справа № 462/7197/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001973 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львова, із середньо-середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє 31.05.2010 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.296 КК України ,на підставі ст.71 КК України обрано покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

у вчиненні злочину, передбаченогоч.1 ст.186 КК України, суд,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 27.07.2015 року близько 10.50 год. перебуваючи біля будинку на вул. Планерна, 12 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривка, зірвав з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.186 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. Зазначив, що вчинив злочин у зв`язку з важким матеріальним становищем. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше неодноразово судимий, востаннє 31.05.2010 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.296 КК України ,на підставі ст.71 КК України обрано покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців /матеріали кримінального провадження, арк.49-50/, неодружений, не працює, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває /матеріали кримінального провадження, арк.53/, згідно довідки №4805 від 05.08.2015 року перебуває в наркологічному диспансері з 07.12.2005 року має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіодів /матеріали кримінального провадження, арк.54/, у відповідності до висновку спеціальної медичної, наркологічної комісії №173 від 23.09.2015 року ОСОБА_5 має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіодів, синдром залежності /матеріали кримінального провадження, арк.58/, згідно наданої характеристики з місця проживання ЛКП «Сяйво» даними відносно нього не володіє /матеріали кримінального провадження, арк.56/, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.186 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд,
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 /ста/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 /одна тисяча сімсот/ гривень.

Речовий доказ золотий ланцюжок, який передано на зберігання ОСОБА_6 /матеріали кримінального провадження, арк. 18, 21/, повернути потерпілій ОСОБА_6 , як власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1