ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 жовтня 2015 року Індустріальний районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участі: прокурора ОСОБА_2
потерпілого - ОСОБА_3
законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_4
законних представників неповнолітніх обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8
секретаря ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000702 від 23.04.2015 року відносно:
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, освіта неповна середня, учня КЗО СЗШ №38, не одруженого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_10 , разом з обвинуваченим ОСОБА_11 , 21 квітня 2015 року, близько 15 години 30 хвилин, перебували у квартирі АДРЕСА_3 , а саме за місцем мешкання ОСОБА_3 , коли у вказаному місці у обвинуваченого ОСОБА_11 виник злочинний намір заволодіти майном ОСОБА_3 і обвинувачений ОСОБА_11 став вимагати у ОСОБА_3 передати йому гроші, на що ОСОБА_3 відмовився, а обвинувачений ОСОБА_11 продовжив реалізацію свого злочинного наміру, направленого на незаконне збагачення шляхом відкритого заволодіння чужим майном, повідомив ОСОБА_3 , що забере у нього планшет, але ОСОБА_3 не погодився й повідомив, що не віддасть своє майно. В цей же час, присутній в квартирі обвинувачений ОСОБА_10 усвідомив суспільну небезпечність дій обвинуваченого ОСОБА_11 і в нього теж виник злочинний намір разом із обвинуваченим ОСОБА_11 заволодіти майном ОСОБА_3 . Так, обвинувачений ОСОБА_10 став підтримувати дії обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме діючи групою осіб, реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_11 почали вимагати від ОСОБА_3 закласти планшет марки "Lenovo TAB A1000" до ломбарду, на що ОСОБА_3 відмовив обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

В цей же час обвинувачений ОСОБА_10 маючи намір зламати волю ОСОБА_3 до опору, продовжуючи вимагати передачу їм майна, став погрожувати застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я ОСОБА_3 , а саме взяв зі столу балончик з лаком для волосся та застосовуючи запальничку підпалив її та поставив під лак, в результаті чого виникло полум*я, яке обвинувачений ОСОБА_10 направив на ОСОБА_3 , а обвинувачений ОСОБА_11 , в цей же час словесно підтримував дії обвинуваченого ОСОБА_10 .

Далі, ОСОБА_3 не піддавався на опір обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 та продовжував їм відмовляти, але будучи заляканим не чинив активного опору. Після чого обвинувачений ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_11 усвідомили, що ОСОБА_3 наляканий їх погрозами, і не буде чинити активного опору, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, викрали, взявши зі столу, чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_3 , а саме планшет марки "Lenovo TAB A1000".

Після чого обвинувачений ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_11 , утримуючи відкрито викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_3 матеріальний збиток на загальну суму 1481 гривні 05 копійок.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_10 виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, вчинений групою осіб, тобто у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_11 виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров*я потерпілого, вчинений групою осіб, тобто у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_10 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково, пояснюючи суду, 21 квітня 2015 року знаходився разом з ОСОБА_11 в гостях вдома у ОСОБА_3 , куди вони прийшли з метою пограти на комп`ютері, ОСОБА_11 почав просити у ОСОБА_3 планшет, однак ОСОБА_3 повідомив, вказавши, що планшет належить його матері, після чого він взяв лак для волосся та запальничку, та направив на ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_3 надав йому планшет. Потім ОСОБА_11 запропонував закласти планшет, а на отримані гроші погуляти однак ОСОБА_3 не погоджувався, пояснюючи що його мати буде сварити, на що він повідомив ОСОБА_3 що згодом викупить його планшет, та сказав щоб не викликали міліцію. Після чого він разом зі ОСОБА_11 пішли з квартири, однак ОСОБА_3 з ними не пішов, та за грошима не приходив. В подальшому планшет заклала у ломбард ОСОБА_13 , гроші витратили на власні потреби.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_11 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково і пояснив суду, що 21 квітня 2015 року він разом з ОСОБА_10 зустріли ОСОБА_3 та пішли до нього додому грати на комп`ютері. Через деякий час він попросив у ОСОБА_14 планшет, він відмовлявся, вказуючи що планшет купували мати, після чого ОСОБА_10 взяв лак для волосся та запальничку, та почав розпилювати полум`я, після чого ОСОБА_3 віддав планшет і він, разом із ОСОБА_10 запропонували ОСОБА_3 піти закласти планшет з метою виручити гроші, та на отримані гроші погуляти. Спочатку ОСОБА_3 відмовлявся, але згодом на вмовляння ОСОБА_10 погодився, однак закладати планшет з ними не пішов, гроші не отримував. Після чого, на їх прохання ОСОБА_13 заклала планшет у ломбард приблизно за 500 гривень, а отримані кошти витратили на власні потреби.
ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила що є законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 та повідомила що ОСОБА_10 є проблематичний у вихованні, але в подальшому запевнила суд про здійснення впливу та виховання ОСОБА_10 , з метою недопущення вчинення ними інших злочинів.
ОСОБА_6 суду пояснила що є законним представником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11 , останній стоїть на обліку з профілактичної роботи з сім`єю, та стосовно до неповнолітнього ОСОБА_11 вже раніше судом були застосовані міри виховного характеру.

Потерпілий ОСОБА_3 суду повідомив що 21 квітня 2015 року він йшов додому зі школи та зустрів обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з якими був раніше знайомий приблизно 3-4 роки, які запропонували піти до нього в гості та посидіти у нього до 17 години вечора, доки не прийде його мати додому, на що він погодився. Так, він разом з обвинуваченими пішли до нього додому за адресою АДРЕСА_4 . Спочатку вони грали на комп`ютері, через деякий час ОСОБА_11 попросив у нього 500 гривень, на що він повідомив що у нього грошей не має. Після чого, ОСОБА_11 почав просити пограти на планшеті, на що він повідомив йому що не знає де знаходиться планшет. Почувши це ОСОБА_11 сам почав шукати його, відчиняти перевіряти ящики та шухляди та через деякий час у шафі знайшов планшет та почав грати на ньому. Потім ОСОБА_11 запропонував піти закласти планшет у ломбард у зв`язку з тим що йому були необхідні 500 гривень. Він відмовлявся, оскільки планшет належить його матері, та запропонував дочекатись його мати. Оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у 2012 році побили його недалеко від дому - він їх побоювався. Почувши його відмови ОСОБА_11 сказав що мати прийде не скоро, а питання з грошима необхідно було вирішувати в той час. Однак він продовжував відмовлятись, на що ОСОБА_10 взяв балончик з лаком для волосся та почав розбризкувати та підпалив запальничкою, а отримане полум`я направляти на нього та продовжував казати що планшет необхідно закласти. Будучи під тиском та дуже наляканим від дій обвинувачених, він погодився дати їм планшет. Після чого ОСОБА_10 взяв планшет та зарядний пристрій до нього та підійшов до ОСОБА_11 який в той час радив взяти ще документи до планшету, однак ОСОБА_10 повідомив що можливо закласти планшет і без документів. Після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почали збиратися та уходячи сказали, щоб він не звертався до міліції, при цьому повідомили що можуть зібрати компанію та побити його, також ОСОБА_10 сказав щоб він прийшов вранці до нього та взяв квитанцію за якою зможе викупити планшет. Після того, як обвинувачені пішли він зателефонував матері та повідомив про те що відбулося, після чого прийшла мати та вони звернулися до міліції.

ОСОБА_4 , що є законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 який доводиться їй сином, повідомила суду, що 21 квітня 2015 року вона була на роботі, куди їй зателефонував син- ОСОБА_15 та повідомив що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 забрали планшет, при цьому ОСОБА_15 був дуже стурбований та наляканий, після чого вони звернулись до міліції. Також, пояснила суду, що викрадено майно повернуто, не має претензій матеріального характеру до обвинувачених.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила що обвинувачений ОСОБА_10 її хлопець, а обвинувачений ОСОБА_11 друг її хлопця. З потерпілим ОСОБА_15 вона не знайома. 21 квітня 2015 року до неї звернулись ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та попросили закласти планшет оскільки лише у неї на той час був паспорт. Після чого вона направилась до ломбарду та вважаючи що планшет належить обвинуваченим заклала його, після чого ОСОБА_10 дав їй 50 гривень за її дії.

Окрім показів потерпілого, його законного представника, свідка, провина обвинувачених повністю підтверджується також доказами, які надані прокурором у судовому розгляді та безпосередньо досліджені судом: протоколом огляду місця події від 23 квітня 2015 року з фото-таблицею до нього, згідно якого предметом огляду є квартира АДРЕСА_3 ; проколом огляду від 23 квітня 2015 року згідно якого було в приміщенні ломбарду "Онікс" за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Косіора 29Б, було оглянуто та вилучено планшет марки LENOVO ТАВ А 1000 чорного кольору; який визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню; протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 15 травня 2015 року, згідно яких потерпілий ОСОБА_15 впізнав обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як осіб, які відкрито викрали у нього планшет; протоколом огляду предметів від 15 травня 2015 року з фото-таблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_3 надав светр синього кольору на якому присутні сліди паління які виникли, як пояснив ОСОБА_3 у ході судового розгляду, внаслідок протиправних дій відносно нього обвинуваченим ОСОБА_5 .
Згідно висновку судово- товарознавчої експертизи №2215-15 від 19 травня 2015 року, вартість планшета LENOVO TAB A 1000 станом на 22 квітня 2015 року становила 1481 гривню, 05 копійок.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №164 від 14 липня 2015 року, потерпілий ОСОБА_3 у період скоєння злочину відносно нього протиправних дій будь-яким психічним захворюванням не страждав та в даний час не страждає. За своїм психічним станом ОСОБА_3 в час скоєння злочину відносно нього протиправних дій міг розуміти характер та значення скоєних відносно нього протиправних дій, міг правильно сприймати обставини, маючі значення для справи. В даний час ОСОБА_3 також може розуміти характер та значення скоєних відносно нього протиправних дій, може вірно сприймати обставини маючі значення для справа та надавати відносно них вірні покази. Рівень психічного розвитку ОСОБА_3 відповідає віковій нормі. У ОСОБА_3 немає підвищеної уразливості і підвищеної схильності до фантазування. Індивідуально-психологічні особливості дозволяють йому вірно сприймати маючі для провадження обставини та давати про них вірні покази. ОСОБА_3 в кримінальній ситуації був в стані стресу, яке суттєво не вплинуло на його свідомість і поведінку. ОСОБА_3 враховуючи його індивідуально-психологічні особливості та емоційний стан, міг чинити опір в досліджуваній ситуації.
До часткового визнання своєї провини обвинуваченими суд відноситься критично та розуміє їх як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, оскільки їх провина у повному обсязі підтверджується показами потерпілого ОСОБА_15 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_16 , а також висновком судово-психіатричного експерта згідно якого ОСОБА_3 не має підвищеної уразливості і підвищеної схильності до фантазування, його індивідуально-психологічні особливості дозволяють йому вірно сприймати маючі для провадження обставини та давати про них вірні покази. Окрім того речовим доказом по кримінальному провадженню визнано светр потерпілого ОСОБА_15 на якому присутні сліди паління, що підтверджує застосування насильства обвинуваченими до потерпілого.
При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, за місцем навчання характеризується задовільно, покаявся у скоєному, та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого ОСОБА_11 який вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, за місцем навчання характеризується задовільно, покаявся у скоєному, та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речовий доказ светр синього кольору який належить потерпілому ОСОБА_3 та знаходиться в камері зберігання речових доказів Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області повернути власнику ОСОБА_3 .

Речовий доказ планшет марки LENOVO TAB A 1000 який знаходиться у потерпілого ОСОБА_3 на відповідальному зберіганні - залишити ОСОБА_3 як власнику.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а особами, відносно яких винесено обвинувальний вирок у той же строк з дня врученя копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1