Справа № 126/1285/15-к
Провадження №11-кп/772/679/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
28 серпня 2015 рокум. Вінниця
Судді Апеляційного суду Вінницької області
Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 11.06.2015 року задоволено клопотання трудового колективу ТОВ «Світанок-Агросвіт» та звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «Світанок-Агросвіт» с. Шляхова Бершадського району Вінницької області, якщо він протягом 1 (одного) року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
З ухвали суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, військової частини польова пошта НОМЕР_1 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги ст. ст. 11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
05 вересня 2014 року близько 9 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, відкрито відмовився виконати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №351 від 04 вересня 2014 року «Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання» та припис щодо вибуття останнього до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення антитерористичної операції, які були видані уповноваженою особою, в межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку їх віддання, а також ґрунтувались на законі, за змістом не суперечать чинному законодавству, та згідно яких ОСОБА_4 був зобов`язаний 10 вересня 2014 року прибути до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення антитерористичної операції, тому своїми діями ОСОБА_4 підірвав боєготовність та боєздатність вказаної військової частини, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 402 КК України.
Задовольняючи клопотання трудового колективу ТОВ «Світанок-Агросвіт», суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості, щиро покаявся, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, працює в ТОВ "Світанок- Агросвіт" с. Шляхова Бершадського району Вінницької області, колектив якого, за добросовісне ставлення до праці просить передати його на поруки.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком) що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що наявні умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Згідно п.5 тієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України, особу можна звільнити від кримінальної відповідальності з передачею на поруки (ст. 47 КК) за умови, що вона вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна.
Як убачається з ухвали, суд застосовуючи щодо ОСОБА_4 ст. 47 КК України. послався на такі дані, як учинення обвинуваченим злочину середньої тяжкості, раніше не судимий, щиро розкаявся за вчинене, має постійне місце роботи, де характеризується позитивно, колектив де він працює клопоче про передачу останнього на поруки.
Однак, ці висновки суду першої інстанції не повністю відповідають дійсності.
Відповідно до вимог ст.66 КК України , щире каяття має місце в тих випадках, коли особа повністю визнає свою вину у вчиненому злочині, дає своїй поведінці належну оцінку, відшкодувала заподіяну шкоду і дійсно готова нести передбачену законом відповідальність.
З технічнцх засобів фіксації судових засідань від 05.05.2015 року в суді першої інстанції вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 не визнавав вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, а визнав її формально лише в судовому засіданні 11.06.2015 року після оголошення адвокатом ОСОБА_5 клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з передачею ОСОБА_4 на поруки трудовому колективу ТОВ « Світанок -Агросвіт « с. Шляхова , Бершадського району Вінницької області а показів , щодо конкретних дій , що інкримінується йому не дав , що на мою думку свідчить про непереконливість висновків суду про наявність щирого каяття.
Також , підозрюваний ОСОБА_4 під час провадження досудового розслідування вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст 402 КК України не визнавав , що підтверджується протоколом допиту ОСОБА_4 в якості підозрюваного , останній відмовився давати будь-які пояснення та підписувати зазначений протокол, що вказує на те ,що обвинувачений ОСОБА_4 не бажає спокутувати провину перед колективом підприємства , та виправляти свою поведінку.
Враховую вище зазначене вважаю, що ОСОБА_4 , формально розкаявся у скоєному, про що свідчить його невизнання вини у вчиненому як на досудовому розслідуванні так і під час судового розгляду , що підтверджує про непереконливість висновків суду про наявність щирого каяття, тому судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності передбаченої ст. 402 КК України з передачею останього на поруки ,було порушено вимоги ст.47 КК України .
Вважаю, що ухвала Бершадського районного суду Вінницької області від 11 червня 2015 року підлягає скасуванню на підставі ч. 1 п.2,3,4 ст. 409 КПК .
Окрім ОСОБА_4 з 18.05.2015 року ( наказ про прийняття №26/1-к від 18.05.2015 року) працює у ТОВ « Світанок -Агросвіт « с. Шляхова Бершадський район , Вінницька область , що підтверджується довідкою № 301 від 09.06.2015 року .
Протокол загальних зборів трудового колективу та клопотання про передачу ОСОБА_4 на поруки у зв`язку з добросовісним ставленням до праці від 09.06.2015 року.Тобто клопотання про передачу ОСОБА_4 винесено на протязі 22 днів після прийняття на роботу , що судом не взято до уваги .
Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України з передачею її на поруки - є правом суду, а не його обов`язком.
Можливість застосування до особи положення ст. 47 КК України законодавець пов`язує з декількома необхідними підставами: по - перше особа вперше вчинила злочин, якій відповідно до ст. 12 КК України є невеликої або середньої тяжкості, по друге - наявність щирого каяття і по третє - трудовий колектив на загальних зборах прийняв рішення про взяття такої особи на поруки, а також крім цих обов`язкових складових підстав, необхідно також і наявність згоди особи, щодо якої ставиться питання про передачу на поруки.
Отримавши клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності та застосування до неї положень ст. 47 КК України, суд зобов`язаний перевірити наявність усіх складових підстав для прийняття такого рішення, переконатись у щирому каятті особи та у неформальному підході трудового колективу при підготовці клопотання про передачу на поруки та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 у ході досудового та судового слідства в суді першої інстанції до появи клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності не визнавав своєї вини та відмовлявся давати пояснення з цього приводу, і лише 11.06.2015 року визнав формально вину в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.І КК України при цьому не дав показів про обставин вчиненого злочину . Оцінюючи всі досліджені в ході апеляційного розгляду та вказані вище обставини та документи вважаю, що умов та підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу немає. Та обставина, що ОСОБА_4 добросовісно ставився до праці та за місцем роботи характеризується позитивно, сама по собі не є підставою для застосування щодо нього ст. 47 КК України.
Вважаю, що зазначена обставина є формальною, так як ОСОБА_4 відпрацював 22 дні в трудовому колективі ТОВ «Світанок- Агросвіт», і за такий короткий час трудовий колектив не може оцінювати його працю і вважати її добросовісною.
Крім того, отримавши клопотання про про звільнення особи від кримінальної відповідальності та застосування до неї положень ст. 47 КК України, суд зобов`язаний перевірити наявність усіх складових підстав для прийняття такого рішення, переконатись у щирому каятті особи та у неформальному підході трудового колективу при підготовці клопотання про передачу на поруки та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Крім зазначеного, суд повинен був перевірити чи належним чином оформлено клопотання трудового колективу про передачу особи на поруки, чи не носить воно формального характеру та чи спроможний трудовий колектив ТОВ «Світанок- Агросвіт» і яким чином впливати на ОСОБА_4 та здійснювати щодо нього заходи виховного характеру і які.
Однак з матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотання трудового колективу про передачу ОСОБА_4 на поруки належним чином не оформлене, оскільки протокол загальних зборів не завірений печаткою товариства.
Крім того, з технічних засобів фіксації судового засідання в суді першої інстанції вбачається, що зазначене клопотання було подане та оголошене адвокатом ОСОБА_5 ,0 хоча зазначене клопотання повинен був подати та підтримати у суді уповноважена особа підприємства , або обвинувачений .
Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що клопотання не зареєстроване в канцелярії суду, як того вимагає інструкція з діловодства в районному суді, та враховуючи те, що воно подане в судовому засіданні захисником обвинуваченого та належним чином не оформлене, виникає питання про належність та достовірність даного клопотання.
В силу ст. 288 4.4 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.
Враховуючи зазначене, вважаю, що ухвала суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню , оскільки судом першої інстанції при винесені ухвали було істотно порушено вимоги КПК України та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Суддя Апеляційного суду
Вінницької області ОСОБА_3