Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-1354/10 Головуючий в 1 інстанції: Борко А.Л.
Категорія: скарга на постанову Доповідач: Сажинов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 р. вересня місяця „22 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого Годуна В.А.

суддів: Сажинова В.В., Буженко Н.В.

за участі прокурора Філімонова К.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією постановою за скаргою ОСОБА_1 скасована постанова слідчого СВ ПМ ДПА у Херсонській області Качаленко Є.В. від 30 липня 2010 року про порушення кримінальної справи за фактом умисного ухилення від сплати податків відносно директора ПП „ПТФ „Оліс ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд прийшов до висновку, що кримінальна справа була порушена слідчим за ч. 3 ст. 212 КК України без достатніх на те підстав, та за наявності нескасованої постанови про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно посадових осіб ТОВ „ВЕК-ЕКСПО, на неправомірну діяльність яких міститься посилання у спірній постанові.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, порушує питання про скасування постанови суду як незаконної та необгрунтованої, з направленням матеріалів справи на новий судовий розгляд. При цьому посилається на невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи, однобічність та неповноту судового розгляду справи та істотні порушення вимог кримінально - процесуального закону. В обґрунтування доводів вказує, що висновки суду про відсутність підстав до порушення кримінальної справи є помилковими, а кримінальна справа була порушена у відповідності з вимогами ст. ст. 94, 97, 98 КПК України. Окрім того, в апеляції зазначено, що суд при розгляді справи не в повній мірі дослідив матеріали, які стали приводами та підставами для порушення кримінальної справи, чим порушив вимоги ст. 236-8 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи про ухилення від сплати податків, зборів, інших обовязкових платежів, суд повинен перевірити приводи і підстави порушення кримінальної справи. При цьому відповідно до статті 236-8 Кримінально-процесуального кодексу України суд не вправі давати оцінку зібраним даним у звязку з тим, що при розгляді скарги не можуть вирішуватися ті питання, які вирішуються судом під час розгляду справи по суті.

На даній стадії процесу при визначенні законності та обгрунтованості порушення кримінальної справи необхідно враховувати, що ніякі дані, які містяться в матеріалах, для суду не мають наперед встановленої сили. Зокрема, не є перешкодою для цього оскарження рішення контролюючого органу під час розгляду судом скарги на постанову про порушення кримінальної справи.

Підставою для порушення кримінальної справи у даному випадку можуть бути додатково зібрані дані, які вказують на наявність в діях особи ознак складу злочину, передбаченого статтею 212 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, приводом до порушення даної справи став рапорт оперуповноваженого ГВПМ ДПІ у м. Херсоні ОСОБА_2 зареєстрований 19.05.2010 р. до книги обліку інформації про злочини № 181 про безпосередньо виявлений злочин у сфері оподаткування.

Разом з тим, кримінально-процесуальний закон для порушення справи, крім законного приводу, передбачає ще й підставу.

Відповідно до ст. 94 КПК України справа може бути порушена тільки у тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Підставою для порушення кримінальної справи, згідно ч. 2 ст. 94 КПК України є достатні фактичні дані, що вказують на наявність обєктивних ознак конкретного злочину, таких як місце, час, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Підставою ж до порушення даної кримінальної справи став акт перевірки приватного підприємства ПТФ „Оліс від 30.04.2010 р., проведеної на підставі Закону України „Про порядок погашення зобовязань платником податку перед бюджетами та державними цільовими фондами.

Згідно розяснень, які містяться в абзаці 3 п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 08 жовтня 2004 року № 15 „Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обовязкових платежів, зокрема, в разі оскарження до суду платником податків рішення податкового органу обвинувачення особи не може грунтуватися на такому рішенні до остаточного вирішення справи судом, за винятком випадків, коли обвинувачення не тільки базується на оскаржуваному рішенні, а й доведено на підставі додатково зібраних доказів відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України.

Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28 травня 2010 року, винесену оперуповноваженим ГВПМ ДПІ у м. Херсоні ОСОБА_2 зазначений акт перевірки ПП „ПТФ „Оліс оскаржується керівником даного підприємства у суді (том 1 а.с. 4).

Інші дані, які б вказували на наявність ознак злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України у діях директора ПП „ПТФ „Оліс ОСОБА_1 в матеріалах дослідчої перевірки відсутні.

За змістом ст. 212 КК України відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обовязкових платежів, що входять у систему оподаткування, введені в установленому законом порядку і зараховуються до бюджетів чи державних цільових фондів, настає лише в разі, коли це діяння вчинено умисно.

Зазначено статею передбачено кримінальну відповідальність не за сам факт несплати в установлений строк податків, зборів, інших обовязкових платежів, а за умисне ухилення від їх сплати.

При цьому необхідно розмежовувати ухилення від сплати обовязкових платежів і несвоєчасну їх сплату за відсутності умислу на несплату. Особа, яка не мала наміру ухилитися від сплати зазначених платежів, а не сплатила їх з інших причин, може бути притягнута лише до встановленої законом відповідальності за порушення податкового законодавства, повязані з обчисленням і сплатою цих платежів.

У звязку з чим, орган досудового слідства на стадії порушення кримінальної справи повинен був встановити, що особа мала намір не сплачувати належні до сплати податки, збори, інші обовязкові платежі в повному обсязі чи певну їх частину.

За змістом ст. 212 КК України передбачений нею злочин може бути вчинений різними способами, які безпосередньо в диспозиції статті не названі.

Тому в мотивувальній частині постанови про порушення кримінальної справи, орган досудового слідства повинен був зазначити, яким саме способом було вчинено даний злочин.

Окрім того, злочин, передбачений ст. 212 КК України, є закінченим з моменту фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів які мали бути сплачені у строки та в розмірах, передбачених законодавством з питань оподаткування, а саме з наступного дня після настання строку, до якого мав бути сплачений податок, збір чи інший обовязковий платіж, що відповідно до визначеного ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» порядку вважається узгодженим і підлягає сплаті.

Однак, із матеріалів справи вбачається, ДПІ у м. Херсоні, згідно направлень № 137/23-5 від 29.01.2010 р. та № 289/23-4 від 22.02.2010 р. про проведення планової виїзної перевірки, розпочата перевірка господарської діяльності ПП „Промислово-торгівельної фірми „Оліс за період з 01.01.2008 р. по 30.09.2009 р., в якому на думку слідчого, було здійснено злочин.

Відсутність в матеріалах дослідчої перевірки та донарахованих на його підставі податкових зобовязань та узгодження їх з ПП „ПТФ „Оліс, вказує, що на момент порушення кримінальної справи був відсутній закінчений склад злочину, передбачений ст. 212 КК України.

У звязку з наведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідивши приводи і підстави до порушення кримінальної справи обгрунтовано прийшов до висновку, що органом досудового слідства не встановлено достатніх даних, які б вказували на наявність ознак злочину, а кримінальна справа порушена передчасно, без зясування всіх необхідних обставин для цього.

Посилання прокурора на порушення судом вимог ст. 236-8 КПК України, у звязку з неповнотою дослідження матеріалів справи, які стали підставою для її порушення є необгрунтованими.

Згідно ст. 236-8 КПК України обовязок доведення правомірності порушення справи покладається на прокурора, як і обовязок подання матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про порушення справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції всебічно та повно дослідив матеріали на підставі яких органом досудового слідства було прийнято рішення про порушення кримінальної справи, і які були наданні прокурором до суду, а витребування судом додаткових матеріалів при розгляді скарги на постанову про порушення справи не передбачено чинним Кримінально-процесуальним кодексом України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий суд не порушив вимог ст. 236-8 КПК України щодо порядку розгляду скарги на постанову про порушення кримінальної справи, а тому підстав для визнання постанови суду незаконної, немає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2010 року за скаргою ОСОБА_1 без зміни.

Головуючий:

Судді: