Справа № 452/1916/15-к
Провадження № 1-кп/452/176/2015
ВИРОК
іменем України
10 грудня 2015 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, інваліда 2 групи, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого 11.11.2013 року Мостиським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн.;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , 20.01.2015 року біля 18 години 20 хвилин, рухаючись по автодорозі «Мостиська-Самбір», разом із невстановленою слідством особою, на початку с. Викоти Самбірського району Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, вийшов із автомобіля в якому він їхав, напроти ОСОБА_6 , який в цей час йшов по даній дорозі із с. Максимовичі Самбірського району Львівської області та вів велосипед, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наніс йому удар кулаком в ділянку сонячного сплетіння, після чого відкрито викрав у нього портмоне в якому було 500 гривень та мобільний телефон марки «Нокіа 101» вартість якого, згідно з висновком товарознавчої експертизи № 9/128 від 17.03.2014 року становить 688 гривень 65 коп., чим заволодів майном потерпілого на суму 1188 гривень 65 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнав та показав, що 20.01.2015 року ввечері біля 19.30-20.00 год. він повертався із Польщі, перебував за кермом автомобіля марки «Рено Лагуна», що знаходився на польській реєстрації. Це не був бус. По дорозі взяв у салон трьох пасажирів. Коли заїхав у с. Викоти, то побачив автомобіль і біля нього бігав якийсь мужчина. Подумав, що його висадили з машини. Даний автомобіль різко поїхав в сторону Самбора, а цей мужчина почав перебігати і зупиняти усі автомобілі. Він рухався у напрямку до цього мужчини, ним виявився потерпілий. Той біжить до нього назустріч, намагається зупинити. Він його об`їжджає. Потім він зупинився щоб подивитись що сталось. Відкрив двері машини. Потерпілий перебував у нетверезому стані, кудись йшов. Зауважив на дорозі телефон без кришки і батареї та рукавицю. Піднявши даний телефон він сів за кермо свого автомобіля і поїхав. Привізши телефон додому, вставив у нього свою батарею. В подальшому його включив. Стартовий пакет не витягував. Через два дні по цьому телефоні передзвонила якась дівчина і повідомила, що даний телефон належить її батьку та просила його повернути. Домовились про зустріч. Однак коли під час розмови вона повідомила, що крім телефону там були ще гроші, документи і почались погрози з її боку, він вибив дзвінок і виключив телефон.

Цей телефон був завжди з ним. На другий день він їхав по своїх справах і у нього зупинився автомобіль, оскільки закінчилась соляра. Це було по вул. Комарова. Він підійшов до знайомої йому людини, це свідок якого викликають у судові засідання, і попросив позичити 100 гривень, щоб заправити автомобіль. Той відмовив йому, на що він запропонував знайдений телефон під заставу в обмін на гроші. Даний телефон просив не продавати, а просто в себе потримати до повернення ним грошей. Через тиждень зустрів спільного зі свідком знайомого, який повідомив йому, що той включив телефон, почав ним користуватись і з приводу цього телефону його допитували у міліції. Він того ж дня поїхав у міліцію і розповів про телефон, де знайшов, кому віддав.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 не визнав вини, його винуватість стверджується слідуючими доказами:

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що із обвинуваченим до дня інциденту знайомий не був. 20.01.2015 року біля 19 години він йшов із с. Максимовичі Самбірського району і вийшовши з польової дороги на асфальтовану, йшов по обочині з правої сторони. Пройшовши біля 150-200 метрів, зауважив що біля нього зупинився бус. З даного автомобіля вискочили двоє мужчин і вдарили його. Це був обвинувачений і інший мужчина. У нього викрали портмоне і мобільний телефон. Телефон у міліції йому повернули.

ОСОБА_5 знаходився на пасажирському сидінні у салоні автомобіля. Хто наносив йому удари він не зрозумів, також не знає хто із цих мужчин забрав у нього портмоне. Мужчина який знаходився на пасажирському сидінні в автомобілі, штовхнув його в груди. Тілесних ушкоджень він не знімав, у нього їх не було. Категорично ствердив, що саме ОСОБА_5 був тією людиною яка разом з іншим мужчиною викрали у нього гроші і портмоне, також добре пам`ятає, що обвинувачений штовхнув його в груди.

Показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що з обвинуваченим знайомий, відносини нормальні. Не пригадує точної дати, ОСОБА_5 підійшов до нього і пояснив, що у нього зупинився автомобіль, оскільки закінчилось пальне, а у нього немає коштів на заправку, та попросив йому їх позичити. Він відповів, що немає. Тоді той запропонував телефон, який він знайшов і декілька днів користувався, під заставу коштів. Дані кошти він взявши у свого дідуся, позичив обвинуваченому 100 гривень. ОСОБА_5 просив не продавати телефон.

Він почав користуватись телефоном. За тиждень до нього прийшли працівники міліції і повідомили, що він вкрав телефон. Він признавався, що це не він.

Даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, які внесені 03.02.2015 року, де подана фабула кваліфікації дій обвинуваченого. ( а.с. 47).

Даними заяви ОСОБА_6 , згідно якої відомо, що мав місце факт відкритого викрадення мобільного телефону марки «Нокіа» та портмоне з грошима, який був здійснений невідомими особами по відношенню до потерпілого, що мав місце 20.01.2015 року біля 18 години 20 хвилин на початку с. Викоти на автодорозі Самбір-Мостиська. ( а.с. 48).

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.02.2015 року, де потерпілий в особі ОСОБА_5 впізнав особу, яка пограбувала його 20.01.2015 року в групі з іншою особою та фото таблицею до неї. ( а.с. 49-52).

Даними висновку експерта № 9/128 від 17.03.2014 року, згідно якому відомо, що загальна ринкова вартість представленого на експертизу мобільного телефону торгової марки «Нокіа» моделі «101» ІМЕІ: НОМЕР_1 ІМЕІ: НОМЕР_2 , чохла до мобільного телефону, карти пам`яті типу « Micro SD» об`ємом 2 GB, за умови, що з моменту скоєння злочину до моменту представлення на дослідження їх товарний стан не змінився, станом на 17.03.2015 року, становила 688 (шістсот шістдесят вісім) гривень 65 коп. (а.с. 59-60).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.06.2015 року який проводився на автодорозі «Мостиська-Самбір» в с. Викоти із 15.30 год. до 16.00 год., в ході якого потерпілий розказав і показав як було викрадено у нього мобільний телефон і портмоне та додатком до протоколу. (а.с. 77-84).

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що 20.01.2015 року він зустрівши на дорозі потерпілого ОСОБА_6 не викрадав у нього мобільного телефону і портмоне та не застосовував по відношенню до нього фізичної сили і не надає їм віри, а розцінює як намагання ОСОБА_5 уникнути кримінальної відповідальності. Його показання спростовуються показаннями потерпілого, свідка та даними протоколу впізнання та протоколу проведення слідчого експерименту.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я відповідно до представлених копій медичних документів, що наявні у справі, він являється інвалідом дитинства другої групи.

Враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 11.11.2013 року щодо ОСОБА_5 виконувати самостійно, згідно ст. 72 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту взяття під варту у порядку виконання вироку.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для засудженого в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Суддя