АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1516/15 Справа № 207/847/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000248, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, громадянин України, який не працює, освіта середня технічна, не одружений, неповнолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1. 31 серпня 2005 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 , ч. 1 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки ;
2. 24 листопада 2005 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки ;
3. 22 січня 2007 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19 березня 2011 року по відбуттю строку покарання, -

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4, 9, 13 ч.2 ст. 115 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_10
потерпілого ОСОБА_11
В с т а н о в и л а:
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 4, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1 511 грн. 70 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Згідно вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним та йому призначено покарання за те, що він 20 грудня 2014 року в період з 04.00 до 05.00 годин на ґрунті особистих неприязних стосунків до своєї матері ОСОБА_12 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння їй смерті. З цією метою ОСОБА_6 зайшов до кімнати, де знаходилась ОСОБА_12 , взяв наявний у квартирі кухонний ніж та підійшов до матері, яка лежала на ліжку і, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство з особливою жорстокістю, ОСОБА_6 , утримуючи ніж в руці, наблизився до ОСОБА_12 та почав наносити потерпілій численні удари вказаним ножем, завдавши не менше 16 ударів у тулуб, спричинивши ножові поранення лівої лопатки, ключичної ділянки, грудної клітини, черевної порожнини та правої руки. Під час нанесення ударів ОСОБА_12 , відчуваючи спричинення болю, почала прикривати свою грудну клітину руками та кричати, благаючи ОСОБА_6 припинити наносити їй удари. У свою чергу ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що завдає потерпілій особливих фізичних страждань, діючи з особливою жорстокістю, продовжував наносити численні удари ножем ОСОБА_12 , спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті потерпілої.
Крім того, 20 грудня 2014 року приблизно о 07.00 годині до зазначеної квартири за вказаною адресою прийшов ОСОБА_13 співмешканець ОСОБА_12 . В свою чергу ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, зустрів його в коридорі зазначеної квартири і, з метою приховання вчиненого ним злочину ОСОБА_6 взяв розвідний газовий ключ та вийшов в коридор квартири, де утримуючи вказаний ключ, підійшов до ОСОБА_13 та умисно наніс йому близько 10 ударів в голову, спричинивши йому обширний, відкритий перелом тім`яно-лобної ділянки, зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких, від яких настала смерть ОСОБА_13 .
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 та інші фактичні обставини кримінального провадження просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не вмотивовано розмір призначеного ОСОБА_6 покарання у виді 14 років позбавлення волі, при цьому судом не враховано низку обставин, які вказують на необхідність призначення більш суворого покарання, а визначена місцевим судом міра покарання є необґрунтованою внаслідок м`якості. Так, судом першої інстанції не дано належної оцінки, ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який вчинив два епізоди умисних вбивств осіб за обтяжуючих обставин і яке, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів. Зазначає, що судом не враховано належним чином дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, у т.ч. тяжких, судимість за які не знято та не погашено, ніде не працював, зловживав наркотичними засобами та обставини, що обтяжують покарання, зокрема вчинення злочину щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що обвинувачений становить підвищену небезпеку для суспільства, оскільки діючи цинічно, усвідомлюючи характер та наслідки своїх злочинних дій, з особливою жорстокістю, заподіяв смерть своїй матері, а через незначний проміжок часу, з метою приховування раніше вчинене ним вбивство, заподіяв смерть потерпілому ОСОБА_13 . Посилається на неналежне врахування судом знаряддя, способу, механізму, локалізації заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим та їх кількість.
Враховуючи викладене, прокурор вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є невиправдано м`яким, не співрозмірним тяжкістю наслідків які спричинив у виді заподіяння смерті двох людей, та є недостатнім для його виправлення, враховуючи підвищену небезпеку, яку ОСОБА_6 становить для суспільства, а його виправлення при позбавленні волі на певний строк є неможливим, тому він підлягає ізоляції від суспільства довічно.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини, просить вирок суду змінити через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості і просить призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не взяв до уваги, що його мати мала невдале життя у зв`язку з чим постійно сварилася з ним, а одного разу навіть ледь не вбила його. Вважає, що суд не врахував, що обвинувачений щиро кається, просив врахувати всі обставини справи та щоб колегія суддів прийшла до висновку про те, що всі звірства, що вказані у вироку, не відповідають його особі обвинуваченого, а вирок щодо нього вкрай суворий.

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 , просила її задовольнити в повному обсязі, а вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому довічне позбавлення волі.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважали її необґрунтованою і просили залишити її без задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити і пом`якшити міру покарання. Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду в апеляційних скаргах не оскаржуються, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.

Аналізуючи доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого як внаслідок м`якості, так і внаслідок суворості колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання зазначив, що врахував, що ОСОБА_6 раніше судимий за злочини проти власності, не працює, його вік, стан здоров`я, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, думку потерпілого про призначення покарання, а також, що ОСОБА_6 вчинив два умисних убивства, наявність у діях винного декількох кваліфікуючих ознак умисного вбивства як обставин, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не врахував в повній мірі тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді і довічного позбавлення волі, не врахував належним чином, що вчинений злочин має підвищений рівень суспільної небезпеки, направлений проти закріплених Конституцією України природних і не відчужених прав людини, а саме проти життя і здоров`я людини, які визнаються найвищою соціальною цінністю.
Також, колегія суддів враховує невідворотність наслідків, які настали від вчиненого ОСОБА_6 злочину у виді смерті двох осіб, думку потерпілого щодо призначеного покарання та інші обставини, які впливають на міру покарання, зокрема вчинення злочину на побутовому підґрунті і пов`язаного зі складними сімейними стосунками між потерпілою ОСОБА_12 та обвинуваченим, обставини, що обтяжують покарання, до яких апеляційний суд відносить стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, до обставин, що пом`якшують покарання щире каяття. Колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований та інші характеризуючи дані встановлені судом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про неповне врахування судом першої інстанції всіх обставин, які впливають на міру покарання, що потягло призначення покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.
Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність врахування при призначенні покарання кількість епізодів злочину, ознаку особливої жорстокості, кількість потерпілих та інші наслідки вчиненого злочину, оскільки вони приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, але вказані обставини впливають на кваліфікацію злочину і на ступінь його тяжкості, а тому не можуть бути визнані як обставини, що обтяжують покарання відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України, щодо правильного і однакового застосування вказаної норми, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», довічне позбавлення волі призначається лише у випадках спеціально передбачених КК України, і за умови, що суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Призначення цього покарання повинно мотивуватись у вироку з обов`язковим наведенням обставин, які, на думку суду, перешкоджають застосуванню позбавлення волі на певний строк.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (далі - Суд) встановлено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Враховуючи вищевикладене, доводи прокурора щодо призначення обвинуваченому довічного позбавлення волі, колегія суддів вважає необґрунтованими, при цьому виходить із конкретних обставин даного кримінального провадження, а також звертаючи увагу на правові позиції Верховного Суду України, які містяться в ухвалах від 26 червня 2007 та 19 січня 2010 року, які відповідно до ст. 458 КПК України є обов`язковою для всіх судів, та приходить до висновку, що не має необхідності в призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі. При цьому колегія суддів, враховує, що під час досудового розслідування і судового розгляду обвинувачений частково визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому злочині, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, але в максимальному розмірі.
На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами, та буде відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У зв`язку з вищевикладеним доводи обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В силу пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст.ст. 87, 412 КПК України, які призвели б до неправильного застосування кримінального закону або які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 , в частині призначення покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_14 покарання за пунктами 4, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Копії вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

___________________ ____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4