У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001195 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001195 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Частиною 3 статті 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З досліджених матеріалів кримінального провадження слідує, що продовжений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.11.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_10 строк тримання під вартою закінчується 05.01.2016 року.

Обвинуваченим ОСОБА_10 до суду подано письмове клопотання про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки він тяжко хворіє «активна форма туберкульозу» і потребує належного медичного лікування, за час його перебування під вартою його стан здоров`я значно погіршився через відсутність в установі необхідних ліків. Крім того, утримуючись під вартою він не має можливості матеріально допомагати своїй родині. ОСОБА_10 зобов`язується не порушувати громадський порядок та не залишати місце лікувального закладу, де він буде знаходитись на лікуванні, з`являтись до прокуратури та суду за першим викликом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 клопотання підтримав та просив його задовольнити

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив змінити обраний відносно його підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого не має, та просить суд продовжити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід на строк до двох місяців.

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, думку інших учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступних висновків:

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Судом встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.03.2015 року запобіжний захід у вигляді тримання під варту відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, було обрано, оскільки існують ризики переховування обвинуваченого від суду, вплив на свідків, експерта та спеціалістів у цьому є провадженні, невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, зокрема порушення взятих на себе обов`язків не покидати своє місце проживання без дозволу суду, а також з метою запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Бекчієв проти Молдови» та Клоот проти Бельгії» «ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватись абстрактно, факт перешкоджання має бути підтверджено доказами», «однак з плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 26 червня 1991 р. у справі «Летельє проти Франції» «попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку» (п. 51).

Доводи прокурора в судовому засіданні про існування ризиків ухилення обвинуваченого ОСОБА_10 від суду шляхом переховування, незаконного впливу на свідків та вчинення ним інших кримінальних правопорушень наявними в матеріалах кримінального провадження фактичними даними не підтверджуються.

З досліджених матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, останній хворіє на активну форму туберкульозу і потребує належного лікування.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, суд вважає, що вказані відомості свідчать про можливість забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 з допомогою більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст.181 КПК України у виді домашнього арешту, з покладенням на нього у відповідності до ст.194 КПК України певних обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби (ч.1 ст.181 КПК України).

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 201, 331, 372, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК Українизапобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, без застосування електронних заходів контролю, зобов`язавши його не залишати місце постійного проживання ( АДРЕСА_1 ) в нічний час доби у період з 20.00 по 07.00 годину.

Покласти на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (м.Ужгород Закарпатської області), без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання..

Ухвалу про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 для виконання передати до Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області. Зобов`язати Ужгородський ВП ГУ НП в Закарпатській області негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_10 .

З метою контролю за поведінкою обвинуваченого працівники національної поліції мають право з`являтися в житло обвинуваченого та вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Ухвала у відповідності до ст.331 КПК України окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1