Справа № 640/322/16-к
н/п 1-кс/640/221/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю перекладача - ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,
слідчого - ОСОБА_5 ,
адвоката - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
Слідчий слідчого відділу УСБ України в Харківській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_8 12.01.2016р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , у якому просив накласти арешт на майно вилучене 10/11.01.2016 року під час огляду місця події у підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: контейнер у вигляді батарейки сріблястого кольору із поліетиленовим пакетом всередині нього; пристрій для паління з синьою пластиковою вставкою із ситечком; пристрій для паління продовгуватої форми, вироблений із металу; металеві сіточки у кількості 5 штук; згорток прозорих поліетиленових пакетиків; дві пластикові запальнички; шматок фольги та передати вищевказані предмети на зберігання до УСБУ в Харківській області.
В ході досудового слідства встановлено, що 10 січня 2016 року, о 21 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 згідно раніше придбаного проїзного документа серії НОМЕР_1 , прямуючи з м. Кременчука Полтавської області (Україна) до м. Орел Російської Федерації у якості пасажиру потягу № 20 сполученням «Харків - Москва» (від Кременчука до Харкова потяг № 092) на нижньому пасажирському місці № 33 плацкартного вагону № 23 у зоні діяльності митного посту «Харків - пасажирський» Харківської митниці ДФС (м. Харків, Ленінський район, площа Привокзальна, 1, Південний вокзал), мав намір перемістити через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб, помістивши його у прозорий поліетиленовий пакет, який приховав в контейнер у вигляді батарейки сріблястого кольору, який в свою чергу помістив до зовнішнього лівого карману своєї куртки чорного кольору із зеленими вставками. Дану куртку із прихованим наркотичним засобом ОСОБА_7 помістив під подушку, яка знаходилась на його місці № 33 біля вікна.
Реалізуючи свій злочинний намір, та, усвідомлюючи, що переміщує із собою особливо небезпечний наркотичний засіб, ОСОБА_7 під час усного декларування пасажирів та провідників вагону № 23 вищевказаного потягу, не повідомив співробітникам митниці той факт, що переміщує через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб.
Однак, в подальшому в ході проведення митно-прикордонного контролю вагону № 23, був застосований службовий собака, який спрацював на куртку ОСОБА_7 , яка знаходилась під подушкою на нижній пасажирській полиці № 33. Під час повторного усного декларування ОСОБА_7 знову заявив, що не переміщує через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб. Під час огляду зазначеної куртки в зовнішньому кармані з лівої сторони були виявлені контейнер у вигляді батарейки сріблястого кольору, всередині якого був поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору із характерним запахом канабісу, а також пристрої для паління. Як пояснив ОСОБА_7 виявлена речовина є коноплею, а виявлені пристрої він використовує для паління коноплі.
Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 305 КК України, тобто вчинив закінчений замах на контрабанду переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечного наркотичного засобу.
В ході проведення огляду місця події з 10.01.2016 по 11.01.2016 за вищевказаних обставин безпосередньо у ОСОБА_7 , окрім речовини рослинного походження, яка заборонена у цивільному обігу, були також вилучені: контейнер у вигляді батарейки сріблястого кольору із поліетиленовим пакетом всередині нього; пристрій для паління з синьою пластиковою вставкою із ситечком; пристрій для паління продовгуватої форми, вироблений із металу; металеві сіточки у кількості 5 штук; згорток прозорих поліетиленових пакетиків; дві пластикові запальнички; шматок фольги, які могли бути пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення вищевказаного злочину та зберегти на собі його сліди.
Слідчий вказав, що вказані обставини дають достатні підстави вважати, що вищезазначені предмети відповідають критерію, зазначеному у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили про його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник проти задоволення клопотання про арешт майна не заперечували.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України.
Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з ч.7 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
11.01.2016 року о 14-10 год. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.
Враховуючи те, що вилучене відповідно до протоколу огляду місця події від 10/11.01.2016 майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 170 КПК України, а також те, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, вказані в клопотанні предмети та речі, мають значення для досудового розслідування, а також можуть бути доказами у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності на вказане у клопотанні предмети, речі та документи завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.107,170-173,309, 372 КПК України,
Накласти арешт на майно, вилучене 10.01.2016-11.01.2016 року під час огляду місця події у підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: контейнер у вигляді батарейки сріблястого кольору із поліетиленовим пакетом в середині нього; пристрій для паління з синьою пластиковою вставкою із ситечком; пристрій для паління продовгуватої форми, вироблений із металу; металеві сіточки у кількості 5 штук; згорток прозорих поліетиленових пакетиків; дві пластикові запальнички; шматок фольги.
Місцем зберігання арештованого майна визначити УСБУ в Харківській області, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1