Справа № 750/651/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/498/2015
Категорія - ст. 185 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 червня 2014 року за № 0002485 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2015 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2015 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1(один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_9 зобов`язання періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_8 4 850 грн. матеріальної шкоди.

Питання речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, 16 травня 2014 року приблизно о 02 год. 20 хв. ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні нічного клубу Ностальжи за адресою: м. Чернігів, просп. Миру, 14, діючи умисно та з корисливих мотивів, таємно викрав жіночу шкіряну куртку, вартістю 4 850 гривень, що належить ОСОБА_8 , чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму.

На вирок суду захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2015 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати Величка за ч. 1 ст. 185 КК України.

Вважає вирок суду необґрунтованим, незаконним, постановленим з грубим порушенням та всупереч норм кримінального процесуального права. Вказує, що вмотивовуючи своє рішення щодо винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції посилається на покази потерпілої ОСОБА_8 свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , проте покази свідків не містять відомостей, які б поза розумним сумнівом давали підстави вважати обвинуваченого ОСОБА_9 винним у викраденні куртки потерпілої ОСОБА_8 . Вважає невмотивованим висновок суду першої інстанції щодо критичного ставлення до показів свідка ОСОБА_13 , оскільки вони жодним чином не суперечать обставинам справи, в т.ч. і даним відеозапису. Зазначає, що відхилення клопотань сторони захисту про виклик та допит свідка ОСОБА_14 , нез`ясування обставин щодо причин затримки звернення потерпілої до правоохоронних органів, не встановлення місцезнаходження предмету посягання - куртки потерпілої ОСОБА_8 (з урахування того що обвинувачений ОСОБА_9 не залишав місце події) призвели до неповноти судового розгляду.

В поданих прокурором прокуратури м. Чернігова ОСОБА_15 запереченнях на апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про залишення вироку місцевого суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, оскільки судом при винесенні вироку дотримані принципи КПК законодавства, а саме безпосереднього дослідження доказів, речей і документів, досліджено всі обставини, докази, що доводять вину обвинуваченого. Вирок с законним, обґрунтованим та вмотивованим. Усі досліджені у сукупності добуті та перевірені у судовому засідання докази, узгоджуються між собою, саме тому суд за вказаних обставин і виніс обвинувальний вирок.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_10 , який просив скасувати вирок суду та ухвалити новий виправдувальний вирок, обвинуваченого ОСОБА_9 , який погодився з позицією свого захисника, потерпілу ОСОБА_8 , яка вважала вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, прокурора, який вважав, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, додатково дослідивши докази, на яких наполягала сторона захисту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини в суді першої і апеляційної інстанції, його вина у повному обсязі підтверджена сукупністю доказів, які місцевим судом цілком підставно визнані достатніми й допустимими.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в засіданні місцевого та апеляційного суду дала упевнені показання про те, що 16 травня 2014 року відпочивала зі знайомими в нічному клубі «Ностальжи» в м. Чернігові. Шкіряну куртку, яка була на ній, вона повісила на спинку стільця, на якому сиділа. За столик до них підсів їхній знайомий ОСОБА_16 , а потім і ОСОБА_9 , якого вона раніше не знала. Останній знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Коли потерпіла пішла танцювати, то залишила свою куртку на стільці, а повернувшись, помітила, що вона відсутня, зі столу пропала пляшка шампанського та кудись зник ОСОБА_9 . Вона звернулась до охорони закладу, ніякої допомоги від них не отримала. Вважаючи, що куртку забрав саме ОСОБА_17 , вона намагалась владнати цей інцидент, зверталась за допомогою до ОСОБА_16 , однак куртку їй ніхто не повернув, тому вона звернулась до міліції. В засіданні місцевого та апеляційного суду потерпіла упевнено вказала, що на запису камер відеоспостереження, які досліджувались в судовому засіданні, вона впізнала ОСОБА_9 , який виносив її куртку з приміщення нічного клубу.

Такі ж показання відносно обставин викрадення майна потерпілої дали в засіданні місцевого суду свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_18 .

За клопотанням сторони захисту в апеляційному суді був допитаний свідок ОСОБА_14 , який показав, що 16 травня 2014 року він знаходився в нічному клубі «Ностальжи», де також перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , з якими він раніше був знайомий. Там же він познайомився з потерпілою ОСОБА_8 . Він, потерпіла та обвинувачений сиділи за одним столиком. Через деякий час потерпіла поскаржилась йому, що ОСОБА_17 забрав її куртку і попросила допомогти. Свідок бачив ОСОБА_9 , який в стані алкогольного сп`яніння спав у своєму автомобілі, зазирнув в автомобіль, проте ніякої куртки в його салоні не побачив.

Апеляційним судом було задоволене клопотання сторони захисту і повторно досліджено запис камер відеоспостереження клубу «Ностальжи». З цього запису видно, що особа, зовні дуже схожа на обвинуваченого і впізнана потерпілою як ОСОБА_9 , виходить з приміщення нічного клубу «Ностальжи», тримаючи в руках куртку і оглядаючи її. Потерпіла категорично стверджувала, що цією особою є саме ОСОБА_17 , поруч з ним знаходиться ОСОБА_13 і ОСОБА_17 тримає в руках саме її куртку, темного кольору з білою підкладкою. Сам обвинувачений на поставлені йому запитання нічого відповісти не зміг, мотивуючи це станом сильного алкогольного сп`яніння.

Наведені вище докази, на думку колегії суддів, є допустимими і достатніми для висновку про те, що саме ОСОБА_9 скоїв крадіжку майна потерпілої за вказаних у вироку обставин.

Місцевий суд дав правильної критичної оцінки показанням як обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_13 , оскільки ці особи є друзями, крім того, їхні показання спростовуються дослідженим судом відеозаписом. Апеляційний суд також критично ставиться до показань свідка ОСОБА_14 і вважає, що вони не виправдовують обвинуваченого. Так, свідок ОСОБА_14 пояснив, що оглядав салон автомобіля обвинуваченого поверхово, при поганому освітленні. До того ж ОСОБА_9 мав достатньо часу , щоб позбутися предмету злочину.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє твердження автора апеляційної скарги про розумний сумнів винуватості його підзахисного звернення потерпілої до правоохоронних органів через кілька днів після крадіжки. Потерпіла пояснила в суді першої і апеляційної інстанцій про те, що хотіла владнати конфлікт, не звертаючись до правоохоронних органів, але коли отримала відмову, звернулась до міліції. Така її позиція є логічною, обґрунтованою, вона не суперечить діючому законодавству та здоровому глузду. Тому, на думку колегії суддів, розумний сумнів винуватості ОСОБА_9 в даному випадку відсутній, а докази, покладені в обґрунтування вироку навпаки свідчать про його винуватість.

Колегія суддів відкидає як необґрунтований довод апеляційної скарги про визнання недопустимим доказом квитанції від 20 травня 2014 року про вартість куртки. Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що куртка була пошита на індивідуальне її замовлення, квитанція була взята нею в ательє для встановлення вартості речі, коли потерпіла зверталась в міліцію з заявою. Тому дата видачі цього документа 20 травня 2014 року не свідчить про неналежність та недопустимість цього доказу.

Сторони кримінального провадження погодились з допустимістю доказу записом камер відеоспостереження, нічного клубу «Ностальжи», тому згідно п.1 ч.2 ст. 88 КПК України, вони визнаються колегією суддів допустимими і такими, що підставно покладені в обґрунтування вироку.

Колегією суддів відхиляється як необґрунтоване твердження автора апеляційної скарги про те, що не знайдення предмета посягання куртки, виправдовує його підзахисного. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ніхто зі свідків по справі знайти цю куртку не намагався, а сам ОСОБА_9 мав достатньо часу, щоб сховати або іншим чином позбутись її.

Також колегією суддів відхиляється як цілком необґрунтоване твердження апелянта про те, що вирок постановлено на доказах, які не підтверджують винність його підзахисного. Навпаки, ці докази містять достатньо даних для висновку про винність ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 185 КК України є правильною.

Автором апеляційної скарги в її резолютивній частині поміщена вимога про скасування вироку місцевого суду і постановлення виправдувального вироку апеляційним судом. Ця вимога суперечить ч. 1 ст. 420 КПК України, оскільки апеляційним судом вирок може бути постановлено лише у випадках погіршення становища обвинуваченого і не може бути задоволена з процесуальних підстав.

Міра покарання в апеляційній скарзі не оспорюється. Колегія суддів вважає, що вона відповідає вимогам ст. 65 КК України, покарання призначене не у максимальному розмірі, передбаченому законом. Крім того, беручи до уваги, що ОСОБА_9 скоїв нетяжкий злочин і раніше не судимий, суд обґрунтовано звільнив його від покарання з випробуванням.

Порушень кримінально-процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для скасування постановленого судового рішення колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4