Провадження № 11-кп/780/1406/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 08.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
8 грудня 2015 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄДРДР за № 0002618 від 30 червня 2015 року за апеляційними скаргами потерпілого та обвинуваченого на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2015 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткових мінімумів доходів громадян - 8500 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та цивільний позов потерпілого, який задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Згідно вироку, 29 червня 2015 року близько 22 години 40 хвилин, ОСОБА_7 керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Citroen Jumpy», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Січневий прорив у м. Біла Церква по проїзній частині, що має дві смуги для руху в одному напрямку, наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиць Січневий прорив Турчанінова, в порушення вимог п.п. 1.3,1.5, 2.3 б,10.1 ПДР України, був не уважним, не вірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, розпочав виконувати маневр повороту ліворуч з головної на прилеглу вулицю та допустив зіткнення з автомобілем марки « Chevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку по головній дорозі у своїй смузі руху по напрямку до вул. Сквирське шосе у м. Біла Церква.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля « Chevrolet Aveo» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений, не оспорюючи кваліфікацію скоєного та обставини справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити, в частині застосування додаткового покарання та в частині вирішення цивільного позову на користь ОСОБА_8 , розмір моральної шкоди зменшити до 18 000 грн., що відповідає розміру заробітної плати ОСОБА_8 отриманої ним за 12 місяців роботи за максимальною ставкою, відповідно до довідки про доходи з основного місця роботи, за серпень 2015 року.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до ст. ст. 1188, 1190 ЦК України, разом з ОСОБА_7 відшкодовувати моральну шкоду має водій іншого автомобіля - ОСОБА_9 . Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що обвинувачений безробітний, не має постійних доходів, але змушений утримувати велику родину за рахунок власних збережень. Просить звернути увагу, що стягнення з нього такої суми призведе до різкого зниження рівня соціального забезпечення родини у складі 6 осіб, серед яких є малолітня дитина, менше одного року та пристарілий ОСОБА_10 . Крім того, судом першої інстанції необґрунтовано застосовано додаткове покарання до обвинуваченого, оскільки протягом багатьох років, автомобіль являвся основним засобом отримання доходів на утримання родини. Позбавлення права керування транспортними засобами на 2 роки, призведе до неможливості працевлаштування, що негативно відіб`ється на матеріальному стані його родини, моральному та емоційному стані самого обвинуваченого та втрати ним відповідної кваліфікації водія. Просить звернути увагу на те, що подібний інцидент відбувся з ним вперше.

Потерпілий також подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди грошові кошти в сумі 80 000 грн.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що після ДТП та перенесеними в зв`язку з нею травмами в нього почала постійно боліти нога, голова, не закривається ліве око через травму повіка, він став невпевнений в собі, замкнений та дратівливий. Вважає, що враховуючи характер та обсяг заподіяних моральних страждань, з урахуванням вини засудженого та істотності вимушених змін у його житті, зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, керуючись принципами розумності та справедливості, вважає, що моральна шкода повинна становити 80 000 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого обвинувачений просить залишити апеляцію без задоволення. Зазначає, що вимоги висунуті апелянтом є надуманими на грунті психоемоційного виснаження в зв`язку з перебільшенням наслідків ДТП. Вважає, що потерпілий намагається отримати матеріальну вигоду для себе та своєї родини за рахунок інших. Причиною таких висновків є відсутність будь-якої комунікації з обвинуваченим, та спроб врегулювати дане питання позасудовим шляхом, домовившись про додаткову компенсацію витрат на лікування та реабілітацію.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений та потерпілий не прибули, про дату час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, участь їх в даному судовому засіданні згідно з вимогами КПК України для них не є обов`язковою, а тому колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду даного кримінального провадження за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого і просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду 1-ї інстанції про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відповідає встановленим фактичним обставинам справи, які не заперечуються самим обвинуваченим. Дії ОСОБА_7 судом правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, що не оспорюється і в поданих апеляційних скаргах, а тому обставини скоєного кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг щодо розміру задоволеного цивільного позову то, як видно із вироку суду, при вирішенні питання стосовно відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги кримінального процесуального законодавства та обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому середньої третини лівої великої гомілкової кістки, струсу головного мозку, ран на обличчі: навколо очних синців, часткового вивороту верхньої повіки лівого ока для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк, більше ніж 3 місяці.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, яка передбачає відшкодування моральної шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Однак, відповідно до зазначених вимог, всупереч твердженню в апеляції обвинуваченого, водій автомобіля ОСОБА_9 , як власник джерела підвищеної небезпеки в даному випадку не може нести відповідальність, оскільки наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, який був пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_9 , спричинені, як встановлено судом, і не оспорюється учасниками процесу, спричинені внаслідок дії іншого джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля під керуванням водія ОСОБА_7 і саме допущені яким порушення Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали по даному кримінальному провадженню.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом першої інстанції в повному обсязі враховано характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат та стан здоров`я потерпілого. Зокрема те, що потерпілий тривалий період лікувався, неодноразове оперативне втручання, в результаті травми тривалий час був обмежений в пересуванні, потребує подальшого лікування.

Враховуючи наведені обставини та доводи наведені судом при мотивуванні прийнятого рішення про часткове задоволення цивільного позову потерпілого колегія суддів вважає, що розмір суми відшкодування моральної шкоди, який необхідно стягнути ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в розмірі 50 000 грн. відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і достатніх підстав, як для збільшення суми стягнення про ставить питання потерпілий так і її зменшення, про що відповідно просить обвинувачений, не має.
Щодо доводів апеляції обвинуваченого про необґрунтованість призначення обвинуваченому додаткового покарання, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Колегія суддів вважає, що покарання засудженому призначене із дотриманням вимог ст. 65 КК України. Як вбачається із вироку, при призначенні покарання суд врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу засудженого, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують. Із урахуванням цих даних суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про можливість призначення засудженому покарання у виді штрафу.

Незважаючи на позитивні характеристики та наявність пом`якшуючих обставин, з врахуванням того, що обвинувачений допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху в наслідок чого відбулася дорожньо транспортна пригода в результаті якої постраждала людина, колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність застосування до ОСОБА_11 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає вирок без змін, а апеляції обвинуваченого та потерпілого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілого залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4