Справа № 1-153/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2011 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

при секретарі Томіній В.В.,

за участю прокурора Ратушняка О.О.,

адвоката ОСОБА_1

захисника з числа близьких родичів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 18.02.2010 року Вінницьким районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3 24 листопада 2010 року приблизно о 7 год. 30 хв., перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, умисно, зловживаючи довірою ОСОБА_4, та шляхом її обману, під приводом здійснення ремонту, заволодів її портативним компютером (ноутбуком) НР-3055, вартістю 5 999 грн., оптичною мишкою С-60, вартістю 69 грн., сумкою для ноутбука, вартістю 239 грн., всього шахрайським шляхом заволодівши майном ОСОБА_4 на загальну суму 6 307 грн., в подальшому дане майно привласнив, розпорядившись ним на власний розсуд, а саме здавши в ломбард ломбардного відділення ПТ «Ломбард-Скарбниця», розташованого в м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 44, а отримані кошти використав на власні потреби.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що він з потерпілою з серпня 2010 року зустрічалися як хлопець із дівчиною, проживала вона в своєї бабусі в смт. Вороновиця, так як приїхала навчатися в м. Вінницю, та коли вона вирішила купити ноутбук, дав їй частину грошей, ноутбук вона поїхала купувати сама в смт. Деражня Хмельницької області та повернулася в смт. Вороновиця вже з купленим ноутбуком. Оскільки ОСОБА_4 не розумілась на компютерах, він його постійно обслуговував, приніс модем, встановлював програми. Коли одного разу в ноутбука зламалось програмне забезпечення, він пояснив ОСОБА_4, що його потрібно відремонтувати і на ремонт потрібно кілька днів, на що вона погодилась і передала йому ноутбук, щоб він його відремонтував. Тому підсудний віддав компютер в ремонт хлопцю на імя ОСОБА_5 (прізвища та адреси не знає), а через дві неділі потерпіла написала заяву в міліцію, незважаючи на його неодноразові пояснення, що ноутбук ремонтується. Думає, що потерпіла так вчинила, бо вважає, що вона була вагітна від нього, батьки змусили її позбавитися дитини та налаштували проти нього. В ломбард він здавав зовсім інший ноутбук, свого знайомого (прізвища та імя назвати не може, знає лише, що він проживає в Росії) та на його прохання, тому що в знайомого не було паспорта і йому потрібні були гроші, потім він забрав з ломбарду ноутбук за власні кошти. Тому ноутбук потерпілої в ломбард не здавав взагалі, коли дізнався, що ОСОБА_4 написала на нього заяву в міліцію, поїхав до свого товариша і забрав з ремонту її ноутбук, який в подальшому добровільно привіз в міліцію, бо так йому сказав дільничий, знає, що потім цей ноутбук повернули потерпілій в міліції. Заперечує свої пояснення, які давав на досудовому слідстві, якими він визнавав вину у вчиненні злочину, який йому інкримінується, та явку з повинною, так як дільничий ОСОБА_6 чинив на нього психологічний тиск, слідчий невчасно повідомила його про порушення кримінальної справи та його безпідставно, без будь-яких доказів вини було затримано. Вважає, що матеріалами справи не доведено його вини, бо згідно довідки ломбарду, він здав до нього зовсім інший ноутбук, а ноутбук ОСОБА_4 просто ремонтував. Скарги, які він писав на досудовому слідстві, були надані його захисником, та вважає їх доказом тиску на нього під час досудового слідства, так як його вина нічим не доведена.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що з підсудним вони просто зустрічались та інтимних стосунків не мали, проживає вона в бабусі в АДРЕСА_2, так як навчається в м. Вінниця. Оскільки їй для навчання потрібен був компютер, 30.10.2010 року їй його купили батьки, підсудний не давав на нього ніяких коштів. Ноутбуком користувалась вона та коли приходив підсудний до неї в гості, вона дозволяла йому користуватися ноутбуком при ній, та одного разу, наскільки вона памятає, 24.11.2010 року зранку, підсудний їй сказав, що ноутбук потребує ремонту та що в нього є друг «Халдун», який його відремонтує, тому вона дала йому даний ноутбук для ремонту, хоча видимих ознак поломки вона не бачила, але довіряла підсудному. Проте тривалий час, десь кілька днів, підсудний їй ноутбук не повертав, а потім почав кожного разу говорити різні причини, щоб його не повертати, то що потрібен тривалий час для ремонту, то що ноутбук впав та поламався, то що він сам в лікарні, деякий час вона йому взагалі не могла додзвонитися, через що вимушена була написати заяву в міліцію та лише після цього в міліції їй повернули її ноутбук. Цивільний позов підтримує в повному обсязі на суму 5 000 грн. завданої їй моральної шкоди, вважає такий розмір обєктивним та таким, що відповідає її переживанням з приводу заволодіння її майном.

Крім зазначених вище показів потерпілої, вина підсудного у вчиненні злочину повністю підтверджується також іншими доказами в справі, в тому числі показами свідків, які будучи допитаними в судовому засіданні пояснили, що покази, які давали на досудовому слідстві повністю підтримують, зокрема зазначивши:

свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є матірю потерпілої, ноутбук вони з чоловіком купували дочці самі, ОСОБА_3 ніяких коштів на нього не давав, десь 05.12.2010 року дочка їй зізналася, що ОСОБА_3 взяв в неї ніби в ремонт ноутбук, але не повертає, вона сама взяла в неї телефон підсудного та ще три дні намагалась йому подзвонити, а так як він не відповідав, приїхала до дочки та вони разом пішли в міліцію, де дочка написала відповідну заяву, що ОСОБА_3 заволодів її ноутбуком незаконним шляхом. При цьому дочка дуже хвилювалася за ноутбук та навіть за день до того як звернулася до міліції їй викликали швидку, бо вона перебувала в сильному напруженні через те, що підсудний не повертає ноутбук, та постійно плакала;

свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що працювала оцінщиком-експертом в ломбарді «Скарбниця», дійсно підтримує всі покази, які давала на досудовому слідстві, так як в облікових даних ломбарду містяться відомості про те, що ОСОБА_3 дійсно задавав в ломбард відповідний ноутбук в заставу, дані якого були занесені по паспорту ноутбука в договір, викупив даний ноутбук ОСОБА_3 08.12.2010 року;

свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що був понятим при вилученні у підсудного квитанції, що він здав ноутбук в ломбард, та пізніше ввечері дось о 19 год. був присутнім при вилученні у підсудного самого ноутбука, який був в сумці разом з мишкою, при цьому ці предмети на вигляд виглядали новими, без будь-яких пошкоджень, та сам ОСОБА_3 пояснив, що взяв цей ноутбук у своєї дівчини ОСОБА_5, сказавши, що для ремонту, але здав його в ломбард;

свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що працює сервісним інженером ПП «Інтехсервіс»та до його обовязків входить ремонт, налагодження та діагностика компютерної техніки, під час досудового слідства він оглядав додаток до договору про здачу в ломбард ОСОБА_3 ноутбука та протокол додаткового огляду речового доказу, з яких дійшов висновку, що по технічних характеристиках ноутбуків, зазначених в цих документах, можна говорити про можливість того, що мова йде про один і той же ноутбук, але так як в документі з ломбарду не зазначено серійного номеру ноутбуку (оскільки він не може складатись з одних одиниць та є набагато більшим), сказати точно, що це той же ноутбук по цих документах неможливо.

В судовому засіданні в якості свідків також було допитано ст. слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9, яка пояснила суду, що досудове слідство проводилось нею з дотриманням всіх вимог процесуального законодавства, жодного тиску на підсудного не вчинялось, покази давались ним добровільно, так спочатку підсудний давав визнавальні вину пояснення, а на стадії предявлення обвинувачення ОСОБА_3 пояснив, що вини не визнає, що було відповідно відображено в протоколі його допиту; а також в якості свідка було допитано дільничого інспектора міліції ОСОБА_6, який проводив дослідчу перевірку та первинний збір матеріалів для вирішення питання про наявність підстав для порушення кримінальної справи, та пояснив, що ОСОБА_3 всі пояснення давав добровільно, ніякого тиску на нього не чинилося та він сам розповів, що ноутбук знаходиться в ломбарді, який потім сам приніс до міліції.

За клопотанням потерпілої в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_10, яка пояснила, що є подругою потерпілої та що потерпіла давала свій ноутбук підсудному для ремонту, але він його тривалий час не повертав, та одного разу вона їздила до м. Вінниці з потерпілою, щоб забрати в ОСОБА_3В, ноутбук, але він їм пояснив, що ноутбук впав, в нього побився екран та його ремонтує «Халдун».

За клопотанням підсудного в судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_11 ОСОБА_12, який пояснив, що знає підсудного вже давно та всього два рази протягом листопада місяця він налаштовував підсудному ноутбук, який йому давала його дівчина, при цьому це займало в нього часу до півгодини та він зразу в той же день повертав ноутбук підсудному, в себе він його не залишав взагалі, про ломбард йому нічого невідомо, свого ноутбука він підсудному також ніколи не давав, а коли дізнався, що його викликають до міліції, то допомагав йому писати скарги на дії працівників міліції, які є в матеріалах справи, бо вважає, що підсудному невчасно вручили постанову про порушення кримінальної справи і не мали підстав його затримувати.

Також вина підсудного підтверджується показами свідків, що не були допитані в судовому засіданні з поважних причин, але дали свої покази на досудовому слідстві, які в свою чергу були досліджені в судовому засіданні. Згідно відповідних заяв даних свідків на адресу суду, вони повністю підтримують свої пояснення, дані ними на досудовому слідстві.

Так, свідок ОСОБА_13 на досудовому слідстві дав аналогічні пояснення, які відповідають поясненням свідка ОСОБА_4, оскільки є батьком потерпілої, купували ноутбук дочці разом із дружиною за власні кошти, та про те, що ОСОБА_3 не повертає ноутбук, дізнався від дружини.

Свідок ОСОБА_11 на досудовому слідстві пояснила, що є бабусею потерпілої та з червня 2010 року вона проживає з нею в смт. Вороновиця, внучка товаришувала з

ОСОБА_3, в зв»язку з чим він часто приходив до неї, але спільно вони не проживали, спільного господарства не вели та він ніякої матеріальної допомоги не надавав. В грудні 2010 року їй стало відомо, що ОСОБА_14, повідомивши ОСОБА_4 неправдиву інформацію, забрав її ноутбук та не повертав, а здав його до ломбарду.

Вина підсудного повністю підтверджується також іншими доказами по справі, дослідженими в судовому засіданні: а саме протоколом усної заяви про злочин ОСОБА_4 від 08.12.2010 року (а.с. 5); копією товарного чеку від 30.10.2010 року, яким підтверджується вартість ноутбуку, сумки для нього та оптичної мишки, та копією гарантійного талону на ноутбук НР-3055 на прізвище ОСОБА_4 (а.с. 7, 8) протоколом виявлення та вилучення в ОСОБА_3 квитанції на його імя про те, що він 26.11.2010 року заклав в ломбард «Скарбниця»відповідний ноутбук, від 8.12.2010 року (а.с. 11); копією цієї квитанції додатоку №1 до договору 87-10058526 від 26.11.10 року (а.с. 19); протоколом огляду місця події від 8.12.2010 року, згідно якого в ОСОБА_3 було вилучено відповідний ноутбук (а.с. 12); протоколом огляду речових доказів від 24.12.2010 року (а.с. 17) та протоколом додаткового огляду речових доказів від 08.02.2011 року (а.с. 79); протоколом очної ставки між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 11.01.2011 року, під час якої ОСОБА_3 підтвердив, що здав ноутбук ОСОБА_4 ломбард без її дозволу, щоб вона не хвилювалася, та повідомляв їй неправдиву інформацію щодо місцязнаходження її ноутбука та причин неможливості його повернути потерпілій (а.с. 57-59); довідкою з ПТ «Ломбард-Скарбниця»від 16.01.2011 року, згідно якої ОСОБА_3 відкупив зданий ломбард ноутбук саме 08.12.2010 року, в день, коли він дізнався про написання відносно нього відповідної заяви ОСОБА_4 (а.с. 74).

Пояснення підсудного про порушення його прав на досудовому слідстві, а саме про примушування його до визнавальних вину пояснень, повністю спростовані показами слідчого та дільничого інспектора міліції, матеріалами справи, а також надані підсудним його скарги на дії працівників міліції та слідчого не містять посилань на примушування його до дачі відповідних пояснень, та дані скарги були відповідно розглянуті начальником Вінницького РВ УМВС та прокурором Вінницького району.

Натомість підсудний в судовому засіданні підтвердив, що дійсно звертався з скаргою на дії працівників міліції (а.с. 133 137). Обставини, викладені в скарзі підтримує. Тому суд звертає увагу, що в тексті даної скарги ОСОБА_3 самостійно вказує, що здавав саме ноутбук ОСОБА_4 до ломбарду, та після того як він його з ломбарду забрав, даний ноутбук було вилучено в нього як речовий доказ, але вважав, що мав право так робити, бо вони купували ноутбук з ОСОБА_4 спільно, про свої дії ОСОБА_4 він до відома не ставив.

Всі зібрані та досліджені по справі докази в їх сукупності свідчать про те, що винність підсудного ОСОБА_3 була доведена на досудовому слідстві та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а пояснення підсудного в частині наявності підстав для його виправдання суперечливі, не спростовують здобутих доказів на підтвердження його вини та свідчать про намір в такий спосіб уникнути відповідальності за вчинений злочин.

На думку суду, дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.

При призначенні виду та розміру покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину підсудними, що відповідно до ст. 12 КК України він віднесений до злочину середньої тяжкості, а також особу винного, а саме, що підсудний за місцем проживання характеризуються посередньо, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, будучи засудженими до позбавлення волі вчинив новий злочин під час іспитового строку, завдана злочином моральна шкода не відшкодована взагалі.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом'якшують покарання підсудного, судом не встановлені.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудного, судом не встановлені.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на відсутність помякшуючих та обтяжуючих вину обставин, особу підсудного, тяжкість вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення. При цьому, остаточне покарання слід призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 18.02.2010 року.

З огляду на обставини справи та враховуючи, що дійсно потерпілій було завдано певної моральної шкоди злочинним заволодінням її майном діями підсудного, вартість такого майна та необхідність для повернення стану, існуючого до порушення її прав, вживати відповідні дії, що призвело до порушення її звичайного життя, та водночас враховуючи, що майно їй повернуте неушкодженим відразу після звернення до правоохоронних органів, доказів лікування внаслідок заподіяння їй шкоди не доведено належними доказами, суд вважає, що позов потерпілої про стягнення на її користь моральної шкоди в сумі 5 000 грн. з підсудного, підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 1 000 грн.

Речові докази: ноутбук НР -3055 з оптичною мишкою та сумкою для ноутбука, які передані на зберігання ОСОБА_4 залишити у власності ОСОБА_4, копію квитанції (додатоку №1 до договору 87-10058526 від 26.11.10 року), приєднану до матеріалів справи залишити в матеріалах справи.

Запобіжний захід підсудному залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

Засудив:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 18.02.2010 року та остаточне покарання призначити у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання 11.01.2011 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу залишити попередній утримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1 000 грн. моральної шкоди.

Речові докази: ноутбук НР -3055 з оптичною мишкою та сумкою для ноутбука, які передані на зберігання ОСОБА_4, залишити у власності потерпілої ОСОБА_4, копію квитанції (додатоку №1 до договору 87-10058526 від 26.11.10 року), приєднану до матеріалів справи, залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою з моменту одержання копії вироку.

Суддя: підпис

Копія вірна

Суддя: