Кримінальне провадження № 274/3946/15-к
Провадження №1-кп/0274/370/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

обвинуваченого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судового засідання Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000404 від 23.07.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Забороче, Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.3 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину за наступних обставин.

20 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 молодший сержант ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15 серпня 2014 року №2 молодшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , на всі види забезпечення, призначено на посаду топогеодезиста-оператора радіолокаційної станції другого радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Так, під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, молодший сержант ОСОБА_5 , під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, 24 вересня 2014 року військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, без дозволу командування та поважних причин, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, її незалежності та територіальної цілісності, та самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував.

23 липня 2015 року молодший сержант ОСОБА_5 з`явився до вказаної військової частини та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Вказані дії ОСОБА_5 , які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць, кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.407 ч.3 КК України.

01 вересня 2015 року в м. Бердичеві між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 і його захисником ОСОБА_4 , з іншого боку, в рамках кримінального провадження щодо останнього за №0000404 від 23.07.2015 року, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту вказаної угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.3 КК України, щиро розкаявся, а також погодився на призначення йому покарання за ст.407 ч.3 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, - у виді штрафу в розмірі 1180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20060 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 ствердив визнання вини у скоєнні інкримінованого діяння та заявив клопотання про затвердження судом укладеної угоди.

Прокурор та захисник укладену угоду також підтримали, вважають, що вона відповідає закону і підлягає затвердженню.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження щодо останнього за №0000404 від 23.07.2015 року, відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 472 КПК України та вимогам Кримінального кодексу України.

Так, вказана угода укладена у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочину середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам. Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано органами досудового розслідування за ст.407 ч.3 КК України. Зважаючи на те, що обвинувачений свою винуватість визнав, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, своїми діями матеріальної шкоди не заподіяв, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має сім`ю та двох малолітніх дітей на утриманні, застосування щодо нього положень ст.69 КК України та визначення йому покарання з переходом до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції частини третьої статті 407 КК України є також обґрунтованим.

Умови укладеної угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси її сторін або інших осіб. У суду немає сумнівів у наявності добровільної згоди на укладення та затвердження угоди.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Арешт на майно обвинуваченого або інших осіб не накладався.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.369-371, 374, 376, 474-475КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 01 вересня 2015 року в м. Бердичеві між прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 і його захисником ОСОБА_4 , з іншого боку, в рамках кримінального провадження щодо останнього за №0000404 від 23.07.2015 року.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ст.407 ч.3 КК України та призначити йому покарання за даною статтею, із застосуванням положень ст.69 ч.1 КК України та переходом до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті, а саме у виді штрафу в розмірі 1180 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20060 гривень.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

прокурором - виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1