АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Номер провадження: 11-сс/796/2900/2015 Суддя 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 170КПК України Доповідач у Апеляційному суді м. Києва ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час обшуку 23.09.2015р.

Приймаючи рішення слідчий суддя виходив з того, що санкція ст..307 ч.2 КК України передбачає конфіскацію майна та вилучені речі відповідають критеріям визначеним у п.1 ч.2 ст.167 КПК України.

Також. Слідчий суддя виходив з наявності достатніх доказів, які вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Крім цього, слідчий суддя врахував розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, відсутність негативних наслідків для інших осіб.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначив, що справа не була розглянута в строки визначені ч.1 ст. 172 КПК України.

Також, автор апеляції вважає, що слідчим суддею не було враховано відсутність достатніх доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співмірність.

Крім цього, захисник вважає, що слідчим суддею не враховано наявність у дитини підозрюваного тяжкого захворювання.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-які валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно ст. 171 КПК України, слідчий має право, за погодженням з прокурором, в межах кримінального провадження звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у виді речей, документів або грошей, в якому повинно зазначатись підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням ГУМВС України в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038, яке внесено до ЄРДР 02.02.2015р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК.

В ході досудового розслідування встановлено, що 08.09.2015р. о 17.00 годині ОСОБА_10 , перебуваючи на протилежній стороні будинку АДРЕСА_1 , незаконно збув 100мл. опію ацетильованого за ціною 4000гр.

Станом на 23.09.2015 р. ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

23.09.2015р. було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_10 та вилучено пляшку з речовиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 6/2-0210129 від 23.09.2015р. містить наркотичний засіб опій ацетильований та інше майно, перелік якого наведено в протоколі обшуку.

23.09.2015 р. старший слідчий СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке не входить до переліку зазначеному в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, яке ухвалою слідчого судді від 29.09.2015р. було задоволено.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майна перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а саме відповідність майна положенням п.1 ч.2 ст.167 КПК України, враховано достатність доказів, що вказують на вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, наявність даних про належність майна саме підозрюваному, розумність та співрозмірність обмеження права власності останнього, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо відсутності достатніх доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки висновки слідчого судді ґрунтуються на матеріалах доданих до клопотання слідчого зокрема, протоколі обшуку від 23.09.2015р. під час проведення якого було вилучено наркотичний засіб, протоколах огляду на видачі грошових купюр та огляду покупця, які достатньою мірою свідчать про наявність обґрунтованої підозри. Посилання апелянта на неврахування слідчим суддею наслідків арешту майна, розумності та співмірності не ґрунтуються носіть декларативний характер та не містять посилання на факти, які конкретно на це вказують, колегією суддів таких фактів також не встановлено.

Посилання апелянта на наявність у дитини підозрюваного тяжкого захворювання, як на підставу для скасування ухвали слідчого судді не може бути враховано, оскільки накладення арешту на майно підозрюваного жодним чином не може вплинути на погіршення стану здоров`я дитини з огляду на перелік цього майно до якого зокрема відноситься паперові коробки від телефонів, пластикові картки без сім-карток, аркуші паперу, зарядні пристрої, відео реєстратор. Також, в ухвалі слідчого судді не міститься заборона користування автомобілем ВАЗ 21099, а лише накладено арешт на нього, який позбавляє права відчуження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час обшуку 23.09.2015р. - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4