Справа № 335/3156/13-к 1-кп/335/91/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2013 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Геєць Ю.В.,

за участю прокурора Купенко А.В.,

за участю захисника ОСОБА_1,

при секретарі Ровенській В.В.,

провівши в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 11.01.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2013 року в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з прокуратури міста Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК України, внесеному в ЄДРДР за № 0000028 від 11.01.2013 року.

Відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень зазначений обвинувальний акт отриманий головуючою суддею.

В якості запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_2 на стадії досудового слідства обрано особисте зобовязання.

Вислухавши думку прокурора, захисника, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідають вимогам цього Кодексу.

Ст. 291 КПК України визначає вимоги до обвинувального акту та додатків до нього.

Крім того, відповідно до ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який відповідно до ст. 109 КПК України повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Проте, слідчим який складав обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування ці вимоги кримінального-процесуального закону були порушені.

При складанні обвинувального акту порушено вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, згідно з якими у ньому мають бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які слідчий вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З викладених вимог, які є обов'язковими до виконання, вбачається, що кожним діям, які становлять склад правопорушення, має бути надана окрема правова кваліфікація, що також вбачається із буквального тлумачення вказаної норми, оскільки передбачено викладення фактичних обставин та правову кваліфікацію фактичних обставин кримінального "правопорушення", а не правопорушень у цілому.

Крім того, слідчий, зазначаючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, зазначив, що умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, виготовлення, зберігання й перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Разом з цим, зазначаючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне виготовлення та перевезення з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, слідчим в обвинувальному акті не зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення за даними кваліфікуючими ознаками та не сформулювано обвинувачення.

Також встановлено, що обвинувальний акт не містить посилання на умисність дій особи, що є обов'язковим.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у пунктах 7 та 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.06.2010 року „Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки передбачене у відповідних статтях (частинах статей) особливої частини КК України вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки. При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію. З урахуванням положень частини першої статті 33 КК України це правило застосовується, зокрема, і тоді, коли особа вчинила декілька тотожних злочинів (злочинів одного виду), які утворюють повторність, але перший із них не має кваліфікуючих ознак. У таких випадках перший злочин кваліфікується за частиною першою відповідної статті Особливої частини КК України, а один чи декілька наступних за відсутності інших кваліфікуючих ознак - за частиною другою цієї статті за ознакою вчинення його (їх) повторно.

Таким чином, із врахуванням викладених принципів, слідчий згідно з вимогами у п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України мав надати правову кваліфікацію фактичним обставинам вчинення кожного із кримінальних правопорушень, розмежувати, які ж саме дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, коли вчинено перші злочини, а коли наступні, відповідно кваліфікуючи дії обвинуваченого за ознакою „повторності або без неї, але цього зроблено не було.

Крім того, долучений до обвинувального акту в якості додатку реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні не відповідає вимогам Закону, оскільки у ньому в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України не вказано всі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування, якими згідно з ч. 3 ст. 110 КПК України є всі постанови винесені слідчим та прокурором під час досудового розслідування.

Так, не зазначено навіть про рішення керівника відповідного органу прокуратури згідно з ч. 1 ст. 37 КПК України щодо визначення прокурора чи групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, що ставить під сумнів обґрунтованість та законність затвердження прокурором Купенко А.В. обвинувального акту у цьому провадженні, а також про рішення керівника органу досудового розслідування згідно з ч. 2 ст. 39 КПК України щодо визначення слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування.

Крім того, в порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повному обсязі зазначені процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, зокрема, що стосується повідомлення підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, відсутня інформація про час проведення всіх процесуальних дій, що унеможливлює суд під час розгляду справи встановити повний та послідовний порядок здійснений відповідних процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано в повному обсязі про вчиненні процесуальні дії, оскільки зазначено лише назву такої дії, але не вказано в якому місці та за участю яких учасників її проведено. Також, не вказано яким саме слідчим проведено певну слідчу дію. Не вказано коли було закінчено досудове розслідування справи.

Крім зазначеного, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні будь-які дані про наявність речових доказів у вказаному кримінальному провадженні та процесуального рішення слідчого, яким визначено їх речовими доказами та порядок зберігання, а саме - об'єкту кримінально протиправних дій ОСОБА_2 (наркотичного засобу), який може бути використаний як доказ факту чи обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_2 був обраний запобіжний захід у виді особистого зобовязання.

Разом з цим, у вказаному реєстрі у порушення вимог п. 3 ч. 2 ст.109 КПК України відсутні дані про строк застосування заходу забезпечення кримінального провадження, у звязку з чим суд позбавлений можливості вирішити питання щодо продовження строків раніше обраного запобіжного заходу, також перевірити чи не порушено обвинуваченим обраного запобіжного заходу з метою його заміни на більш суворий.

Також в даному випадку знехтувано вимогами п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України: у обвинувальному акті не вказано місце складання та затвердження обвинувального акта.

Вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 109, 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 109, 291, 314 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 11.01.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, повернути прокурору прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3, який затвердив обвинувальний акт.

Ухвала про повернення обвинувального акта прокурору може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи діб з моменту її проголошення.

Головуючий суддя Ю.В. Геєць