Справа № 204/7281/15-к
Провадження № 1-в/204/1877/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
26 листопада 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровську подання начальника Дніпропетровського слідчого ізолятору про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новодонецьке, Добропільського району, Донецької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 13.01.2014 Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.152 КК України до 3 (трьох) років 6 (місяців) позбавлення волі,
який відбуває покарання у Дніпропетровському СІЗО УДПтСУ у Дніпропетровській області,
суд-
В С Т А Н О В И В:
До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло подання начальника Дніпропетровського СІЗО про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_5 .
В поданні Дніпропетровського слідчого ізолятору зазначено, що на теперішній час засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому відбув більш ніж половину покарання, довів своє виправлення, критично ставиться до скоєного злочину, приймає участь у суспільно корисній роботі та має сумлінну поведінку, тому є підстави для застосування щодо засудженого ст. 81 КК України.
Засуджений в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити. Своє різне ставлення до скоєного злочину та невизнання вини пояснив позицією захисту, обраної його захисником.
Представник Дніпропетровського слідчого ізолятору в ході судового засідання просив вирішити подання на розсуд суду. Зазначив, що ОСОБА_5 характеризується посередньо, має одне стягнення та два заохочення, не порушує режим, приймає участь у суспільно-корисній роботі за місцем відбуття покарання, має сумлінну поведінку, має соціальний зв`язок з рідними, має місце проживання та гарантоване місце роботи. Стосовно відношення до скоєного злочину та визнання своєї провини, пояснив, що засуджений на протязі відбуття покарання щиро не каявся, оскільки має пристосовницьку рису характеру, тобто підпадає під вплив інших та не має свого глибокого внутрішнього переконання.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Зазначив, що засуджений мав стягнення, що за час відбуття покарання засудженим не досягнуто виховного впливу на нього та не досягнуто його виправлення, оскільки на протязі відбуття покарання він не мав глибокого каяття до скоєного злочину.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
За вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13.01.2014 ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.152 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання 13.01.2014, кінець строку 13.07.2017.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Станом на 26.11.2015 засуджений ОСОБА_5 відбув 1 рік 10 місяців 13 днів з призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, тобто більше половини строку призначеного йому покарання та має не відбуту частину покарання 1 рік 7 місяців 17 днів.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією Дніпропетровського слідчого ізолятора від 21.10.2015, ОСОБА_5 відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпропетровського слідчого ізолятору, за період відбування покарання характеризується посередньо, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, працевлаштований робітником банно-прального комплексу установи, сумлінно ставиться до праці, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу, має два заохочення, має стягнення яке є погашеним, має місце проживання.
Зазначені дані також підтверджуються поясненнями засудженого, представника установи відбуття покарання, а також матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_5 , дослідженої судом у судовому засіданні.
Проте суд звертає увагу на той факт, що у судовому засіданні засуджений зазначив, що він щиро кається у скоєному злочині, свою позицію щодо невизнання провини обґрунтовував відповідною позицією захисника. Судом також досліджено характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 25.03.2015 та від 10.06.2015, що маються в матеріалах його особової справи, відповідно до яких засуджений вину хоч і освідомив, але щиро не кається, враховуючи пояснення представника установи, за якими засуджений на протязі відбуття строку покарання дійсно щиро не каявся, а змінив свою позицію згодом, оскільки засудженому властива пристосовницька поведінка, тобто він не має своєї постійної критичної позиції щодо скоєного злочину.
Таким чином, ретельно з`ясувавши позицію засудженого щодо скоєного злочину, вислухавши пояснення учасників провадження, зокрема, пояснення представника установи відбування покарання, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного освідомлення своєї вини у скоєну злочині, а тому у задоволенні подання необхідно відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника Дніпропетровського слідчого ізолятору про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1