ун. № 1-1317/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2011 року

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого -судді Косик Л.Г.,

при секретарі Гонті О.А.,

за участю прокурора Паламарчук Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, проживаючого в АДРЕСА_4, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:

18.09.2011 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_5 застосовуючи до неповнолітнього ОСОБА_2 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я, відкрито викрав чуже майно, яке належить громадянці ОСОБА_3 -матері неповнолітнього ОСОБА_2

Так, ОСОБА_1 18.09.2011 року, приблизно о 19 годині, після розпиття алкогольних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вирішив зайти за місцем мешкання свого сусіда, до неповнолітнього ОСОБА_2, в квартиру АДРЕСА_5 для з'ясування раптово виниклих неприязних відносин з останнім. Знаходячись приблизно о 19 годині 25 хвилин, 18.09.2011 року, за місцем мешкання неповнолітнього ОСОБА_2, а саме в квартирі АДРЕСА_5 ОСОБА_1, продовжуючи знаходитись в приміщенні вказаної квартири, реалізуючи свій злочинний умисел і, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я, руками, стиснутими в кулаки та ногами, умисно наніс неповнолітньому ОСОБА_2 декілька ударів по голові та тулубу, чим завдав останньому сильного фізичного болю. Продовжуючи далі свої злочинні дії, ОСОБА_1, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення відкрито викрав чуже майно у неповнолітнього ОСОБА_2, яке належить його матері ОСОБА_3, а саме: мобільний телефон "Самсунг Х 210", ціною 120 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв'язку "Лайф", ціною 25 гривень, на рахунку якої грошей не було, а всього майна на загальну суму 145 гривень. З відкрито викраденим у неповнолітнього ОСОБА_2 чужим майном, яке належить його матері ОСОБА_3, ОСОБА_1 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та показав суду, що дійсно, він разом зі своєю дружиною повернулись з торгівельного ринку додому, а саме до АДРЕСА_2 та піднявшись на другий поверх приміщення гаражу, де в літній, час вони проживали, залишили там придбані ними продукти харчування. Крім цього в кімнаті на столі його дружина ОСОБА_4 залишила свій мобільний телефон та гаманець з грішми в сумі 70 гривень. Після цього вони вийшли на подвір'я та щось робили по домогосподарству. Знаходячись за місцем мешкання, він разом з дружиною вживали алкогольні напої. При цьому, гараж в якому вони проживали не закрили на замок, оскільки він з дружиною постійно знаходились поряд. В цей самий день, приблизно о 16 годині, ОСОБА_4 піднялась на другий поверх гаражу, де виявила відсутність свого вищевказаного мобільного телефону та гаманця з грішми. Виявивши відсутність своїх речей, ОСОБА_4 відразу про це повідомила йому. В цей самий день, приблизно о 17 годині, зі слів його сина ОСОБА_5 йому стало відомо, що той бачив, як поблизу їхнього будинку пробігав їхній сусід ОСОБА_2, який по всій вірогідності міг викрасти речі, які належать ОСОБА_4 Знаючи про те, що в ОСОБА_2 дуже погана репутація, оскільки той ніде не працює, то він відразу ж запідозрив його в скоєнні вказаного злочину. Після цього, приблизно в 19 годин 30 хвилин, він попросив свого сина показати йому, кого саме він бачив та попросив його піти разом з ним за місцем мешкання ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_5. Прийшовши до квартири, в якій мешкає ОСОБА_2 вхідні двері якої були відчинені навстіж. Побачивши ОСОБА_2 в приміщенні його ж квартири, він відразу ж зайшов до кімнати та став спочатку нормально, спокійно запитувати у неповнолітнього ОСОБА_2, де мобільний телефон та гаманець, який начебто ОСОБА_2 викрав. Коли він увійшов до квартири, то мав намір лише забрати свої речі, які як він думав, у нього викрав ОСОБА_2 На його запитання ОСОБА_2 сказав, що він ніякого мобільного телефону у нього не брав та не знає навіть про що він йому говорить. Після цього він сказав ОСОБА_2 про те, що поблизу їхнього будинку його бачив його син ОСОБА_6. На це ОСОБА_2 відповів, що він на протязі дня знаходився за місцем свого мешкання та нікуди не ходив та нічого у нього не викрадав. Після цього він схопив ОСОБА_2 за руки та став просити у нього повернення його речей, при цьому став бити ОСОБА_2 руками по його рукам. В цей час ОСОБА_2 далі став продовжувати говорити про те, що ніяких речей він у нього не викрадав. Після цього він став вимагати, щоб ОСОБА_2 показав речі, які знаходяться при ньому, на що той дістав з кишені свій мобільний телефон "Самсунг"чорного кольору та сказав, то крім свого мобільного телефону у нього більше немає ніяких телефонів. Побачивши у ОСОБА_2 вказаний мобільний телефон, він відразу ж забрав його з руки останнього собі. Після цього він сказав ОСОБА_2, що коли той поверне йому його речі, тоді він поверне йому його мобільний телефон. Після цього він з викраденим мобільним телефоном у ОСОБА_2 повернувся до себе за місцем свого мешкання. Прийшовши за місцем свого мешкання, він поклав викрадений ним мобільний телефон "Самсунг"в кімнаті та пішов разом зі своїм сином гуляти на вулицю. В цей самий день його було затримано працівниками міліції за підозрою у вчиненні злочину та доставлено до приміщення Святошинського РУ, де він дав детальні покази з приводу скоєного ним злочину. Пізніше зі слів його дружини - ОСОБА_4 йому стало відомо про те, що вона знайшла мобільний телефон, який він викрав у ОСОБА_2, про що повідомила працівникам міліції, який у неї потім було вилучено працівниками міліції. У вчиненому щиро кається, просить суворо його не карати.

Покази ОСОБА_1 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_1 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених в обвинувальному висновку, і беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі підсудний, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз'яснивши їм положення ч. З ст. 299 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи, в порядку, передбаченому ч. З ст. 299, ст. 301-1 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд допитавши підсудного та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу підсудного, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному висновку, доведена повністю.

Дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, кваліфіковані вірно.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного згідно ст. 66 КК України на думку суду є щире каяття та добровільне відшкодування завданої злочином шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання підсудного є вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

При призначенні ОСОБА_1 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів (ч. 2 ст. 186 КК України), обставини вчинення злочину, наслідки від вчиненого злочину, дані про особу підсудного, який осудний, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, працездатний, офіційно не працює, має середню освіту, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно та вважає за необхідне призначити підсудному покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, дані про особу підсудного, декілька обставин, що пом'якшують його покарання, суд вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_1 можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього можуть бути застосовані вимоги ст. 75 КК України.

Із врахування даних про особу підсудного та обставин, що пом'якшують його покарання, те, що він вчинив умисний корисливий тяжкий злочин та наявність обставини, що обтяжує його покарання, не перешкоджає суду звільнити його від відбування покарання з випробуванням і поклавши певні обов'язки, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов'язку повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, а також періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази у справі -мобільний телефон "Самсунг Х210", сім-картка оператора мобільного зв'язку "Лайф", які передані на зберігання під розписку власнику ОСОБА_3 (а.с. 60) -вважати такими, що передані власнику за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя Л.Г. Косик