Відповідно до викладеного проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку неможливе. При цьому в судовому засіданні приймав участь призначений за дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області для участі в проведенні окремої процесуальної дії, а саме в розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, - адвокат ОСОБА_4 .
Згідно п. 7 Постанови № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» від 19 грудня 2014 року, вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у випадках, коли обвинувачений не доставлений в судове засідання із СІЗО, при цьому відмовився від проведення засідання у режимі відеоконференцзв`язку, судам слід розглядати відповідні клопотання за умови, що в засідання з`явився захисник обвинуваченого, який, діючи в інтересах свого підзахисного, зможе навести доводи щодо застосування достатнього та необхідного виду запобіжного заходу.
З огляду на вищенаведене суд вважає за можливе розглянути питання доцільності подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою за відсутності останнього.
Відповідно до ухвал Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня та 31 серпня 2015 року при обранні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено наявність ризику незаконного впливу з боку ОСОБА_6 на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Згідно п. 5 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право давати показання з приводу обвинувачення в будь-який момент. З огляду на наведені положення закону суд вважає наявним ризик незаконного впливу з боку ОСОБА_6 на обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які у випадку незаконного впливу на них з боку ОСОБА_6 можуть змінити раніше дані ними суду визнавальні показання або відмовитися від них. В теперішній час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не розглянуто.
Також суд відзначає, що в структурі Дніпропетровського СІЗО знаходиться медична частина, призначенням якої є надання медичної допомоги особам, що утримуються під вартою. Згідно відповіді з Дніпропетровського СІЗО від 15 жовтня 2015 року у ОСОБА_6 відносно задовільний стан здоров`я, перебіг захворювання лабільний, рекомендоване лікування отримує амбулаторно, брати участь у судовому засіданні може.
Більш того, обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду неодноразово госпіталізовувався до лікарняних закладів МОЗ України, що свідчить про те, що обвинуваченому ОСОБА_6 навіть під час тримання його під вартою при виникненні потреби у наданні йому медичної допомоги така допомога надавалася, і не лише у медичній частині Дніпропетровського СІЗО, а й у інших медичних закладах міста Дніпропетровська. Відзначені обставини вказують на те, що незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 жодним чином не виключає тримання його під вартою.
Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт є необґрунтованим та задоволенню не підлягає, а строк дії запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою належить продовжити з огляду на наявність ризику незаконного впливу ним на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Строк дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою продовжити до 26 грудня 2015 року.
Копії ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику Дніпропетровського СІЗО.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1