Дата документу 04.11.2015
Справа № 501/6462/14-к
Іллічівський міський суд Одеської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іллічівську Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001466 від 11.12.2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівська Одеської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

04 листопада 2014 року Іллічівським міським судом Одеської області за ст.ст.358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 190 ч.1, 190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки відповідно до ст.75 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2014 року, приблизно о 12-00 годин, біля будинку №6-б, по вул.К.Маркса, в м.Іллічівську Одеської області, ОСОБА_8 умисно, незаконно, для особистого вживання, без мети збуту придбав шляхом привласнення знайденого особливо небезпечний наркотичний засіб - героїн (діацетилморфін), масою 0,012г, який з тією ж метою зберігав при собі до 15-50 годин того ж дня, до виявлення та вилучення працівниками міліції наркотичного засобу під час його затримання в під`їзді №2 будинку АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому злочину, не оспорював фактичні обставини справи та показав суду, що 10 грудня 2014 року він в м.Іллічівську знайшов наркотичний засіб героїн, який з метою вживання зберігав при собі до того часу, як його затримали працівники міліції в під`їзді будинку.

Обвинувачений також показав суду, що він добровільно, а не вимушено звернувся до медичних закладів для лікування від наркоманії, пройшов курс лікування.

Дослідивши докази у справі, суд доходить таких висновків.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім його показів, підтверджується дослідженими судом матеріалами справи:

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього (а.с.117), відповідно до якого 10 грудня 2014 року в під`їзді №2 будинку АДРЕСА_2 , у ОСОБА_8 вилучено речовину, яка зі слів ОСОБА_8 є героїном,

- висновком експертизи, згідно якого вилучена у обвинуваченого речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом героїном (діайцетилморфіном), масою 0,012 г (а.с.91).

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями, скоїв злочин, передбачений ст.309 ч.1 КК України, - незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Згідно ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України.

Обвинувачений надав суду медичні довідки про проходження ним лікування від наркоманії в лікувальних закладах, що, на думку обвинуваченого, слугувало підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до ч.4 ст.309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник не заявляли клопотання про застосування ч.4 ст.309 КК України, тому суд досліджує обґрунтованість доводів обвинуваченого під час постановлення вироку.

Так, відповідно до висновку наркологічної експертизи (а.с.84) ОСОБА_8 страждає на опійну наркоманію, потребує примусового лікування від наркоманії та воно йому не протипоказано.

Згідно довідки лікаря-нарколога поліклініки №1 державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України» ОСОБА_8 добровільно звернувся 27 квітня 2015 року до наркологічного кабінету поліклініки для проходження курсу лікування від наркоманії (а.с.110).

Згідно довідки благодійної організації «Християнський реабілітаційний центр «Благодать» ОСОБА_8 з 08 лютого 2015 року по 08 березня 2015 року пройшов добровільну психо-соціальну реабілітацію от наркотичної залежності у реабілітаційному центрі (а.с.111).

Згідно довідки «Медичного центру «ВІ-ТА» ОСОБА_8 з 11 вересня 2015 року по 19 вересня 2015 року пройшов добровільно лікування від наркоманії (а.с.141).

Однак суд вважає, що обвинувачений не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності з огляду на таке.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно вона ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такій спосіб від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що обвинувачений страждав на опійну наркоманію та потребував лікування від неї, про що свідчить висновок наркологічної експертизи.

Однак суд вважає, що обвинувачений мав за мету не вилікуватися від наркоманії, а ухилитись у такій спосіб від кримінальної відповідальності.

Висновки суду підтверджуються наступним.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 25 травня 2012 року ОСОБА_8 звільнявся від кримінальної відповідальності за діяння, передбачене ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України у зв`язку із добровільним зверненням до лікувального закладу і проходженням лікування від наркоманії (а.с.97).

Таким чином, обвинуваченому вже надавалася можливість вилікуватися від наркоманії, однак обвинувачений знову вчинив той самий злочин, і це, на думку суду, свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка лікар-нарколог ОСОБА_9 показав суду, що він працює лікарем-наркологом державного закладу «Іллічівська басейнова лікарня на водному транспорті МОЗ України». 27 квітня 2015 року до наркологічного кабінету поліклініки для проходження курсу лікування від наркоманії звернувся ОСОБА_8 , який в той же день був оформлений на денний стаціонар. ОСОБА_8 придбав усі необхідні для лікування ліки та 28 і 29 квітня 2015 року з`являвся до наркологічного кабінету, але 29 квітня 2015 року подзвонив та повідомив про те, що він відмовляється від лікування, так як судом, який розглядав питання щодо його звільнення від кримінальної відповідальності, прийняте позитивне для нього рішення. У зв`язку із відмовою від лікування в той же день ОСОБА_8 був виписаний зі стаціонару з мотивів порушення режиму лікування. 05-06 травня 2015 року ОСОБА_8 , прийшовши до наркологічного кабінету, заявив про бажання продовжити лікування, був обурений тим, що його виписали зі стаціонару.

Показання свідка ОСОБА_9 свідчать про ставлення обвинуваченого до лікування як до засобу уникнення кримінальної відповідальності.

Саме таких висновків дійшла колегія суддів апеляційного суду Одеської області, які викладені в її ухвалі від 09 червня 2015 року (а.с.57), якою скасоване попереднє судове рішення суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні, яким ОСОБА_8 був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України (а.с.41).

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше судимий (а.с.87, 100), за місцем мешкання характеризується як особа, щодо якої скарг не надходило (а.с.89), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (а.с.82, 83).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та сприяння досудовому розслідуванню та суду у встановленні істини у справі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом, з урахуванням меж пред`явленого йому обвинувачення (а.с.148), не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, вчинення ним кримінального правопорушення в період іспитового строку, призначеного попереднім вироком суду та вважає, що йому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Покарання обвинуваченому слід призначити, застосувавши ст.71 КК України, оскільки він скоїв злочин у період іспитового строку, призначеного попереднім вироком суду.

За тих самих підстав суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі лише в ізоляції від суспільства, оскільки він раніше судимий, на шлях виправлення не став, скоїв злочин у період іспитового строку, призначеного попереднім вироком суду, тому не знаходить підстав для застосування до нього ст.75 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України,

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_8 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 04 листопада 2014 року, остаточно визначивши обвинуваченому покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому обчислювати з 04 листопада 2015 року.

Зарахувати обвинуваченому в строк відбування покарання час його тримання під вартою з 03 по 04 березня 2015 року (а.с.104, 26).

Речові докази: наркотичні засоби (а.с.86),- знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя