Справа № 460/2770/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2015 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 29 січня 2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт Петербург, Російська Федедрація та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,

про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України -

В С Т А Н О В И В:

обвинуваченого ОСОБА_4 19 травня 2014 року призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня він вибув для проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , де наказом командира військової частини № НОМЕР_2 від 19 травня 2014 року зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду механіка - водія 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти 2 механізованого батальйону. 23 грудня 2014 року, близько 08.00 години, рядовий ОСОБА_4 , не маючи наміру назавжди ухилитися від військової служби, без дозволу командира, самовільно залишив територію військової частини та вибув до місця свого постійного проживання. 22 січня 2015 року, близько 09.00 години, рядовий ОСОБА_4 самостійно прибув до військової частини, про що доповів своєму командуванню та приступив до виконання своїх службових обов`язків..

Таким чином своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.2 КК України.

Під час судового розгляду свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ст.407 ч.2 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю та по суті обвинувачення показав, що до призову за мобілізацією він проживав з сім`єю за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 . Після отримання повістки він був направлений для проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 . 23 грудня 2014 року покинув розташування військової частини, оскільки отримав телефонний дзвінок від своєї дружини, яка повідомила про те, що їй важко самій поратися по господарству та доглядати за дитиною та потребує його допомоги. Однак 22 січня 2015 року він прибув до військової частини для продовження проходження військової служби. В скоєному він розкаюється, просить суворо його не карати оскільки злочин вчинив тому, що тяжко захворіла дитина, яка продовжує хворіти і по даний час.

Враховуючи визнання вини обвинуваченим та показання обвинуваченого щодо

- 2 -

обставин скоєного кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, з`ясувавши в обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі.

Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст. 407 КК України правильна, оскільки він, будучи військовослужбовцем, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, вчинив самовільне залишення військової частини та місця служби військовослужбовцем, без поважних причин понад десять діб, але не більше місяця.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, являється учасником АТО, пом`якшуючі обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин ( важкий матеріальний стан сім`ї, поганий стан здоров`я дитини); та вважає за можливе обрати йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст. 407 КК України.

Керуючись ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (пятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок надрукований в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_1