Справа № 161/8435/15-к Провадження №11-кп/773/412/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду від 05 серпня 2015 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:
За даним вироком обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, непрацюючий, інвалід ІІІ групи, згідно ст.89 КК України не судимий;

засуджений:

- за ч.1 ст.115 КК України на 9 (дев`ять) років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 17.04.2015 року.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, залишено попередній тримання під вартою.
Вироком вирішено долю судових витрат, речових доказів та арештованого майна.

Стягнуто із ОСОБА_8 в користь потерпілої ОСОБА_9 7572 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він, в ніч 08.04.2015, близько 02 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, умисно наніс ОСОБА_10 один удар кухонним ножем в ділянку спини, в результаті чого, спричинив потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи №127 від 18.05.2015 року, тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани грудної клітки по задній поверхні справа, що проникає в грудну порожнину, наскрізного поранення нижньої долі лівої легені, діафрагми, сліпого поранення по діафрагмальній поверхні печінки, що супроводжувалось зовнішньою та внутрішньою кровотечею та, як наслідок, гемопневмотораксом, яке призвело до смерті потерпілого, котра настала близько 02 год. 30 хв. 08.04.2015 року.

В поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком, посилається на те, що він не бажав смерті потерпілому, а вдарив його ножем з ревнощів. Тому свою винуватість визнав частково і щиро розкаявся у вчиненому. Після удару ОСОБА_10 ножем, він сказав присутнім, щоб вони його забрали з підлоги. Вказує, що потерпілий ще деякий час був живий і йому наливали спиртне, щоб втамувати біль. Зазначає, що показання свідків дані під тиском працівників міліції. Наголошує, що потерпілий останніх 3 роки вів паразитичний спосіб життя, не працював, постійно вживав спиртні напої. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував такі пом`якшуючі обставини як відсутність судимості, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, те що він після вчинення злочину не втік, а залишився і просив, щоб потерпілому викликали швидку медичну допомогу, є інвалідом ІІІ групи, злочин був вчинений в стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого та те, що вчинив даний злочин з перевищенням меж крайньої необхідності. Зазначає, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки даний факт не підтверджений експертизою. Вважає, що стягнутий розмір моральної шкоди є завищеним, оскільки потерпілий сам спровокував його на вчинення злочину.

Просив зменшити призначений йому строк покарання та розмір моральної шкоди.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений змінив апеляційні вимоги і просив змінити правову кваліфікацію його дій з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України.

Вислухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України та зменшити розмір моральної шкоди, прокурора та потерпілу, які заперечили проти апеляції і просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши її доводи та матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Наявність в діях ОСОБА_8 ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується як показаннями свідків, висновками експертів так й іншими письмовими доказами, які є належними та допустимими.

Спростовуючи твердження обвинуваченого про відсутність у нього мотиву на заподіяння смерті потерпілому, суд обґрунтовано, з врахуванням показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які зазначили, що обвинувачений неодноразово погрожував потерпілому ножем, в тому числі і вдень вбивства, характеру та локалізації спричиненого поранення, висновків експертів №127 від 18.05.2015 року, згідно якого тілесне ушкодження, спричинене ОСОБА_10 , було небезпечним для життя в момент заподіяння, після отримання такого поранення смерть настає в проміжок часу 20-30 хвилин та №38-МК від 21.05.2015 року, згідно якого враховуючи морфологічні характеристики рани, що свідчить про докладання додаткової сили при витягуванні ножа із тіла, тобто про його протягування, прийшов до висновку, що ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України.

Крім того, про обставини спричинення смертельного покарання потерпілому обвинувачений розказав та показав під час слідчого експерименту від 20.04.2015 року, зазначивши, що через ревнощі, взявши на кухні ніж, ударив ним в спину ОСОБА_10 .. Після удару потерпілий став хилитись до ОСОБА_12 , а тому він взяв його за плечі та направив до виходу з кімнати, де він впав на підлогу. Після цього він більше до потерпілого не підходив, а забравши ОСОБА_12 , пішов із квартири (а.к.п.97-99).

Твердження обвинуваченого про те, що ніж, яким він наніс смертельне поранення, викинув після виходу із квартири, спростовується показаннями свідка ОСОБА_12 , даними в судовому засіданні, де вона вказала, що коли вони з ОСОБА_8 виходили з квартири, то в руках останнього нічого не бачила. А також висновком експерта №38-МК від 21.05.2015 року, згідно якого не виключається заподіяння тілесного ушкодження потерпілому представленим на експертизу ножем №1, який був вилучений під час огляду місця події 08.04.2015 року.

Посилання апелянта на те, що показання свідків дані під тиском працівників міліції, не заслуговує на увагу, оскільки свідки допитувались в судовому засіданні, і у вироку наведені їх показання в суді.

Твердження ОСОБА_8 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки воно спростовується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні. Де він вказав, що вживав алкоголь протягом дня, показаннями свідка ОСОБА_11 , висновком експерта №146 від 07.05.2015 року (а.к.п.96), згідно якого ОСОБА_8 в період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення, перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згаданим висновком експерта також повністю спростовуються твердження апелянта про те, що він перебував в стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого, так як з урахуванням індивідуально-психологічних, вікових, емоційних особливостей ОСОБА_8 під впливом фізіологічного афекту чи іншого (природнього) емоційного стану, котрий би суттєво міг вплинути на його свідомість та діяльність не знаходився (а.к.п.96 зворот).

Посилання обвинуваченого на те, що він вивів потерпілого із кімнати і просив, щоб останньому викликали швидку медичну допомогу, повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 , який вказав, що ОСОБА_8 та ОСОБА_12 пішли з квартири, а потерпілий лежав на підлозі. Швидку йому викликала ОСОБА_13 .. ОСОБА_12 показала, що побачивши потерпілого на підлозі зі пораненням спини, попросила ОСОБА_13 викликати швидку, що вона і зробила. Та матеріалами слідчого експерименту, згідно якого сам ОСОБА_8 зазначив, що після того як потерпілий впав на підлогу, він більше до нього не підходив, а взявши за руку ОСОБА_12 , пішов із квартири (а.к.п.97-99).

Таким чином, враховуючи вищенаведені докази та спосіб, знаряддя злочину, те що удар ножем був нанесений у життєво важливий орган грудну клітку ззаду, раніше ОСОБА_8 неодноразово погрожував ножем потерпілому, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку немає підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 із ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України.

Також не заслуговує на увагу твердження обвинуваченого, про те, що він вчинив злочин з перевищенням меж крайньої необхідності, оскільки з врахуванням обставин вчинення злочину, даних про погрози потерпілому з боку ОСОБА_8 , наявності інших осіб у квартирі, в даному випадку відсутня одна із ознак перевищення меж крайньої необхідності, а саме неможливість усунення існуючої небезпеки діянням, не пов`язаним із заподіянням шкоди іншим право охоронюваним інтересам. Тобто, в даній обстановці обвинувачений мав можливість усунути небезпеку іншим способам, ніж завданням смертельного поранення потерпілому.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання судом було дотримано даних вимог закону, враховано особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, місцевий суд, до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 відніс щире каяття.

А до обставин, які обтяжують покарання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_8 вчинив злочин, який за ступенем тяжкості відноситься до особливо тяжких.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував і ті обставини, які зазначені в апеляції та доповненні до неї, зокрема те, що він судимості не має, вину визнав частково та щиро розкаявся у вчиненому, при цьому завдані збитки не відшкодував, є інвалідом ІІІ групи, міркування потерпілої, яка просила призначити суворе покарання, та обґрунтовано призначив обвинуваченому безальтернативний вид покарання позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

Враховуючи вищенаведене, думку потерпілої по даній справі, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на певний строк є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів в майбутньому.

Твердження апелянта про завищений розмір стягнутої з нього в користь потерпілої моральної шкоди, не знайшли свого підтвердження.

Так, своє рішення про задоволення в повному обсязі цивільного позову потерпілої суд мотивував тим, що загибель сина, яка спричинена ОСОБА_8 , завдала їй значних моральних страждань та потрясінь, які пов`язані з наслідками вчинення злочину, важкістю вимушених змін у житті потерпілої, переживань за своє майбутнє. І обґрунтовано визнав, що розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн. є співмірним моральній шкоді, завданій злочином потерпілій.

Законних підстав для скасування або зміни вироку щодо ОСОБА_8 з мотивів, викладених в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, апеляційний суд не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну судового рішення, не допущено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2015 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:
Судді: