Справа № 191/2569/15-к
Провадження № 1-кп/191/291/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
05 липня 2015 року близько 23.00 години ОСОБА_4 , з метою пошкодження надгробного пам`ятника і викрадення предметів, що знаходяться на місці поховання, прийшов на кладовище, що розташоване поблизу в с. Парне, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де навмисно, таємно, з корисливих мотивів на свою користь, пошкодив надгробний пам`ятник на могилі ОСОБА_7 , та викрав металеві пласти укладені в ґрунті під вищевказаним пам`ятником, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим осквернив пам`ять померлої та спричинив моральні страждання близьким, а саме сину померлої ОСОБА_6 .

05 липня 2015 року близько 23 години 40 хвилин ОСОБА_4 повторно з метою викрадення предметів, що знаходяться на місці поховання, прийшов на кладовище, що розташоване поблизу в с. Парне, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де повторно, навмисно, таємно, з корисливих мотивів на свою користь, на місці поховання ОСОБА_8 , викрав металевий стіл та лавку, які були вкопані в ґрунті біля могили, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим осквернив пам`ять померлих, та спричинив моральні страждання близьким, а саме сину померлої ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, розкаявся в скоєному та пояснив, що все було так як вказано в обвинувальному акті. На кладовище з собою брав монтировку для викопування металевих предметів. Всі металеві предмети здав на пункт прийому металу та отримав 265 грн. Працівникам міліції повідомив, що дані предмети знаходяться на пункті прийому металолому, звідки вони були вилучені. Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що на кладовище похована його мати. Коли він проїжджав поблизу пункту прийому металолому, то побачив, що працівники міліції в присутності ОСОБА_4 вилучають металеві предмети. Йому були повернуті порізані металеві предмети. Просив суд задовольнити його позовну заяву про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди в сумі 1000 грн. Вважав, що обвинуваченому повинна бути обрана сувора міра покарання. Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що з 90-х років являється депутатом селищної ради. На кладовище похована його мати. Він приїхав зранку та побачив, що пошкоджений надгробний пам`ятник та викопані два металевих листи. Йому нічого не повернуто. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Вважав, що обвинуваченому повинна бути обрана міра покарання, пов`язана з реальним позбавленням волі.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілих, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене повторно та з корисливих мотивів.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий, але притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, за що був визнаний винним, що дає суду підстави вважати, що обвинувачений схильний до скоєння умисних кримінальних правопорушень, на шлях виправлення на став та вчинив тяжкий злочин, є пенсіонером по інвалідності другої групи з дитинства, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину, матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 не відшкодував.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом також не встановлено.

Доводи обвинуваченого щодо його розкаяння у вчиненні злочину суд не розцінює як пом`якшуючу покарання обставину, оскільки перед потерпілими обвинувачений не вибачився та жодної допомоги потерпілим для відновлення пошкоджених ним могил не пропонував та не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, суд, враховуючи думку потерпілих щодо обрання міри покарання, дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України.

Заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов на суму 1000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки підтверджений документально та визнаний обвинуваченим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання.

Речові докази металева фомка, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Синельниківського МВ, знищити; металевий лист діаметром 66 х 52 см. зеленого кольору повернути потерпілому ОСОБА_6 ; металеві труби повернути ОСОБА_9 .

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_1 , на користь потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1