АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/83/16 Справа № 187/1388/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000506, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року, який ухвалено стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Гупалівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт. Також, вирішено долю речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку 15 серпня 2015 року близько 15 год. 30 хв. в с. Чернеччина Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні літньої кухні, розташованої по АДРЕСА_1 , за місцем спільного проживання з матір`ю ОСОБА_9 в ході раптово виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних стосунків з останньою, маючи умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень, умисно наніс удар алюмінієвою каструлею по голові ОСОБА_9 , в ході чого спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді садна голови.

Першим заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу на вказаний вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області, в якій він просить вказаний вирок в частині призначення покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт. В інший частині прокурор просить вирок залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги прокурор посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не враховано, що ОСОБА_7 вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. В кримінальному провадженні, в якому ухвалено оскаржуваний вирок, ОСОБА_7 вчинив злочин 15 серпня 2015 року, тобто до ухвалення вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року. Суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_7 не застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України і не застосував жоден із принципів призначення покарання за сукупністю злочинів, визначених ч. 1 ст. 70 КК України, що призвело до незастосування судом закону, який підлягає застосування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка вимоги апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирішити вимоги апеляційної скарги прокурора на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та викладених у вироку суду, а також правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 125 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються. Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали

В зв`язку із викладеним фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій апеляційним судом не перевіряються.

На думку колегії суддів апеляційного суду, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому є необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до норм п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України серед інших однією із підстав для скасування чи зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Саме на цю обставину, як на підставу для скасування вироку суду першої інстанції, і посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі в обґрунтування її вимог.

Згідно норм п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, серед іншого є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Прокурор вимоги своєї апеляційної скарги вмотивував тим, що судом першої інстанції не було застосовано норми ч. 4 ст. 70 КК України, які, на думку прокурора, підлягали застосуванню.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області від 27 грудня 2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі. Згідно ухвали Дзержинського районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України "Про амністію". Про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 судимості в обвинувальному акті не вказано. Однак зазначено, що 31 липня 2015 року ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції прокурором інформація про наявність у обвинуваченого судимостей не надавалася, копія вироку до матеріалів кримінального провадження не залучалася. До апеляційної скарги прокурора копія вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року, на наявність якого посилається прокурор в обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги, не додана.

Згідно копії вироку Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року, наданої колегії суддів безпосередньо під час апеляційного розгляду, вбачається, що вказаний вирок суду набрав законної сили 20 листопада 2015 року. Оскаржуваний вирок Петриківським районним судом Дніпропетровської області ухвалений 26 жовтня 2015 року, тобто на день його ухвалення вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року не набрав законної сили.

Відповідно до норм ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України лише після набрання ними законної сили.

Оскільки на день ухвалення оскаржуваного вироку Петриківським районним судом Дніпропетровської області вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року не набрав законної сили, на думку колегії суддів апеляційного суду, норми ч. 4 ст. 70 КК України Петриківським районним судом не підлягали застосуванню.

На думку колегії суддів апеляційного суду, в даному випадку питання про застосування покарання може бути вирішене в порядку виконання вироку, встановленому п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України.

На час розгляду даного кримінального провадження в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 перебував під вартою. У суді апеляційної інстанції він пояснив, що був засуджений до позбавлення волі за вчинення крадіжки іншим вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області, а тому покарання, призначене йому вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року мало бути враховане при призначенні остаточного покарання.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Вимоги апеляційної скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2015 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанцій набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: