11-сс/775/397/2015(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2015 року про задоволення клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Донецькій області ОСОБА_8 та застосовано відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, такого, що раніше судимості не мав, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою у Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області строком на 20 днів, тобто до 25 листопада 2015 року включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и л а:

в провадженні слідчого в ОВС СВ УСБ України в Донецькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного 30 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000443, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що в період з грудня 2014 року по вересень 2015 року ОСОБА_7 на території Донецької області, що не підконтрольна уряду України, а саме на території с. Безіменного Новоазовського району Донецької області, брав участь в непередбаченому законом збройному формуванні терористичної організації «ДНР» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під командуванням бойовика з позивним « ОСОБА_9 » ( ОСОБА_10 , житель м. Маріуполя). Під час проходження військової служби у вказаному підрозділі отримав військову форму одягу та особисту зброю автомат системи Калашникова та набої до нього. Під час служби у вказаному непередбаченому законом збройному формуванні ОСОБА_7 проходив підготовку з володіння стрілецькою зброєю. У період часу з грудня 2014 року по вересень 2015 року здійснював фільтраційні заходи на блокпостах терористичної організації «ДНР» з метою виявлення про-українсько налаштованих громадян. Під час своєї протиправної діяльності ОСОБА_7 використовував позивний « ОСОБА_11 ». Також в складі групи із восьми чоловік виїжджав у с. Широкіне з метою обстрілів позицій ЗС України із гранатомета «АГС», під час обстрілів завантажував боєкомплект та споряджав АГС гранатами. Практично весь час військової служби у взводі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » дислокувався в с. Безіменне Новоазовського району Донецької області.

06 листопада 2015 року о 22.40 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07 листопада 2015 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

09 листопада 2015 року слідчий в ОВС СВ УУСБ України в Донецькій області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням, погодженим з прокурором відділу нагляду прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2015 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 20 днів.

Не погодивши із судовим рішенням, захисник ОСОБА_6 , діючий в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 оскаржив його.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді від 09 листопада 2015 року скасувати й постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів своєї апеляції посилається на те, що стороною обвинувачення суду не надано і в судовому засіданні не досліджено достатньо вагомі докази скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а документи, на які послався суд в постановленому судовому рішенні, як на докази вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, частково є недопустимими, у відповідності з кримінальним процесуальним законом, і фактично ніяких доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 не містять.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника в інтересах підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який, у свою чергу, відстоював законність і обґрунтованість судового рішення та просив залишити його незмінним, перевіривши матеріали справи й обговоривши апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстави вважати, що існує, хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

При судовому розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу суд перевірив відповідність змісту подання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у поданні слідчого підстав для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема, колегія суддів погоджується із висновком районного суду про доцільність врахування того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти громадської безпеки, за який Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, у зв`язку із чим може змінити місце свого проживання, в тому числі шляхом переїзду за межі території Донецької області або на територію, яка тимчасово непідконтрольна урядові України терористична організація «ДНР».

Окрім цього, на даний час органом досудового розслідування не встановлені всі особи з числа учасників терористичної організації «ДНР», які сприяли переміщенню ОСОБА_7 на територію, непідконтрольну урядові України та подальшого його вступу до терористичної організації «ДНР», а також інші причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, особи.

Разом із тим, суд з урахуванням всіх обставин, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що зважаючи на те, що для детальної перевірки показань ОСОБА_7 щодо непричетності до інкримінованого правопорушення, а також інших обставин, визначив необхідний та достатній строк тримання під вартою у виді 20 днів.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя правомірно та мотивовано задовольнив клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи, а тому доводи захисника про необґрунтованість висновків суду нічим не підтверджені.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при обранні виду запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , виходячи з самої тяжкості обвинувачення, обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 листопада 2015 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного захід у виді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтС України в Донецькій області строком на 20 днів, тобто до 25 листопада 2015 року включно, без визначення розміру застави, залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3