Ухвала іменем україни

26 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000663 за касаційною скаргою засудженого на вирок Апеляційного суду Донецької області від 26 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 03 грудня 2009 року за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 11 березня 2013 року ухвалою Жданівського міського суду Донецької області від 01 березня 2013 року, невідбутий строк 8 місяців 17 днів,

в с т а н о в и л а:

вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 13 квітня 2015 року визнано винуватими ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та призначено покарання 6 місяців арешту.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 26 серпня 2015 року вирок міського суду щодо засудженого в частині призначеного покарання скасовано.

Призначено покарання ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі.

В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений, ставить питання про зміну вироку апеляційного суду, пом`якшення призначеного покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України. Зазначає, апеляційним судом не враховано тих обставин, що він повністю повернув викрадене майно та розкаявся у вчиненому злочині. Призначене покарання за вироком апеляційного суду невідповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За вироком суду 11 квітня 2015 року ОСОБА_6 , таємно проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно викрав належне ОСОБА_7 майно, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2950 грн.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив доводи скарги засудженого та вважав, що скарга задоволенню, а вирок апеляційного суду скасуванню не підлягають, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України ґрунтуються на доказах, зібраних відповідно до вимог КПК України та у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи скарги засудженого про суворість призначеного покарання, є необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання винному апеляційний суд виходив із названих вимог закону, врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини злочину, наслідки його вчинення, дані про особу засудженого.

Враховано обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, ОСОБА_6 визнав вину, розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував заподіяну шкоду.

Разом із тим, за даними про особу обвинуваченого, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів.

Судимість ОСОБА_6 у встановленому законом прядку не знята і не погашена. Тому вчинення ОСОБА_6 повторно тяжкого корисливого злочину свідчить про те, що попереднє призначене йому покарання не досягло своєї мети, як це передбачено ст. 50 КК України.

Призначаючи винному покарання в мінімальному розмірі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, суд наряду із тяжкістю злочину, негативними даними про особу ОСОБА_6 у повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, на які є посилання у касаційній скарзі.

Вирок апеляційного суду належно мотивований та відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Законних підстав для зміни вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання внаслідок його суворості, як це вимагає ст. 414 КПК України колегія суддів не вбачає.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає доводи скарги засудженого безпідставними, а касаційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.
Доводи касаційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на інші порушення вимог закону, які були би підставами для зміни або скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 433-438 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області від 26 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_1