Єдиний унікальний № 500/7516/15-к
Провадження № 1-кп/500/160/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
29 січня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачена ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001121, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, із вищою освітою, не одруженої, не працюючої, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
06 лютого 2015 року, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, знаходячись разом з ОСОБА_5 біля банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Комсомольська, буд. 42-а, під приводом активації банківської картки, яка належить ОСОБА_5 шляхом вільного доступу таємно зняла грошові кошти з картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 у сумі 950 грн., що належать ОСОБА_5 , які таємно викрала, чим заподіяла останній матеріальну шкоду на вищевказану суму, після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винною в обсязі пред`явленого їй обвинувачення. В ході судового розгляду вона детально розповіла про обставини злочину та щиро розкаялася в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема спосіб та суму викрадених нею грошей. Так, обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 06.02.2015р., близько 15:00 год., вона, перебуваючи разом з потерпілою ОСОБА_5 біля банкомату по вул. Комсомольській у м. Ізмаїлі, таємно від останньої зняла з її банківської картки 950 грн., які привласнила та витратила на лікування хворої дитини. ОСОБА_4 також пояснила, що має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та на той час у неї було скрутне матеріальне становище, саме тому вчинила цей злочин. Гроші досі не повернула, оскільки на даний час не має такої можливості.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду неодноразово повідомлялася належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток про виклик до суду через SMS-повідомлення. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_5 не відшкодована, цивільний позов від неї до суду не надходив. Крім того, потерпіла ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою, якою просила здійснити судовий розгляд у її відсутності. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілої ОСОБА_5 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддала сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_4 та дослідженням документів, що стосуються її особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні нею злочину, та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила злочин середньої тяжкості.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд також враховує те, що у ОСОБА_4 на утриманні знаходяться четверо неповнолітніх дітей 1998, 2003, 2008 та 2015 р.н.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що призначення більш м`яких видів покарання з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, ніж позбавлення волі, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нею нових злочинів, у зв`язку з чим їй необхідно призначити покарання саме у виді позбавлення волі, оскільки в даному випадку лише призначення такого виду покарання призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Також, враховуючи зазначені обставини, а саме те, що ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненні злочину, активно сприяла його розкриттю, те що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе зі звільненням її на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувалася та під вартою не трималася, запобіжні заходи відносно неї не застосовувалися, і клопотання про це не подавалися.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок, що передбачений п.2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 29 січня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1