справа № 208/5365/15-к
№ провадження 1-кп/208/429/15
ВИРОК
Іменем України
13 листопада 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючий, одружений, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.12.2014 року Заводським райсудом м. Дніпродзержинська за ст. 164 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт,
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.12.2014 року ОСОБА_6 засуджений за ст. 164 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт.
06.04.2015 року ОСОБА_6 прибув до Баглійського МВ КВІ Заводського району м. Дніпродзержинська, де його ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та попереджено про відповідальність за ухилення від відбування покарання.
Відповідно до направлення № 1344 від 06.04.2015 року та наказу № 51 «Про призначення суспільно-корисних безоплатних робіт для виконання покарання у вигляді громадських робіт», засудженого ОСОБА_6 з 07.04.2015 року направлено для відбуття покарання в ТОВ «Стелла»
З 07.04.2015 року ОСОБА_6 відпрацював в ТОВ «Стелла» згідно графіка 32 години, а у подальшому, 20.04.2015 року, 21.04.2015 року, 22.04.2015 року, для відбуття покарання без поважних причин не прибув, таким чином, без правових підстав на відстрочку від відбування покарання умисно ухилився від відбуття громадських робіт.
У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини він розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суду пояснив, що у грудні 2014 року його засуджено за ст. 164 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт. На виклик для відбуття покарання з`явився та відбув 32 години. Потім йому подзвонив знайомий та запропонував роботу з укладки тротуарної плітки у місті. Він погодився так як йому потрібно заробляти гроші собі на життя, на утримання неповнолітнього сина, тобто виконувати рішення суду щодо сплати аліментів. На його пропозицію щодо перенесення відбуття покарання на зимовий період, КВІ відмовило. На його пропозицію наняти за зароблені ним гроші іншого працівника, йому також відмовлено.
Вину визнає повністю, щиро кається у скоєному.
Враховуючи клопотання обвинуваченого про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом підсудного, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ст. 389 ч.2 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою засудженою до цього покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини, щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, враховує характер та обставини скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав, позитивно характеризується за місцем мешкання, враховує обставини що пом`якшують та обтяжують покарання, принцип індивідуалізації покарання, та вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання з випробуванням.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у скоєнні пред`явленного обвинувачення за ст. 389 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
Відповідно до ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання частково, у вигляді 10 днів обмеження волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.12.2014 року, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 року 10 днів обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом випробувального строку:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
Заходом забезпечення кримінального провадження ОСОБА_4 залишити запобіжний захід - особисте зобов`язання.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1