Справа № 536/2581/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, працюючого ПАТ «АвтоКрАЗ, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор прокуратури Кременчуцького району ОСОБА_3 01 грудня 2015 року звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з обвинувальним актом у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України.

02 грудня 2015 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області призначене підготовче судове засідання на 11 грудня 2015 року, яке у зв`язку з неявкою обвинуваченого було відкладено до 14 грудня 2015 року.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні вважав, що є підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Одночасно ним заявлене клопотання про виклик свідків згідно наданого списка.

Захисником ОСОБА_7 заявлено письмове клопотання про повернення обвинувального акта прокурору внаслідок його невідповідності вимогам КПК України.

Зокрема, сторона захисту вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам пунктів 5,9 частини 2 статті 291 КПК України. Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого статтею 128 КК України містить необережну форму вини та не містить вимог щодо наявності умислу. Усупереч вимог статей 24,25,128 КК України в обвинувальному акті дослівно вказано: «Своїми умисними діями, що виразилися у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України».

Також захисник вважав, що обвинувальний акт складений прокурором 18 листопада 2015 року, але після вказаної дати приймалися інші процесуальні рішення, виносилися постанови від 25,26 листопада 2015 року про відмову в задоволенні клопотань сторони захисту у закритті кримінального провадження та у проведенні ряду слідчих дій. В цьому сторона захисту вбачає порушення пункту 9 частини 2 статті 291 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, який вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, думку потерпілої ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 , що прокурором була допущена описка, яку можливо виправити шляхом внесення змін до обвинувачення на стадії судового розгляду, думку обвинуваченого, який підтримав клопотання захисника, перевіривши обвинувальний акт, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Цих вимог закону прокурором не було дотримано.

Диспозиція статті 128 КК України передбачає відповідальність за необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Натомість прокурором в обвинувальному акті був зроблений висновок, що своїми умисними діями, що виразилися у необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 128 КК України, чим вступив у суперечність.

Суб`єктивна сторона складу цього злочину може виявлятися лише у формі злочинної самовпевненості чи злочинної недбалості

Відповідно до статті 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідки, виражене у формі умислу або необережності.

Стаття 25 КК України визначає поняття необережності та її види, а стаття 24 КК України визначає умисел і його види.

Роблячи свій висновок про дії ОСОБА_6 , прокурор одночасно застосовує вказані норми Кримінального кодексу України, які за своєю юридичною природою не можуть застосовуватись одночасно.

Таким чином, посилання захисника на вказаний вид порушення є обґрунтованим.

Що стосується посилання захисника на порушення прокурором п.9 ч.2 статті 291 КПК України, воно є необґрунтованим, так як обвинувальний акт складений 04 грудня 2015 року, а 18 листопада 2015 року, на що вказував захисник, була пред`явлена підозра ОСОБА_6 і в цей день обвинувальний акт не складався.

За таких обставин клопотання захисника підлягає задоволенню частково.

Тому суд з підстав п.3 ч.3 статті 314 КПК України приймає рішення про повернення обвинувального акту, який не відповідає вимогам цього Кодексу, прокурору.

У зв`язку з поверненням обвинувального акта прокурору, суд відмовляє прокурору та захиснику у їх клопотаннях про виклик свідків у судове засідання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 291,314,371,372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 за статтею 128 КК України повернути прокурору прокуратури Кременчуцького району ОСОБА_3 .

У задоволенні клопотання прокурора та захисника про виклик свідків в судове засідання відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення через Кременчуцький районний суд.

Суддя ОСОБА_1