490/9770/15-к 16.10.2015
н/п 1-кп/490/648/2015
Справа № 490/9770/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Миколаїв, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, не одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює монтувальником в Миколаївському академічному художньому російському драматичному театрі, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_5
сторона захисту: адвокат ОСОБА_6
обвинувачений: ОСОБА_3
Указом Президента України від 14 січня 2015 року №15/2015 "Про часткову мобілізацію" на території України оголошено початок проведення часткової мобілізації.
ОСОБА_3 з 24.11.2005 року по теперішній час перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний.
19.03.2015 року ОСОБА_3 пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією, за рішенням якої визнаний за станом здоров`я придатним до військової служби. Не бажаючи виконувати свій конституційний обов`язок та проходити військову службу, маючи намір ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, розуміючи, що він може в подальшому вибути в зону проведення АТО та приймати участь у бойових діях, знаючи про призов, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій, які полягають в підриві обороноздатності України, та бажаючи їх настання, відмовився від подальшого проходження військової служби, про що власноручно написав відповідну заяву та відмовився від отримання повістки, що призвело до неякісного комплектування команди військовозобов`язаних.
Своїми діями, військовозобов`язаний ОСОБА_3 порушив вимоги ч.2 ст. 17, ст. 65 Конституції України Закону України "Про затвердження Указу Президента України", "Про часткову мобілізацію", ст. 1, 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 336 КК України, тобто умисне ухилення від призову за мобілізацією.
29 вересня 2015 року між прокурором прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_7 , та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
У відповідності до умов вказаної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст. 336 КК України.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 336 КК України.
Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 узгодили міру покарання останньому за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочину), передбачене ст. 336 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 1 рік та покладення на обвинуваченого обов`язки передбачені п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 336 КК України та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст. 336 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 336 КК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 вказував, що вище зазначена угода про визнання його винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.
ОСОБА_3 зрозумів, роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України. Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Обвинувачений ОСОБА_3 дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам відповідно до ст. 469 КПК України.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 під час досудового розслідування не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої в межах санкції ст. 336 КК України, із застосуванням ст.75, 76 КК України.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.2,3 ч. 1 ст. 76 КК України, ОСОБА_3 на покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1