Апеляційний суд Кіровоградської області
ВИРОК

і м е н е м Ук р а ї н и

26 жовтня 2010 року апеляційний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бабича О.П.,

судді - Поступайло Н.І., народних засідателів Правда Г.В., Шевчук Н.І., Грузія Т.В.,

при секретарі - Яременко З.А.,

за участю прокурорів відділу прокуратури Кіровоградської області - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, потерпілих - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9, представника служби у справах неповнолітніх - ОСОБА_10, захисників- адвокатів:

ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, захисників - ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кіровоград кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_17, 27 липня 1989

року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, Польща,

українця, громадянина України, освіта неповна

середня, студента 3 курсу ПТУ № 2

м. Кіровограда, не одруженого, що проживає за

адресою: м. Кіровоград, вул. Полтавська, 28, кор.

2, кв. 196, судимого 7.09.2004 року

Кіровоградським районним судом

Кіровоградської області за ч. З ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76, 104 КК України з

іспитовим строком 2 роки,

за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ст. 198 КК України;

ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, кор. 2, кв. 198, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, судимого 7.09.2004 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. З ст. 185, ст. 304, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 3 роки,

за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ст. 304 КК України;

ОСОБА_19, ЗО жовтня ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, кв. ПО, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, не працюючого, не одруженого, судимого 2.04.2004 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, за п. п. 6,12 ч. 2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ст. 304 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, умисне вбивство, тобто умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, за попередньою "змовою групою осіб, з корисних мотивів, а також вчинили втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.

Підсудний ОСОБА_17 вчинив пособництво у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Злочини вчинені за таких обставин.

1 березня 2006 року ОСОБА_18 та ОСОБА_19 домовилися вчинити відкрите викрадення мобільного телефону у неповнолітнього ОСОБА_5, у зв'язку з чим вони прийшли до неповнолітнього ОСОБА_17 додому і розповіли про те, що хочуть насильно відібрати мобільний телефон у його знайомого ОСОБА_5, не пояснюючи, які саме тілесні ушкодження хочуть

2

заподіяти останньому. Лише сказали, щоб ОСОБА_17 обманним шляхом привів ОСОБА_5 у дачний будинок, який вони покажуть. При цьому здійснюючи на ОСОБА_17 психологічний тиск, погрожуючи застосувати до нього фізичну розправу в разі відмови, змусили погодитися допомогти їм пограбувати ОСОБА_5, втягнувши таким чином неповнолітню особу у злочинну діяльність, оскільки достовірно знали, що ОСОБА_17 не досяг повноліття.

Після цього, в той же день, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 повели ОСОБА_17 до дачного кооперативу "Будівельник"^, розташованого поблизу вул. Харківська в м. Кіровоград, і показали будинок № 132, у який він повинен привести неповнолітнього ОСОБА_5 згідно з їх домовленістю. Потім вони наказали ОСОБА_17 зателефонувати ОСОБА_5, домовитись про зустріч і умовити того прийти у вказаний ними будинок ніби-то покурити марихуану.

ОСОБА_17, починаючи з 1 березня 2006 року, у присутності ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які постійно застосовували до нього погрози спричинити тілесні ушкодження, почав телефонувати ОСОБА_5 з метою зустрітись та піти покурити марихуану, але ОСОБА_5 не погоджувався на його пропозиції.

Реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, 5 березня 2006 року близько 10 години, у черговий раз ОСОБА_18 та ОСОБА_19 викликали неповнолітнього ОСОБА_17 та наказали зателефонувати неповнолітньому ОСОБА_5, що той і зробив. У ході телефонної розмови ОСОБА_17 домовився з ОСОБА_5 про зустріч, після чого вони разом підуть курити марихуану. Про дану розмову ОСОБА_17 відразу ж повідомив ОСОБА_18 та ОСОБА_19.

Цього ж дня, ОСОБА_17, зустрівши ОСОБА_5 біля під'їзду будинку за місцем свого проживання, згідно попередньої домовленості, близько 10 години 45 хвилин, привів ОСОБА_5 до вказаного дачного будинку.

Тобто, неповнолітній ОСОБА_17, усвідомлюючи, що 5 березня 2006 року ОСОБА_19 і ОСОБА_18 буде вчинено злочин, а саме відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, у неповнолітнього ОСОБА_5, викликає останнього по мобільному телефону та приводить до обумовленого місця, дачного будинку, у якому ніхто не проживає, тобто своїми діями сприяв злочинним діям шляхом усунення перешкод для його вчинення ОСОБА_19 і ОСОБА_18, а саме: викликав і привів неповнолітнього ОСОБА_5 подалі від місцевості, де їх могли б побачити сторонні особи або перешкодити вчиненню злочину, тобто був співучасником злочину - пособником. При цьому неповнолітній ОСОБА_17 згідно попередньої змови, мав умисел лише на відкрите викрадення майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, і не усвідомлював та не допускав, що грабіж переросте у розбій, поєднаний з вбивством неповнолітнього ОСОБА_5.

Коли ж ОСОБА_17 привів ОСОБА_5 до вказаного дачного будинку, звідти вийшов ОСОБА_19, який покликав до себе ОСОБА_5, а ОСОБА_17 наказав йти геть, що той і зробив.

Після цього, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, перебуваючи разом з

з

неповнолітнім ОСОБА_20В на другому поверсі будинку № 132 дачного кооперативу «Будівельник»., протягом 20 хвилин, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров'я, вчинили розбійний напад та умисне вбивство ОСОБА_5 з метою заволодіння його мобільним телефоном. Діючи узгоджено, ОСОБА_18 з ОСОБА_19, умисно нанесли неповнолітньому ОСОБА_5 молотком, який принесли з собою та цеглиною, яку знайшли на другому поверсі вказаного будинку, 27 ударів у голову, чим спричинили тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з множинними ранами, волосяної частини голови, багатооскольчатого перелому тім'яної кістки, вдавленого перелому тім'яної кістки, забою речовини головного мозку, субдуральної гематоми, відкритого перелому кісток спинки носа, рани правого лучезап'ястного суглобу, які стосовно до живих осіб мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечних для життя у момент спричинення.

У процесі розбійного нападу ОСОБА_18 і ОСОБА_19, діючи узгоджено, молотком, який принесли з собою та цеглиною, яку взяли на другому поверсі вказаного будинку, бажаючи заподіяти смерть, умисно нанесли неповнолітньому ОСОБА_5 27 ударів у голову, чим спричинили тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з множинними ранами волосяної частини голови, багатооскольчатого перелому тім'яної кістки, вдавленого перелому тім'яної кістки, забою речовини головного мозку, субдуральної гематоми, відкритого перелому кісток спинки носа, рани правого лучезап'ястного суглобу, які є небезпечними для життя у момент спричинення.

Від вказаних тілесних ушкоджень смерть неповнолітнього ОСОБА_5 настала на місці вчинення злочину.

Заволодівши таким чином мобільним телефоном ОСОБА_5 «Сіменс СХ-70», вартістю 729 грн., ОСОБА_18 разом з ОСОБА_19 покинули місце злочину.

В цей же день, 5 березня 2006 року близько 11 години 30 хвилин,

ОСОБА_19 та ОСОБА_18, після скоєння розбійного нападу та умисного

вбивства неповнолітнього ОСОБА_5, без попередньої домовленості на збут,

наздогнали по дорозі неповнолітнього ОСОБА_17, не повідомивши про

реальні обставини своїх злочинних дій відносно ОСОБА_5, віддали йому мобільний телефон останнього та наказали продати, висловлюючи при цьому погрози застосування тілесних ушкоджень. ОСОБА_17, побоюючись ОСОБА_19 та ОСОБА_21, а також розуміючи, що мобільний телефон належить неповнолітньому ОСОБА_5 і здобутий ОСОБА_19 та ОСОБА_18 злочинним шляхом, виконуючи волю співучасників злочину, взяв його та поїхав на ринок "Поле чудес", розташований по вул. Героїв Сталінграда у м. Кіровоград, де продав за 290 грн. ОСОБА_22 Після цього ОСОБА_17 повернувся до свого будинку, де його вже чекали ОСОБА_19 і ОСОБА_18, та віддав їм гроші, виручені за мобільний телефон неповнолітнього ОСОБА_5, якими вони розпорядились на власний розсуд, чим скоїв заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

Крім того, ЗО жовтня 2006 року ОСОБА_17, у період часу з 20 до 21

4

години, побачивши ОСОБА_8, яка йшла йому на зустріч по вул. Червонозорівській у м. Кіровоград, вирішив відкрито викрасти у неї сумку. Реалізуючи злочинний намір, біля корпусу № 3 будинку № 15 на вказаній вулиці, коли ОСОБА_8 пройшла повз нього до вказаного під'їзду, ОСОБА_17 пішов за нею. Діючи умисно і цілеспрямовано на досягнення корисливої мети, підбіг ззаду до ОСОБА_8 і ривком висмикнув у неї з рук сумку, вартістю 120 грн., в якій знаходились: шкіряний гаманець, вартістю 45 грн., гроші в сумі 101 долар СІЛА, що згідно курсу Національного банку України на 30.10.2006 року складає 510 грн. 5 коп., 40 грн., купюра - 10 доларів СІЛА, виготовлена не підприємством, яке здійснює випуск грошових коштів для Федеральної резервної системи США, гребінець фірми «АУОІЧ», вартістю 10 грн., зарядний пристрій до мобільного телефону «Сименс», вартістю 45 грн., косметичка, вартістю 20 грн., туш для вій фірми «Махіасіог», вартістю 50 грн., тональний крем фірми «Махіасгаг», вартістю 56 грн., тіні для очей фірми «Ріогтаг», вартістю 15 грн., тіні для очей фірми «Рира», вартістю 60 грн., пудра фірми «Сошїапсе саггої», вартістю 16 грн., олівець для очей чорного кольору, вартістю 16 грн., олівець для губ фірми «ОВ», вартістю 15 грн., блиск для губ «Виціш», вартістю 60 грн., помада фірми «АУОМ», вартістю 22 грн., туалетна вода «ТгезШ» фірми «АУОІЧ», вартістю 100 грн., пластикова картка «Приватбанку», пластикова картка «1-го Міжнародного банку» та дисконтна картка магазину «Фуршет».

Заволодівши таким чином чужим майном на загальну суму 1280 грн. 5 коп., з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Підсудний ОСОБА_18 у судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому злочинах не визнав і пояснив суду, що 5 березня 2006 року він був у себе вдома, відпочивав і це можуть підтвердити його близькі: мати, сестра та зять. Його родичі ходили на весілля, оскільки це була неділя, а він відмовився, сказавши, що хоче відпочити вдома. ОСОБА_23 той день він, можливо, виходив тільки за цигарками. Ні з ким не зустрічався. Можливо бачився біля ларька з ОСОБА_17

20 квітня 2006 року, приблизно о 17 годині до нього додому приїхали працівники міліції і сказали матері, що йому необхідно поїхати з ними в міліцію для з'ясування кількох питань.

Коли його доставили в Ленінський районний відділ міліції, працівники міліції почали його бити і вимагати явку з повинною у вбивстві ОСОБА_5. Спочатку він заперечував свою причетність до цього, але потім написав пояснення.

Особисто у нього не було ніяких стосунків з ОСОБА_5. Знав його як сусіда. Знає також, що з ОСОБА_5 спілкувався ОСОБА_17. Чи спілкувався з ОСОБА_5 ОСОБА_19 , він не знає. Проте був випадок, коли він з ОСОБА_19 приходили до ОСОБА_5 попросити води, той відповів у грубій формі, і ОСОБА_19 вдарив ОСОБА_5 по нозі. ОСОБА_5 зайшов в

5

квартиру і вибіг, тримаючи за спиною наче палку. Тоді він розборонив їх і вони пішли.

З ОСОБА_17 вони проживають у сусідніх квартирах. Бувало, що вони зустрічалися на сходовій площадці і разом курили. Особливих відносин не було. Після першої судимості він намагався уникати стосунків з ним, однак ОСОБА_17 часто заходив до нього.

Він не пам'ятає чи заходили до нього в період з кінця лютого і до 5 березня 2006 року ОСОБА_19 і ОСОБА_17

Ні ОСОБА_19, ні ОСОБА_17 нічого не казали йому про ОСОБА_24

Про знаряддя вбивства та гроші, виручені за телефон ОСОБА_5, йому відомо лише з обвинувального висновку.

Всі пояснення на досудовому слідстві він давав фантазуючи, користуючись навідними питаннями особи, яка була присутня при цьому у відділі міліції.

Заперечує, що на початку березня 2006 року він переслідував ОСОБА_17 і змушував телефонувати ОСОБА_5 та те, що водив його на дачу.

Підсудний ОСОБА_19 в судовому засіданні вину в інкримінованих йому злочинах теж не визнав і пояснив, що 5 березня 2006 року він з 8 до 20 години знаходився на робочому місці в магазині «АБВ -техніка» м. Кіровоград, де він на той час офіційно працював.

З 9 до 10 години він з іншими працівниками магазину розвантажував автомобіль з товаром. Разом з ним працювало багато працівників магазину, в тому числі і ОСОБА_25 та ОСОБА_26. З магазину він виходив лише разів три, не більше ніж на 10 хвилин. Прихід на роботу та виходи з приміщення магазину, щоб перекурити, фіксував в реєстраційному журналі.

Хто конкретно відповідальний за цей журнал і ведення записів у ньому, йому не відомо, як і хто 5 березня 2006 року був охоронником.

Після роботи він ходив на площу ім. Кірова, де відбувався концерт. ОСОБА_27 він зустрів свого друга ОСОБА_28, який приходив до нього приблизно о 12-13 годині на роботу проконсультуватися по мобільних телефонах.

Додому повернувся о 22 - 22 годині ЗО хвилин.

Після затримання, працівники міліції його били, розповідали деякі факти стосовно того, що трапилося на дачі з ОСОБА_5. Конкретно нічого не розповідали, а так - в загальному. Потім примусили написати явку з повинною, в якій він оговорив себе та ОСОБА_29 з ОСОБА_18 щодо причетності до смерті ОСОБА_5. Боячись працівників міліції, він підтримував свідчення, викладені в явці з повинною, аж до закінчення досудового слідства і відмовився від них лише після того, як дізнався, що за кримінально-процесуальним законом він має право на захисника, який має бути присутнім при кожній слідчій дії з ним.

З ОСОБА_5 він не знайомий, лише знав його в обличчя як жителя району. З ним спілкувався ОСОБА_30 З підсудним ОСОБА_18 у нього дружні відносини. Знайомий з ним приблизно 6-7 років. З ОСОБА_17 він майже не спілкувався, дружніх відносин не підтримували, знав лише його старшого брата. Чому ОСОБА_17 оговорив його, він не знає.

6

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_17 також не визнав себе винним у пред'явленому обвинуваченні і пояснив, що в кінці квітня 2006 році, коли йому було ще тільки 16 років, працівники міліції привезли його в Ленінський райвідділ міліції і, застосовуючи фізичне насилля, примусили дати показання, які самі ж йому і нав'язали.

Він знаходився на підписці про невиїзд приблизно півроку.

Потім, ЗО жовтня 2006 року, коли він йшов на навчання до училища, по дорозі знайшов сумочку. Відкривши її, він виявив там картки, пару гривень, 11 доларів США. Він взяв їх і на другий день вирішив обміняти на гривні, однак при цьому його затримали і відвезли в Кіровський відділ міліції, де знову почали бити і змусили дати потрібні їм показання, після чого його затримали.

ОСОБА_23 цим ОСОБА_17, користуючись ст. 63 Конституції України, відмовився від дачі показань, і відмовився відповідати на запитання учасників процесу та суду.

Незважаючи на заперечення підсудними своєї вини в інкримінованих їм злочинах, їх вина повністю доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

По факту злочинних дій відносно потерпілого ОСОБА_5 наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_20, який суду показав, що з підсудними у нього ніяких відносин не було. ОСОБА_17 і ОСОБА_18 - його сусіди по під "їзду будинку.

Був випадок, коли в лютому 2006 року близько 23 години приходили ОСОБА_18 і ОСОБА_19. Подзвонивши в квартиру, попросили води. Син набрав у чашку води і виніс їм, але ОСОБА_19 вдарив сина ногою за те, що той не приніс їм воду у пляшці. Коли він почув шум, то запитав у сина, що там трапилося, і ОСОБА_5 відповів, що то приходили наркомани.

Після цього, пославшись на тривалість розгляду справи, пояснив, що вже не пам'ятає детально всіх обставин справи та підтвердив правильність свідчень, даних ним на досудовому слідстві, які були оголошені в судовому засіданні.

Із протоколу допиту його в якості потерпілого від 19.04.2006 року слідує, що 5 березня 2006 року зранку він був на роботі. Вони із сином ОСОБА_31 працюють по найму, займаються ремонтом. ОСОБА_32 в цей день син з ним не працював, і він вранці попросив його з'їздити в місце, де вони працювали, і забрати там болгарку і робочий одяг. Син виконав, його прохання і потім повернувся додому.

Близько 10 години він зателефонував сину і сказав йому йти у своїх справах. Після роботи, близько 17 годин, він прийшов додому, але ОСОБА_32 вдома не було і він почав телефонувати сину на мобільний телефон, проте абонент не відповідав.

Зі слів дружини стало відомо, що ОСОБА_32 приїхав додому з болгаркою та робочим одягом. ОСОБА_33 хтось зателефонував на домашній номер. Після

7

цього син одягнувся, сказав матері, що його вже чекають і йому потрібно йти на зустріч.

Зі слів дочки він знає, що брав слухавку син, так як вона була з матір'ю на кухні. У той ранок він у поведінці сина не помітив нічого підозрілого, той поводився звичайно, не нервував, нікому не дзвонив і дзвінка не чекав.

(т.1 а.с.78-82).

Під час додаткового допиту ОСОБА_5 пояснив, що за день до того, як він впізнав у морзі СМЕ свого сина, його дочці ОСОБА_34, ОСОБА_17, ОСОБА_35 та ОСОБА_36 казали, що ОСОБА_34 вбили цеглиною, молотком і сокирою.

ОСОБА_37 потерпілий зазначив, що навесні чи на початку літа 2005 року ОСОБА_34 робив десь ремонт у квартирі разом з ОСОБА_17. Після закінчення ремонту син з ОСОБА_17 посварився, так як той обдурив ОСОБА_34 у грошах. З цього часу ОСОБА_34 з ОСОБА_17 перестав підтримувати тісні відносини.

В цьому протоколі також йдеться, що за неділю до смерті, у сина був конфлікт з ОСОБА_19, який вночі прийшов до них і попросив ОСОБА_34 винести води. Коли син виніс тому склянку води, вони посварилися, оскільки ОСОБА_19 просив пляшку води, і син спустив ОСОБА_19 зі сходів.

(т.1 а.с.85-88).

ОСОБА_37 в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 стверджує, що його син категорично не хотів підтримувати ніяких відносин з підсудними. Однак, ОСОБА_17, ОСОБА_18 і ОСОБА_19 усіма засобами хотіли втягнути сина в свою компанію, бо ОСОБА_34 був цілеспрямованою людиною, а підсудним всі повинні були підкорятись, особливо - ОСОБА_17. Скоріш за все через це підсудні і хочуть обмовити сина, навіть після того, як вони його вбили.

Стверджує, що на той час ОСОБА_17, незважаючи на неповнолітній вік, був лідером серед підлітків, ті його боялися і він ними керував, коли виходив у двір.

Потерпіла ОСОБА_5 ОСОБА_32 в судовому засіданні, охарактеризувавши підсудних з негативної сторони, вказала на те, що саме ОСОБА_17 мав негативний плив на її сина, верховодив над ним, був лідером.

У 2004 році ОСОБА_17 з її сином займалися ремонтом квартир в під'їзді їх будинку. Коли ж ОСОБА_17 не розрахувався з її сином, ОСОБА_32 припинив з ним спілкуватися.

Після цього у сусіда викрали автомобіль і ОСОБА_17 намагався вину за це перекласти на її сина, який на той момент був у м. Гайворон і це потім було підтверджено.

Вважає, що саме це свідчить про неприязність відношення ОСОБА_17 до її сина.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 ОСОБА_34 показала, що півроку брат з батьком працювали в м. Москва, де купив собі мобільний телефон марки "НОКІА". Коли вони повернулись в м. Кіровоград, брат подарував той телефон батькові, а собі купив мобільний телефон марки

8

"СІМЕНС", синього кольору.

На той час брат шукав роботу, пов'язану з будівництвом. Він хотів зібраї свою бригаду і самостійно заробляти гроші.

Вказала, що була свідком неприємних розмов між ОСОБА_34 і ОСОБА_17С який останнім часом зачастив до них. ОСОБА_38 не хотів з ним спілкуватись не лик через заборону батьків, а й через те, що ОСОБА_17 його постійно «підставляв) Колись брат разом з ОСОБА_17 працювали в їхньому під'їзді, робил пенсіонерам ремонти квартир і ОСОБА_17 обдурив брата, не давши частин грошей, а всю суму забрав собі. Після цього ОСОБА_34 взагалі не хотів спілкуватис з ОСОБА_17. Однак ОСОБА_17 постійно телефонував ОСОБА_34, стукав їм двері квартири, чим примушував нервувати брата і всю їхню сім'ю. Брат завжд обурювався, що ОСОБА_17 не дає йому спокою. Був час, коли брат скандалив розмові по телефону, а потім просто його вимикав. На її запитання, брат казаі що ОСОБА_17 постійно йому дзвонить, пропонує покурити «травку». ОСОБА_38, говорив ОСОБА_17, що не курить.

Потім ОСОБА_17 почав викликати брата через друзів, в більшості, чере ОСОБА_35, з якою зустрічався і з якою деякий час зустрічався і Вла^ оскільки вона йому подобалася.

ОСОБА_37 вона була свідком того, як в кінці лютого 2006 року, до ни: постукали в двері. Брат вийшов, а потім повернувся і виніс чашку води. Чере: деякий час, вона чула неприємну розмову, обурення якісь. Коли відчинила двері то побачила ОСОБА_18, ОСОБА_17 і ОСОБА_19О, який в ту мить вдарш брата ногою з усієї сили. Від удару ОСОБА_34 трохи зігнувся і у відповідь вилив воду ОСОБА_17 і ОСОБА_18 почали сміятись, а ОСОБА_19 розізлився через те що брат вилив йому на ногу воду і штовхнув ОСОБА_34. Брат забіг додому і виніс бейсбольну біту. Після цього вона нічого не бачила, а лише чула, як вою побігли. Брат повернувся схвильований, батько запитав, що трапилось, на ще ОСОБА_34 відповів, що наркомани з "Пентагону" не дають спокою. "Пентагон" - це назва будинку № 58 по вулиці Полтавській.

5 березня 2006 року, вранці, її брат ОСОБА_5, на прохання батька поїхав за інструментом до жінки, в якої вони робили ремонт. У період з 9 год. 15 хв. до 10 години, брат повернувся додому. Коли вона з матір'ю були на кухні, тс почули, як ОСОБА_34 в іншій кімнаті розмовляв з кимось по телефону, по якому саме, вона не пам'ятає. Розмова була короткою, після чого брат зібрався і пішов, сказавши їм, що до обіду повернеться.

У той день вона збиралась їхати на вулицю Пацаєва. Після обіду, біля під'їзду № 4, будинку № 28, корп. 1 по вулиці Полтавській бачила ОСОБА_17 з ОСОБА_35, які про щось спілкувались. Вона підійшла до них і запитала, чи не бачили вони її брата. Вони відповіли, що не бачили. Ідучи в один бік, вона дізнавшись, що їм всім їхати в одну сторону, запропонувала їхати разом , проте вони помітно запанікували і відмовились.

Коли вона була вже на вул. Пацаєва м. Кіровоград, їй зателефонував ОСОБА_39, який схвильованим голосом запитував, чи не знає вона, де ОСОБА_5. Вона відповіла, що брат обіцяв повернутися в обід, але не повернувся, і вони самі не можуть йому дозвонитися, оскільки телефон був або

9

ж вимкненим, або ж поза зоною досяжності. ОСОБА_39 сказав, що обдзвонить спільних друзів і дізнається, де він.

У день, коли знайшли брата мертвим, всіх, хто входив в оточення брата, викликали на допити в районний відділ міліції, де ОСОБА_17 дуже панікував, комусь постійно дзвонив, метушився. У неї виникла підозра, що він якимось чином до цього причетний. Всі його дії, розмови, поведінка наводили на думку, що він в цьому замішаний. Потім, біля Ленінського райвідділу міліції, ОСОБА_17 з кимось зустрівся, вони сиділи, пили пиво і сміялись. ОСОБА_23 цим ОСОБА_17 підійшов до них і почав говорити, що її брата били цеглою, молотком і головою об стіну. При цьому він був знервований, щось крутив в руках, мав злий погляд.

ОСОБА_37 потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що після смерті брата, одного разу біля котельні, поруч із залізничною дорогою, де розташовані гаражі, ОСОБА_17, ображаючи її, пригрозив, що зробить з нею ще гірше, ніж з її братом.

Свідок ОСОБА_40 дала свідчення суду, що вона має будинок № 132 у дачному кооперативі "Будівельник" в м. Кіровоград. Взимку 2006 року вона на дачу не ходила, а перед Пасхою прийшла подивитися. Коли ж зайшла і стала підніматися сходами на другий поверх, то побачила труп людини, накритий листом картону. Вона відразу ж повідомила про побачене голову кооперативу і міліцію.

Працівники міліції приїхали тільки через 4-5 годин. Вона змерзла і завідуюча відпустила її додому, а працівники міліції потім прийшли до неї додому і відвезли в райвідділ міліції, де вона все розповіла.

Дача у неї раніше закривалась, але там все порозкривали, порозбивали і її вже неможливо було закривати. Вхідні двері були просто прикриті.

ОСОБА_41 підтвердила достовірність своїх показань, які містяться в протоколах її допиту, що на вимогу учасників були оголошені в судовому засіданні.

(т.іа.с.116, 119-121).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 показав, що він спілкувався з підсудними ОСОБА_17 і ОСОБА_18, які проживають в одному будинку. Трохи знає підсудного ОСОБА_19.

ОСОБА_42 він не пам'ятає детально своїх свідчень на досудовому слідстві, був оголошений його протокол допиту від 18 квітня 2006 року (том № 1 а.с.148-150). Під час допиту він пояснив, що ОСОБА_5 знає близько 3 років, так як вони живуть в одному будинку і з того часу дружать.

Останній раз він бачив ОСОБА_5 4 березня 2006 року близько 21 години. У той день вони ходили на дискотеку. ОСОБА_31 вів себе як завжди, а коли розходилися по домівках, сказав йому, що завтра, тобто 5 березня 2006 року зайде до нього о 10 годині. Вони збиралися разом погуляти.

ОСОБА_42 не зайшов, він передзвонив йому десь о 10 годині 45 хв.. Слухавку взяла мати ОСОБА_38 і повідомила, що того немає вдома. Тоді він подзвонив ОСОБА_42 на мобільний телефон, але телефон ОСОБА_42 був вимкнутим.

10

Потім він дзвонив ОСОБА_5 на протязі дня, але телефон так і не був увімкнутим.

ОСОБА_36 підтвердив достовірність оголошених показань і доповнив, що між ОСОБА_18 і ОСОБА_17 були хороші відносини.

Допитана в якості свідка ОСОБА_43 суду пояснила, що на початку чи в середині березня 2006 року, коли вона йшла на дачі дачного кооперативу «Будівельник», біля аеропорту побачила, що попереду, на відстані 300 метрів йдуть чотири хлопця. Біля тієї дачі, де потім виявили труп, вона пішла прямо, оскільки не знала, де поділися ті хлопці і побоялася звертати в провулок.

Прийшовши на свою дачу, вона з дідом подивились серіал і поки була реклама, вийшла на вулицю, де почула страшний істеричний крик. То був крик болю, такий, що не можливо уявити. Вона і не зрозуміла, звідки він доносився.

Приблизно на початку 14 години вона, йдучи додому, побачила, що з дачного будинку, куди заходили ті чотири хлопці, вийшло тільки троє.

До того будинку потім приїжджали слідчі, і вона показала, кудою ті хлопці перелазили через гілля. На дворі тоді йшла морошка і було видно, що вони зайшли саме в ту дачу, яка стояла посередині між іншими. Одного з них вона бачила всередині будинку через хиткі двері.

Вона не може конкретно вказати, хто то був, тому, що бачила їх здалеку, одягнутих в чорні куртки.

Господарка тієї дачі виявила труп, коли вже прийшла на дачу працювати, навесні. Розповідала, що все в будинку було в крові, дві цеглини лежали теж у крові. Потім вона здогадалась, що то мабуть кричав той четвертий хлопець, який був із ними.

ОСОБА_37 вина підсудних у вчиненні злочинних дій відносно ОСОБА_5 підтверджується оголошеними в судовому засіданні протоколами допиту свідків, достовірність показань яких сторони не поставили під сумнів.

Так, свідок ОСОБА_44 по даному епізоду на досудовому слідстві пояснила, що її донька зустрічається з ОСОБА_17, якого вона знає більше 4 років з посередньої сторони. Практично кожен день ОСОБА_17 приходив до них у квартиру. ОСОБА_37 їй відомо, що ОСОБА_17 має судимості за крадіжки, в які його втягнули інші хлопці.

На початку року сталося вбивство молодого хлопця, у вчиненні якого підозрювали всіх хлопців їх двору, в тому числі і ОСОБА_17.

Як потім з'ясувалося, вбивство вчинили двоє хлопців з під'їзду будинку, в якому проживає ОСОБА_17.

ОСОБА_37 вона чула, що ОСОБА_17 продав телефон того вбитого хлопця під впливом тих же хлопців.

(т.5 а.с.65-66)

Достовірність оголошених показань ОСОБА_44 підтвердила в судовому засіданні і доповнила, що донька їй завжди говорить правду і доповнила, що ОСОБА_17 сам все розповідав за вбивство, бо вони не були йому чужими,

п

оскільки він зустрічався з її донькою.

Вбивства її лякають, а тому вона в подробицях не розпитувала у ОСОБА_17 про це.

ОСОБА_17 розповідав, що спочатку пропав ОСОБА_5. Потім вони зустрілись з сестрою ОСОБА_5 - ОСОБА_34, яка сказала, що брата знайшли на дачі вбитим.

Відповідаючи на запитання, свідок стверджує, що про вбивство ОСОБА_5, ОСОБА_17 їй розповідав до того, як його виявили мертвим.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 18 квітня 2006 року слідує, що він з лютого 2006 року працює на ринку «21 століття» («Поле чудес») в м. Кіровоград продавцем телефонів.

Десь на початку березня 2006 року у неділю, близько І 2 години до нього підійшов молодий хлопець років 18-19 та запропонував купити мобільний телефон «Сіменс СХ-65», синього кольору. Телефон був без картки, зарядного пристрою та документів. Цей хлопець пояснив, що його сестра щось нажала у телефоні та заблокувала його, а також, що йому потрібні гроші і тому він вирішив продати телефон. У хлопця був інший телефон «розкладушка», сірого кольору.

Обумовленої суми грошей у нього не було і він ходив позичати у знайомого на Критий ринок. Хлопець ходив разом з ним. Біля входу ОСОБА_22 попросив хлопця почекати, а потім, коли позичив гроші, повернувся та віддав тому хлопцю 350 грн.. Хлопець вів себе впевнено, на запитання, чи не крадений телефон, відповів, що ні.

Куплений телефон ОСОБА_22 віддав, щоб його розблокували. Потім, щоб надати телефону новий вигляд, він змінив кнопки та панель з синього на червоний колір.

Через тиждень після цих подій, він продав телефон знайомому.

При цьому описав зовнішній вигляд хлопця, у якого купив телефон і запевнив, що зможе його упізнати при зустрічі.

(т.1 а.с.135- 137).

При пред'явленні особи для впізнання, ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_17 як особу, яка продавала йому мобільний телефон "Сіменс СХ" 5 березня 2006року на ринку в м. Кіровоград, про що свідчить відповідний протокол.

(т. 1 а.с.251).

Щодо вказаного епізоду злочинних дій підсудних, свідок ОСОБА_35 на досудовому слідстві показала, що вона обізнана про судимості ОСОБА_17, з яким вона зустрічається, та знає, що в квітні 2006 року того знову притягнули до кримінальної відповідальності за продаж мобільного телефону хлопця, якого убили. При цьому ОСОБА_17 розповідав їй, що хлопці, які вчинили вбивство, змусили його продати той мобільний телефон, погрожуючи розправою, а також розправою над нею, якщо він цього не зробить. ' (т. 5 а.с. 61-64).

В основу доведеності вини підсудних, ролі кожного з них у вчиненні

12

злочинних дій відносно ОСОБА_5, суд покладає показанні ОСОБА_17, які він дав на досудовому слідстві, сприймаючи їх як достовірні, оскільки вони узгоджуються з іншими, дослідженими судом доказами.

Так, ОСОБА_17 на досудовому слідстві 20 квітня 2006 року показав, ще ОСОБА_5 знає з дитинства, бо жили в одному під'їзді. Раніше вони дружили, але останнім часом, десь два роки, дружніх відносин не підтримували, могли лише спілкуватись.

Останнім часом він підробляв на метало-приймальному пункті за магазином "Океан". Бувало так, що він дзвонив ОСОБА_34 та пропонував йому підробити. ОСОБА_38 на його пропозиції по мірі можливості погоджувався. Працював він з В лад ом разів два, три. Це було ще у минулому році. У цьому році він з ОСОБА_34 нікуди не ходили, зустрічались лише у дворі.

Останній раз бачив ОСОБА_34 5 березня 2006 року близько 11 години, з яким по телефону домовився зустрітися біля під'їзду. Зустріч виникла за наступних обставин.

1 чи 2 березня 2006 року ранком він збирався до училища. Десь близько 8 години, до нього додому зайшов ОСОБА_18, який живе на його поверсі у 198 квартирі. ОСОБА_18 попросив його вийти, на що він відповів, що вийде через 5 хвилин. Коли вийшов, то на сходах між 9 та 10 поверхом стояв ОСОБА_18 та ОСОБА_19, якого знає давно і з яким спілкувався раніше. Хлопці запитали у нього, чи хоче він заробити грошей, якщо хоче, то вони йому тоді розкажуть, що потрібно зробити. Він погодився. Хлопці сказали, щоб він піднявся з ними на площадку біля ліфтерської, що над 10 поверхом. Вони піднялись уверх, де на цеглині він побачив пляшку темного кольору з-під ліків. Потім ОСОБА_37 з-під цеглини дістав 2 упакованих шприці і почали набирати з пляшки рідину. Він зрозумів, що вони хотіли вжити внутрівено наркотичну речовину. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_37 один одному ввели внутрівено ту рідину. При цьому вони розказали йому, що потрібно виманити ОСОБА_34 на дачу, яку вони покажуть. Сказали, що дадуть йому трохи коноплі, і щоб він з ОСОБА_34 її покурив. Потім сказали йому, що у них є ще схована, і щоб вони потім пішли на дачу, яку ОСОБА_37 та ОСОБА_7 покажуть. ОСОБА_37 вони сказали, що хочуть забрати у ОСОБА_34 телефон та продати його, так як їм потрібні гроші. Потім ще сказали, щоб він зателефонував і повів ОСОБА_34 на дачу, де вже будуть знаходитись ОСОБА_37 та ОСОБА_7 у масках, щоб ОСОБА_34 їх не впізнав, так як він їх знає. При цьому на дачі його та ОСОБА_34 будуть бити, але його пообіцяли бити не сильно. Після цього він з ними покурив коноплю, а потім вони відсипали і йому на папірець трохи коноплі. При цьому він бачив у хлопців великий пакет ] коноплі. Потім разом пішли по вул. Полтавській в сторону мосту на аеропорт. Біля мосту спустились вниз до зупинки та пройшли її. Далі по правій стороні розташовані приватні будинки, а за ними колишній піонерський табір. Під забором табору по лівій стороні йде дорога, по якій пішли у яму, за якою вже знаходились дачі. Підійшли вони десь до четвертого будинку, який був двоповерховим. Перший поверх з цегли, другий наче з ДВП. Підійшли до цього будинку збоку через територію сусідньої дачі, через городи. Вхідні двері по ходу їхнього

13

руху, були привідчинені, без замків. Вони зайшли у будинок, де у лівому дальньому куті знаходились вузькі сходи на другий поверх. Підйом був незручний. Першим на 2-й поверх піднявся ОСОБА_37, потім він, а за ним ОСОБА_7. На 2-ому поверсі з лівої сторони знаходилась перегородка, а з правої - якісь двері, які були зачинені. По кожній стороні перегородки розташовувались по вікну без скла. ОСОБА_27 вони розповіли йому, що коли він разом з ОСОБА_34 підійде, то ОСОБА_7 і ОСОБА_37 будуть чекати їх вже в масках на 2 поверсі. ОСОБА_37 сказали, щоб ОСОБА_34 піднявся на 2 поверх першим, а він за ним, щоб він поклав свій телефон у штани так, щоб ОСОБА_37 та ОСОБА_7 начеб-то його не знайшли, коли будуть обшукувати. Він з цим планом повністю погодився. Потім всі втрьох пішли тим же шляхом до котельні, яка знаходиться біля їх будинку, де трохи посиділи, та ще раз обговорили план. Після цього він зателефонував ОСОБА_34 і запитав, де той та запропонував покурити коноплю, але ОСОБА_34 відповів, що зайнятий. Потім він сказав ОСОБА_34, що передзвоне іншим разом. Однією з умовою було те, що він повинен телефонувати ОСОБА_34 в присутності ОСОБА_18 та ОСОБА_19, щоб вони могли швидко піти вперед.

У послідуючому ОСОБА_37 та ОСОБА_7 знаходили його і він при них телефонував ОСОБА_34, який постійно казав, що у нього не виходить зустрітися. Так тривало до 5 березня 2006 року. У цей день близько 9 години до нього зайшов ОСОБА_7 і він вийшов на площадку, де вже стояв ОСОБА_37. Вони сказали, щоб він зателефонував ОСОБА_34. Після цього він зайшов у квартиру, взяв свій мобільний телефон і при них зателефонував ОСОБА_34, який відповів, що зараз у нього не виходить, що трохи пізніше буде їхати додому і потім можна зв'язатися. Після цього він зайшов додому, так як у нього було прибирання, а хлопці залишились на 9 поверсі. Десь через годину ОСОБА_34 передзвонив йому з домашнього телефону на мобільний, але стверджувати хто з них кому телефонував, не може. ОСОБА_38 сказав, що вже вільний і може вийти. Він домовився зустрітись з ним біля під'їзду і відразу вийшов з квартири. Це було десь близько 10 години. Коли виходив, то з поверху біля ліфтерської почув крик: "Малий". Він відразу подивився вверх, звідти спустились ОСОБА_37 та ОСОБА_7, а потім всі разом пройшли на 9 поверх. Хлопці йому сказали, щоб він вів ОСОБА_34 потихеньку на дачу. Після чого він пішов додому одягнутись, а хлопці на ліфті спустилися вниз. Коли він одівся і вийшов до під'їзду, то ОСОБА_34 вже підходив і у нього в руках був білий пакет. Вони постояли, покурили, а потім ОСОБА_34 пішов до себе додому та десь через 5-Ю хвилин повернувся. Він взяв з собою коноплю, яку йому раніше дали хлопці, і яку він ховав у цеглі біля ліфтерської, і показав її ОСОБА_34 , сказавши, що у нього є більше і що вона захована на дачі, але туди потрібно пройти. ОСОБА_38 погодився і вони пішли тією ж дорогою, яку йому показали 01 березня 2006 року ОСОБА_37 та ОСОБА_7. По дорозі ОСОБА_34 цікавився, чого вони так далеко йдуть, на що він відповів, що там курив і там залишилась захована конопля. Підійшли до дачі, зайшли у неї таким же шляхом , як і першого разу він заходив. Зайшли на 1 поверх, і він у цей час нагнувся та став поправляти собі взуття, при цьому сказав ОСОБА_34, щоб той підіймався наверх. Коли ОСОБА_34 підіймався, то він почув глухий стукіт і відразу крики ОСОБА_34. Він подивився вверх і побачив, як ОСОБА_34 відразу підняли. ОСОБА_38 кричав. Відразу спустився

14

ОСОБА_19 без маски та сказав йому, щоб стояв на « стрьомі», що якщо щось не так зробить, то з ним буде те саме. ОСОБА_37 сказав, що якщо хтось буде йти, то він, щоб кинув по дачі каменем. Він відразу вийшов з дачі через огорожу на дорогу. На дорозі знайшов камінь і почав стояти. Десь через 10 хвилин побачив як з ями підіймався чоловік і він кинув камінь у дачу, а сам пішов назад, а потім повернув праворуч у провулок, з якого вони заходили на дачу. Він трохи пройшов та присів біля забору однієї з дач. Побачивши, як чоловік пройшов прямо по дорозі, він через 10-15 секунд пішов на те ж місце. Вийшов на дорогу і побачив, як чоловік пішов прямо по дорозі. Далі він пройшов трохи вперед і став у стороні від дачі. Криків вже не було чути, але коли стояв перед цим біля дачі, то крики ще були. Через 5 хвилин хлопці перестрибнули через паркан і підійшли до нього.

Коли ОСОБА_37 йшов до нього, то він побачив як той поклав молоток в кольоровий пакет і засунув собі цей пакет за пояс. Одяг у них був заляпаний кров'ю.

ОСОБА_19 був одягнений у старий одяг: синя шапка зі значком спереду червоного кольору, яка не підвернута, курточку сірого кольору з тряпчаного матеріалу нижче пояса, яка була уся подерта і на правом рукаві якої висів кусок тканини , джинси темного кольору, кросівки чорного з білим кольорами, а ранком був одягнений у коротку чорну куртку з капюшоном з гумою на поясі.

ОСОБА_18 був одягнений у шапку світло-сірого кольору, яка підвертається, великий в'язаний светр, з-під якого виглядала горловина наче з вітровки, спортивні штани темного кольору, кросівки світлі з плямами жовтуватого кольору, а ранком був одягнутий у вітровку, яка була знизу синя, а зверху сіра, був без светра.

ОСОБА_31 був одягнений у шапку темного кольору, курточку темного кольору з капюшоном, на якій на рукавах були полоси білого кольору, джинси типу «вельвет» коричневого кольору, кросівки темного кольору.

Від дач вони пішли до піонерського табору, а далі він пішов праворуч, а вони прямо. На роздоріжжі ОСОБА_37 дав йому мобільний телефон "Сіменс СХ-75" синього кольору, який був відключений, і сказав поїхати продати цей телефон на ринку "Поле чудес" за 300-350 грн. Він взяв телефон і вийшов до мосту, зупинив маршрутку під № 1 та поїхав на ринок, де підходив до продавців та пропонував купити телефон , але ніхто з них телефон не купував. Якщо хотіли купитщто за маленьку суму.

Він йшов по ряду від Критого ринку , з правої сторони зацікавився один чоловік, якого він не запам'ятав. Він сказав чоловіку, що за телефон пропонують 280 грн., на що чоловік сказав, що дасть на 10 грн. більше. Потім чоловік порахував гроші і сказав, що у нього не вистачає, і щоб він йшов за ним, що він у когось візьме ту суму, якої не вистачає. Вони пішли у сторону Критого ринку. Йшли вони під ринком по дорозі, яка з одностороннім рухом. Підійшли до транспортних воріт і чоловік сказав, щоб він почекав його там. Через пару хвилин чоловік повернувся та віддав гроші. Перед цим він сказав тому чоловікові, що телефон належить молодшій сестрі і що та його заблокувала.

15

Потім він пішов на зупинку "Критий ринок", сів на маршрутку та поїхав додому. Біля під'їзду у дворі його вже чекали ОСОБА_37 та ОСОБА_7, які були у тому ж одязі, що і вранці до дачі. Вони зайшли у під'їзд і він віддав ОСОБА_18 гроші, який дав йому потім 40 грн., а також сказав, що інші потім віддадуть. В під'їзді хлопці йому погрожували, щоб він нікому не розповідав про те, що сталося. Потім він пішов додому, поїв, а згодом пішов до своєї дівчини. Це вже було десь біля 14 години. З дівчиною вони пішли на концерт.

Після цього він хлопців не бачив днів два. 7 чи 8 березня 2006 року до нього зайшов ОСОБА_37 та сказав, щоб одягався і виходив. Він вдягнувся і спустився на 9 поверх, де також був ОСОБА_7. Хлопці знову почали погрожувати у під'їзді. Після цього вони часто його зустрічали і погрожували, тому він боявся їх та збрехав працівникам міліції, коли його розпитували про ОСОБА_34.

Він усвідомлював, що коли виманював ОСОБА_34 на прохання ОСОБА_19 і

ОСОБА_18 з метою забрати телефон, то скоює злочин. Робив це із-за грошей. Про

те, що ОСОБА_37 та ОСОБА_7 збираються вбити ОСОБА_34, вони нічого не казали. На той

час у нього був номер оператора "Джине", останні цифри якого були 74072.

(а.с. 164-173).

При допиті в якості підозрюваного ОСОБА_17 заявив, що до скоєного вбивства ОСОБА_5 не причетний. 20 квітня 2006 року працівники розшуку Ленінського ВМ викликали його та із застосуванням фізичного насилля вимагали дати покази про причетність до вбивства 5 березня 2006 року. Попередили, щоб дав такі ж покази і слідчому.

Стверджує, що з 1 по 5 березня його постійно переслідували ОСОБА_18 та ОСОБА_19, погрожували. Вони значно старші за нього і він їх боявся, вимагали викликати ОСОБА_5, у якого хотіли відібрати мобільний телефон. У іншому разі йому буде погано. Він реально їх боявся, і лише тільки зі страху вимушений був виконати їх вимоги та привести ОСОБА_34 на дачу, яку вони йому раніше показали. Що було на дачі він не знає, так як туди не заходив. Мобільний телефон в той день у ОСОБА_34 не бачив. У змові з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не був і ніякого насилля до потерпілого не застосовував. Коли він з ОСОБА_34 прийшов до будинку, то ОСОБА_37 зустрів їх біля входу і сказав йти. ОСОБА_19 та ОСОБА_18 він боявся і тому став потихеньку йти в сторону вул. Полтавської. Через деякий час ОСОБА_37 та ОСОБА_7 його наздогнали і попередили, щоб він нікому нічого не розповідав, а то втоплять. Він був у шоці і вони, скориставшись його 16-річним віком та переляком, вручили мобільний телефон "Сіменс" та змусили негайно продати, а їм принести гроші. Побоюючись їхніх погроз, він сів на маршрутку і вимушений був виконати їх вимоги, тобто продати той мобільний телефон в районі Критого ринку за 300 грн; ОСОБА_37 та ОСОБА_7 його попередили, щоб продав телефон негайно, а то його теж мати буде довго шукати. Побоюючись їх погроз, він приїхав на ринок "Поле чудес", який розташований по вул. Героїв Сталінграда м. Кіровоград, та продав телефон за 290 грн., а гроші віддав ОСОБА_19 та ОСОБА_18, які чекали на нього біля під'їзду. Вони попередили, щоб він і не думав йти у міліцію або ж розповідати батькам.

16

Грошей за телефон хлопці йому не давали. Зазначив також, що його покази, дані слідчому про те, що він стояв н; "стрьомє", є невірними. З потерпілим він не заходив у дачний будинок, ні бачив там знаряддя вбивства, не бачив крові на одязі ОСОБА_19 та ОСОБА_18, ; також не бачив, щоб вони міняли одяг. ОСОБА_18 та ОСОБА_19 після 5 березня 200( року його переслідували, приходили додому, погрожували. (т.За.с. 10-13).

Достовірність цих показань підтверджується показаннями на досудовом слідстві підсудного ОСОБА_19, який хоч і заперечував свою причетність д безпосереднього розбійного нападу та вбивства ОСОБА_5, однак в частиг організації підготовки до вчинення злочинних дій відносно потерпілого ОСОБА_24В., визначення часу, місця та способу заволодіння телефоном останнього, да майже аналогічні показання, які потім підтвердив під час відтворення обстановк: та обставин події.

Зокрема, в явці з повинною від 21 квітня 2006 року ОСОБА_19 зазначш що 3 березня 2006 року зустрівся с ОСОБА_18 та його приятелем ОСОБА_17 метою обговорення того, як будуть відбирати мобільний телефон у ОСОБА_45. Почали розробляти план, і ОСОБА_18 запропонував на дачах це зробить де він бував. Для цього ОСОБА_18 запропонував купити коробку коноплі дл ОСОБА_45, а виманити його повинен був ОСОБА_17. Після того, як вс спланували, 5 березня 2006 року він і ОСОБА_18 покурили та вкололи оди: одному наркотики, а ОСОБА_17 тільки покурив «травку» . Зустрілися під'їзді, де проживав ОСОБА_24 Влад. ОСОБА_17 зайшов до ОСОБА_45, а він чекав біл під'їзду. Потім всі разом: він, ОСОБА_7, ОСОБА_17 і ОСОБА_24 пішли на дачу. ОСОБА_46 попереду, а він і ОСОБА_17 - їх наздоганяли. Сказали ОСОБА_45, що з «травкою» йдемо на дачу. ОСОБА_46 разом із потерпілим зайшли на дачу, а він і ОСОБА_17 залишилися надворі. ОСОБА_17 він сказав, щоб той пройшовс недалеко, щоб залишитися непомітними, а сам був біля будинку. Через деяки: час з будинку почув глухий стукіт та крик. Повернувся в цей час ОСОБА_17, яком; він наказав стояти на «шухері» а сам побіг до будинку, забіг на 2 поверх, почу ще один крик і побачив, як ОСОБА_7 піднімався від ОСОБА_46, який лежав. Голова ; нього була у крові, навкруги теж була кров. В лівій руці у ОСОБА_46 побачи молоток, а в правій руці - мобільний телефон потерпілого. ОСОБА_46 піднявся наказав йому бігом йти на вулицю, де їх чекав ОСОБА_17. Потім всі побігли, згодом швидко йшли. Коли проходили по мосту біля річки Біанка, він почув я щось впало у воду. Гадає, що то ОСОБА_7 викинув у воду молоток, який до цьог ховав у рукаві.

Потім ОСОБА_7 пояснив, що вдарив ОСОБА_46 за те, що той не хотів віддават: свій телефон.

По дорозі вони всі по черзі клацали телефон ОСОБА_46, а потім ОСОБА_7 поча дзвонити своєму знайомому з приводу продажу телефону, але не додзвонився ОСОБА_29 через пів години він сказав ОСОБА_46 і ОСОБА_17, що стомився і пішов додом> При цьому додав, що якщо ті продадуть телефон, щоб обов'язково зайшли д нього. Наступного деня, зранку, до нього зайшов ОСОБА_7 і повідомив, щ< телефон продали за 270 грн., з яких 50 грн. віддали ОСОБА_17, а залишок гроше; він і ОСОБА_7 витратили разом на наркотики.

і

При цьому ОСОБА_37 власноручно намалював схеми руху на дачу і у зворотному напрямку, (т. З а.с. 50-56).

У своїх показаннях 22 квітня 2006 року ОСОБА_19 дав більш детальні пояснення, вказавши, що з ОСОБА_18 він знайомий вже близько 5 років, іноді підтримував з ним дружні стосунки. ОСОБА_17 знав, але з ним не спілкувався. З ОСОБА_17 спілкувався лише ОСОБА_18. ОСОБА_31 знав так само, як і ОСОБА_17

З березня 2006 року йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_18 і вони домовилися зустрітися біля будинку на зупинці, напроти якої, в стороні, розташований по вул. Полтавській у м. Кіровоград магазин "Антон", де вони і зустрілись в обідній час. З ОСОБА_18 також прийшов ОСОБА_17 ОСОБА_18 почав казати, що у ОСОБА_5, який живе у його під'їзді на першому поверсі, з'явився мобільний телефон, який можна забрати та продати за 300 грн.

ОСОБА_18 також сказав, що він про це вже давно міркував, оскільки у нього була неприязнь до ОСОБА_20 При цьому ОСОБА_18 розповідав, що ОСОБА_5 обмальовував йому стіни біля квартири та обзивав його. Під час їхньої розмови ОСОБА_17 стояв і мовчав. З цього він зрозумів, що ОСОБА_17 вже знав про наміри ОСОБА_18. Крім того, ОСОБА_7 сказав, щоб ОСОБА_17 запропонував ОСОБА_20 піти на дачу, покурити коноплю, і щоб потім той у нього її купив. Коли вони прийдуть на дачу, то він забере у ОСОБА_46 телефон, тобто «розведе» його. ОСОБА_37 йшла розмова про те, що якщо ОСОБА_46 почне щось казати, то вони скажуть, що забрали телефон за борги. Під час розмови він не мав уявлення, де саме знаходиться дача. Про дачу ОСОБА_18 сказав, що він ту дачу впізнає на місці, коли вони туди прийдуть. На таку пропозицію ОСОБА_18 він погодився. Домовились це зробити 5 березня 2006 року в обід, так як у цей день вони всі втрьох були вільні. 4 березня, ввечері йому зателефонував ОСОБА_18 і ще раз уточнив, що будуть йти саме 5 березня 2006 року.

5 березня близько 13 годин 30 хвилин вони зустрілись на зупинці, яка розташована напроти магазину "Антон", що по вул. Полтавській у м. Кіровоград. ОСОБА_18 та ОСОБА_17 сказали, що у них є конопля, і усі пішли її курити вище 10 поверху у під'їзд, де проживав ОСОБА_7. Вони втрьох посиділи, покурили, порозмовляли і спустились на площадку 10 поверху, де розмовляли про свої справи. Близько 14 годин 30 хвилин вони на ліфті спустились на 1 поверх і він відразу вийшов з під'їзду на двір, а ОСОБА_17 та ОСОБА_18 залишились у під'їзді на 1 поверсі. Через декілька хвилин вони вже вийшли з ОСОБА_20 та всі разом попрямували у сторону котельні, яка розташована поряд з будинком. По дорозі ОСОБА_7 сказав ОСОБА_46, що у нього на дачі є конопля, яку можна покурити, на що ОСОБА_5 погодився. Від котельні вони спустились вниз через залізничну колію і пішли біля будинків, а потім, коли закінчився міст, перейшли залізничну дорогу і попрямували у сторону заправки "Малібу", яка розташована на виїзді з м. Кіровоград у сторону м. Знам'янки. Пройшовши заправку, вони спустились вниз. Далі пройшли ще близько 30 м і підійшли до тунелю, над яким проходить залізнична колія. Пройшовши тунель, вийшли на галявину, напроти якої знаходився двоповерховий будинок, побудований з цегли та огороджений

18

парканом. ОСОБА_18 постійно йшов попереду з ОСОБА_46. Як тільки вони підійпп до дачі, то ОСОБА_7 повернувся і прошепотів так, що вони зрозуміли по губах, н він сам з ОСОБА_46 зайдуть в дачу, а він з ОСОБА_17 мають залишаться біля неї. В тоді сказав ОСОБА_17, щоб той трохи пройшовся кругом дачі та подивився, ще нікого не було. ОСОБА_17 пройшов в одну сторону, після чого повертався вже і нього з іншої сторони.

У цей час він почув невеликий глухий стукіт і відразу різкий крик та почг йти всередину дачі тим шляхом, яким заходили ОСОБА_7 з ОСОБА_46. Зайшов будинок через відчинені двері. На 2 поверх він почав підніматися по дерев'яні: сходах, та вийшов посередині кімнати другого поверху, де відразу побачі лежачого на спині ОСОБА_20, від якого піднімався ОСОБА_7. У ОСОБА_18 в ліві руці був молоток з короткою ручкою, а у правій мобільний телефон. При цьом він бачив на голові у ОСОБА_5 кров, а також бачив кров у ОСОБА_18 на ліві руці та запитав, що трапилося, на що той відповів, що необхідно швидко йп Після цього вони спустились вниз і підійшли до ОСОБА_17, який спитав у ОСОБА_7; чи все гаразд. ОСОБА_18 відповів, що все нормально і вони побігли, при цьом ОСОБА_7 побіг попереду, а вони за ним. Бігли дачами близько 10 хвилин, післ чого хвилин ЗО швидко йшли. Ніхто з них ні про що не говорив, всі мовчалі Потім вони вийшли до лісу, з лівої сторони якого була річка Біанка. Кол переходили плотину, то він почув, як щось булькнуло у воді, але що саме, він н знає. Пройшовши плотину, вони вийшли у приватний сектор, де він побачив, я ОСОБА_7 дістав телефон і почав його витирати курточкою. Тоді вони ще трох пройшли і вийшли на вулицю Полтавську. ОСОБА_17 запитав у ОСОБА_18, щ трапилось, навіщо молоток і де той його узяв. На що той відповів, що взяв пр всяк випадок, довелось пару разів стукнути ОСОБА_20. Далі вони пішли д будинку ОСОБА_18, де у дворі почали розмовляти, а ОСОБА_7 почав комус телефонувати з мобільного телефону марки "Сіменс", що забрали у ОСОБА_47 тому, що мав з кимось домовитися про продаж цього телефон) але не міг дозвонитись. Після цього ОСОБА_7 відійшов трохи у сторону, і поча замінювати сім-картку в телефоні ОСОБА_46, але у нього нічого не виходило. То; він сказав ОСОБА_17 і ОСОБА_18, що втомився і хоче йти додому відпочивати, також попросив, що якщо вони продадуть телефон, то щоб занесли йому гропі додому, і пішов додому.

Ввечері до нього ніхто не телефонував і не заходив, а наступного дн. вранці зайшов ОСОБА_18 і віддав гроші у сумі 90 грн., при цьому повідомне що продав телефон за 270 грн. Після цього він більше не спілкувався з ОСОБА_17 та ОСОБА_18, і не бачив їх. Хто продав телефон,, не знає, але вважає, що продаї ОСОБА_7 своєму знайомому.

(т. З а.с. 62-67).

28 квітня 2006 року ОСОБА_19, під час допиту його в присутності своп захисника, повністю підтвердив вищенаведені свідчення та показання, які вії давав при відтворенні обстановки та обставин події, а також показання при очнії ставці з ОСОБА_17, однак зазначив, що вбивство ОСОБА_5 не скоював вказавши, що його вчинив ОСОБА_18.

(т. З а.с. 91).

Судом також були оголошені показання підсудного ОСОБА_18 ж

досудовому слідстві, в яких він хоч і заперечує свою причетність до смерті ОСОБА_5, однак вказує на певні відносини з ним та іншими підсудними у справі, зокрема про конфлікт ОСОБА_19 з потерпілим незадовго до смерті останнього.

Так, з протоколу допиту ОСОБА_18 від 25 квітня 2006 слідує, що він з ОСОБА_5 знайомий вже більше 10 років, так як жили в одному під'їзді. Дружніх відносин з В ладом не підтримував, спілкувались як сусід з сусідом. ОСОБА_17 також знає. Він проживає з ним на одному поверсі-, дружніх відносин не підтримував, спілкувався як сусід з сусідом. Раніше вони разом із ОСОБА_17 були засуджені за ч. З ст. 185 КК України. ОСОБА_19 знає вже близько 3 років. Підтримував дружні стосунки, але останнім часом бачились в основному у вихідні дні.

Вказав, що ОСОБА_17 з ОСОБА_5 могли ходити курити маріхуану, а також могли скоювати щось кримінальне. Це міг запропонувати лише ОСОБА_17, так як намагається незаконним шляхом знайти собі гроші. У ОСОБА_45 є звичка обмальовувати стіни у під'їзді, ходить в туалет у ліфті, а також міг «вирвати» у під'їзді.

До 11 березня 2006 року він мав мобільний телефон з сім-картою оператора "Лайф". У телефонній книжці були тільки номери мобільних телефонів ОСОБА_17 та ОСОБА_19, а ОСОБА_45 номера телефону не знав. Про те, що ОСОБА_45 пропав, дізнався від своєї матері після 26 березня 2006 року, (т. За.с. 107-112)

Згідно протоколу допиту на досудовому слідстві ОСОБА_18 від 5 травня 2006 року вбачається, що в кінці січня 2006 року на початку лютого 2006 року він був свідком конфліктної ситуації між ОСОБА_19 та ОСОБА_5. Він тоді разом з ОСОБА_19 прийшли до квартири ОСОБА_45, щоб взяти пляшку води. Зайти до ОСОБА_45 запропонував ОСОБА_37. Він подзвонив у двері і їх відчинив Влад. ОСОБА_37 тоді попросив у ОСОБА_45, щоб той виніс їм води у пластиковій пляшці. ОСОБА_38 зайшов у квартиру і виніс їм воду у чашці, але ОСОБА_37 обізвав ОСОБА_45, і сказав, що їм потрібна вода у пляшці та відразу ж вдарив ОСОБА_45 ногою по нозі. ОСОБА_5 зайшов у квартиру і вийшов вже з молотком, який тримав за спиною двома руками. ОСОБА_5 молоток не демонстрував, тримав за спиною, але він його побачив. ОСОБА_19 щось відповів ОСОБА_45 у погрожуючій формі з нецензурною лайкою. Після цього він запропонував ОСОБА_19 піти звідти. При цьому він сказав ОСОБА_19, що у ОСОБА_45 молоток. Вийшовши з під'їзду, ОСОБА_37 почав йому казати, що ті «малолітки» взагалі обнагліли, що не поважають старших.

(т. З а.с. 121-123).

Крім цього вина підсудних підтверджується:

- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю підозрюваного ОСОБА_17, під час якого він, в присутності понятих, свого адвоката та матері, розповів про події, які відбувались 5 березня 2006 року та показав на місці як все відбувалося, підтвердивши в деталях свої попередні показання щодо причетності ОСОБА_18 і ОСОБА_19 до розбійного нападу з

20

метою заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_5 та вбивства останнього. (т.З а.с. 19-38);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю

підозрюваного ОСОБА_19, під час якого він розказав про події, які відбувались 5

березня 2006 року та показав на місці де і як все відбувалося. Зміст вказаного

протоколу підтверджує, що його показання, які передували цій слідчій дії,

відповідають дійсності і також підтверджують причетність як його особисто, так

і ОСОБА_18 та ОСОБА_17 до вчинення злочинних дій відносно

ОСОБА_5.

(т. З а.с. 70-84);

- протоколом перегляду відеозапису вказаної слідчої дії, де відсутні будь-які

зауваження щодо порядку проведення цієї слідчої дії чи стороннього впливу на

свідчення ОСОБА_19

(т.З а.с. 85);

- протоколами очних ставок між обвинуваченими ОСОБА_17 і

ОСОБА_19, ОСОБА_18 і ОСОБА_17 та ОСОБА_18 і

ОСОБА_19, в ході яких вони підтвердили в присутності своїх захисників, свої

показання. При цьому хоча під час цих слідчих дій і не вдалося усунути розбіжності

в їх свідченнях, однак в своїй сукупності вони підтверджують причетність кожного

з них до злочинних дій проти ОСОБА_20В, оскільки вказують на дату - 5 березня

2006 року, час зникнення того, і місце - дачний будинок вказаного кооперативу, де і

був виявлений труп ОСОБА_5. Зокрема, детальність і послідовність свідчень

ОСОБА_17 спростовує повністю заперечення ОСОБА_18 та заперечення

ОСОБА_19 щодо їх причетності до розбійного нападу та вбивства ОСОБА_5

(т.З а.с. 175-202, 204-219, 221-240);

Перші показання ОСОБА_17 на досудовому слідстві, суд сприймає як найбільш достовірні, оскільки вони об'єктивно підтверджуються протоколами перегляду відеозаписів слідчих дій, де зафіксовано, що ці показання він давав без будь-якого примусу, добровільно, а також роздруківками телефонних розмов між ним та ОСОБА_5, а також ОСОБА_18.

Зокрема, зі змісту роздруківки мобільного оператора ВАТ "Український

мобільний зв'язок видно, що на номер мобільного телефону оператора "Джине",

належного ОСОБА_45, починаючи з 3 березня 2006 року, дзвонив

неодноразово ОСОБА_17 зі свого номеру мобільного телефону оператора

"Джине". Останні дзвінки 5 березня 2006 року здійснював ОСОБА_5 саме ОСОБА_17.

(т. 4 а.с. 136-141).

Із роздруківки мобільного оператора "Лайф" ТОВ "Астеліт" вбачається, що з номеру мобільного телефону, належного ОСОБА_18, починаючи з 28 лютого 2006 року по 3 березня 2006 року телефонував ОСОБА_18 ОСОБА_17, та навпаки, а з 5 та 6 березня 2006 року ОСОБА_18 не приймав та не здійснював дзвінків.

(т.З а.с. 132-166).

Вказані докази об'єктивно підтверджують фактичні дані щодо організації початку злочинних дій підсудними проти ОСОБА_5.

21

Крім цього вина підсудних в інкримінованих злочинах підтверджується наступними письмовими доказами:

- згідно протоколу огляду місця події від 15 квітня 2006 року та фототаблиці

до нього, в оглянутому будинку № 132 дачного кооперативу "Будівельник" у

м. Кіровоград, на який вказали у своїх показаннях ОСОБА_17 і ОСОБА_19,

виявлено труп невідомого чоловіка та значну кількість слідів, схожих на кров по

всій кімнаті. Місце розташування, зовнішній вигляд місця вчинення злочинів,

збігаються з даними, які вказали підсудні. При цьому, з місця вчинення злочину

вилучено шапку, годинник, ключі, частину цеглини.

(т. 1 а.с.4-15);

- зі змісту протоколу додаткового огляду вказаного місця події від 16

квітня 2006 року та таблиці ілюстрацій до нього вбачається, що під час

додаткового огляду було вилучено сірник, картон, частини фанери, частини

волосся, частину цеглини.

(т. 1 а.с. 16-23);

- протоколом огляду предметів від 14 липня 2006 року, в ході якого оглянуто

куртку чоловічу чорного кольору, джемпер сірого кольору, пару чоловічих

кросівок, тобто речі потерпілого ОСОБА_5, які всі мають множинні нашарування

та плями речовини темно-бурого кольору.

(т. 1 а.с. 266-268);

- протоколом огляду предметів від 14 липня 2006 року, в ході якого оглянуто

шапку чорного кольору, яка була вся просякнута речовиною темно-бурого кольору

та чоловічий наручний годинник, поверхня якого вкрита плямами речовини темно-

бурого кольору.

(т. 1 а.с. 263-264) ;

- протоколом пред'явлення трупа для впізнання від 18 квітня 2006 року та

фототаблиць до нього, згідно якого ОСОБА_20 впізнав в пред'явленому йому

трупі свого сина - ОСОБА_5 за відповідними індивідуальними ознаками.

(т. 1 а.с. 60-63);

- згідно протоколу пред'явлення предметів для впізнання від 18 квітня 2006

року та фототаблиці до нього ОСОБА_20 також упізнав речі, які були одягнені

на трупі, як належні його сину ОСОБА_5

(т. 1 а.с. 53-59);

- за висновком судово-медичної експертизи № 408 від. 26 травня 2006 року

на трупі ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-

мозкової травми з множинними ранами волосяної частини голови (27),

багатооскольчатого перелому лівої тім'яної кістки, вдавленого перелому лівої

тім'яної кістки, забою речовини головного мозку, субдуральної гематоми,

відкритого перелому кісток спинки носа, рани правого лучезап'ястного суглоба.

Всі описані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, із різною формою контактуючої поверхні, індивідуальні особливості тупих предметів в

22

ушкодженнях не відобразилися. У зв'язку із втратою деяких морфологічних озь ушкоджень, встановлення форми травмуючої поверхні є відносним. Так, можлг: утворення рани на ділянці шкіри в області правого лучезап'ясного суглоба результаті дії предмету з подовженою травмуючою поверхнею, діючою під кут до поверхні шкіри, не виключається. Пошкодження на ділянці шкіри волосяі частини голови виникли внаслідок не менше 27 травмуючих дій: 6 ран характе] для травмуючи дій предмету із плоскою обмеженою травмуючою поверхи прямокутної, або близької, форми із довжиною сторони не менше 20 мм, дію1 звисло або під деяким кутом до поверхні шкіри. 12 ран характерні для предмета з обмеженою травмуючою поверхнею у формі трьохгранного ку Виникнення 5 ран можливо в результаті травмуючих дій предмету із подовжені контактуючою поверхнею у формі прямолінійного ребра. Інші 4 ушкоджена форму травмуючої поверхні тупого предмету не відобразили. Вдавлений перел тім'яної кістки виник від дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуюче поверхнею у формі трьохгранного кута .

Дані тілесні ушкодження стосовно до живих осіб мають ознаки тяжк тілесних пошкоджень, як небезпечних для життя у момент спричинення. Смер ОСОБА_5 наступила від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кіст зводу черепа, субдуральним крововиливом, забиттям речовини головного моз] що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа та даниі судово-гістологічного дослідження. Всі наявні тілесні ушкодження виникли і не менше 27 травматичних дій тупими предметами. Смерть потерпіле наступила від сукупності 27 травматичних дій в область голови. Враховую характер та тяжкість тілесних ушкоджень, експерт вважає, що після спричинення, потерпілий не міг жити. Усі наявні тілесні ушкодження спричини прижиттєво.

(т. 2 а.с. 6-9);

- із висновку експерта-криміналіста № 92 від 31 травня 2006 року вбачаєть

що на ділянці шкіри в області правого лучезап'ясного суглоба ОСОБА_20

виявлено одне ушкодження у вигляді рани, характерної для травмуючої дії тупе

твердого предмету, можливо, з подовженою травмуючою поверхнею, діючої і

кутом до поверхні шкіри. Індивідуальні ознаки травмуючої поверхні предмета

відобразились. На поверхні ділянки шкіри виявлено включення в епідерм

яке нагадує фрагмент тканин деревини.

(т.2 а.с. 17-20);

- згідно висновку судово-криміналістичної експертизи № 93 від 2 черв

2006 року встановлено, що на представленій ділянці шкіри волосяної части:

голови та фрагменті лівої тім'яної кістки трупа ОСОБА_5 виявле

пошкодження, характерні для травмуючої дії тупих твердих предметів з різне

формою контактуючої поверхні. У зв'язку з втратою деяких морфологічних озна

встановлення форми травмуючої поверхні являються відносними. Пошкоджен

на ділянці шкіри волосяної частини голови виникли внаслідок не менше

травмуючих дій: 6 ран - характерні для травмуючих дій предмета з плоске

обмеженою травмуючою поверхнею прямокутної чи близької форми з довжинс

сторони не менше 20 мм, діючої звисло чи під деяким кутом до поверхні шкіг:

12 ран - характерні для дії предмета з обмеженою травмуючою поверхнею

формі триграного кута; виникнення 5 ран можливе у результаті

травмуючих дій предмета з подовженою контактуючою поверхнею у формі прямолінійного ребра; інші 4 пошкодження форму травмуючої поверхні предмета не відобразили. Вдавлений перелом фрагмента лівої тім'яної кістки виник від дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею у формі триграного кута. Індивідуальні ознаки травмуючого предмету на наданих ділянках шкіри та фрагмента звода черепа не відобразились.

При дослідженні виявлені одиничні включення, які нагадують фрагменти волокон деревини. Наявність розповсюджених слідів з'єднань заліза на поверхні гнійно-зміної ділянки шкіри свідчить тільки про забруднення ними поверхні шкіри.

(т. 2 ах. 81-90). " ' ,

Відповідно додаткового висновку судово-криміналістичної експертизи № 137 частина ушкоджень, виявлених на ділянці шкіри волосяної частини голови та вдавлений перелом тім'яної кістки трупа ОСОБА_5, могли виникнути у результаті багаторазових травмуючих дій різними частинами наданої цеглини або іншого предмета (предметів) з встановленими раніше формою, характером та розмірами контактуючих поверхонь.

(т. 2 ах. 274-278).

- за висновком судово-імунологічної експертизи № 282 від 22 травня 2006

року, група крові потерпілого ОСОБА_5 - Ва. Обширні різноманітні сліди

бурого кольору на двох фрагментах ДВП та куску картону, вилучених з місця

події і оглянутих 14 липня 2006 року (т.2 ах. 270-271), являються кров'ю людини

групи Ва. Тобто кров на вказаних речових доказах могла виникнути від

потерпілого ОСОБА_5

(т.2 ах. 29-31);

- відповідно до висновку судово-трасологічної експертизи № 485 від 22

червня 2006 року дві частини цеглини, вилучені з місця вчинення злочину,

оглянуті згідно протоколу огляду від 24 липня 2006 року (т.1 ах. 274-275) та

представлені на дослідження, складали раніше одне ціле - червону цеглину.

Відокремлення частин цеглини могло відбутися в результаті як падіння так і

удару.

(т. 2 ах. 44-45).

- за висновком судово-цитологічної експертизи № 146 від 2 червня 2006 року

встановлено, що сліди бурого кольору на двох уламках червоної цегли (об'єкти

№ 1, 2), знайдених у ході огляду місця події, виявлено кров людини, яка може

походити від особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А вищевказаної

системи, в тому числі не виключається і від ОСОБА_5

(т. 2 ах. 55-56).

- згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 322 від 22 червня

2006 року встановлено, що об'єкти, вилучені з поверхні двох фрагментів

червоної цеглини (об'єкти №№ 1-7), являються волоссям людини та походять з

голови. При проведені порівняльного морфологічного дослідження встановлено,

що ці волосини східні між собою та із зразками волосся з голови трупа

ОСОБА_5 по всім порівняльним ознакам: кольору, формі, довжині, товщині,

24

фону коркової речовини, кольору характеру, кількісному вмісту та особливостям розташування пігмента, частоті зустрічаємості та характеру пігментофорів, властивостям серцевини, характеру периферичних кінцівок. При встановленні групових антигенів у волоссі № 2, 5, 7 виявлений тільки антиген ОСОБА_48 чином, волосся, зняте з поверхні цеглини, може належати потерпілому ОСОБА_5 2 волосини обірвані швидким рухом, 4 - життєдіяльні та вирвані з луковицями, одна волосина відокремлена твердим тупим предметом, що об'єктивно підтверджує, що вилучені куски цегли являлися знаряддями злочину, яким наносилися тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 60-62).

- згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 284 від 22 червня 2006

року встановлено, що група крові потерпілого ОСОБА_5 - Ва.. Об'єкти, у

вигляді пучка волосся, виявлені та вилучені з поверхні стіни дачного будинку,

являються волоссям людини та походять з голови (об'єкти №№ 1-20). При

проведені порівняльного морфологічного дослідження встановлено, що це волосся

східне між собою та зразками волосся з голови трупа ОСОБА_5 по всім

порівняльним ознакам: кольору, формі, довжині, товщині, фону коркової

речовини, кольору характеру, кількісному вмісту та особливостям розташування

пігмента, частоті зустрічаємості та характеру пігментофорів, властивостям

серцевини, характеру периферичних кінцівок. При встановленні групових

антигенів у волоссі №№ З, 8, 13 виявлений тільки антиген ОСОБА_48 чином,

волосся, зняте з поверхні стіни дачного будинку, може належати потерпілому

ОСОБА_5 Значна частина волосся обірвана швидким рухом чи вирвана з

луковицями, одиничне волосся відокремлене твердим тупим предметом.

(т. 2 а.с. 71-73).

- за змістом висновку судово-імунологічної експертизи № 291 від 31 травня

2006 року, в обширних слідах бурого кольору куртки (об'єкти 1-18), на брюках

(об'єкти 19-25), на светрі (об'єкти 26-35), на кросівках (об'кти 36-49), належних

потерпілому ОСОБА_5, виявлена кров людини. При встановленні групової

приналежності в об'єктах 2, 4, 7, 8, 9, 12, 13, 17, 20, 21, 23 встановлена група Ва,

що свідчить про походження крові у вказаних об'єктах від особи з такою групою

крові, в тому числі потерпілого ОСОБА_5 В інших об'єктах виявлений тільки

антиген В. ОСОБА_3 А, аглютини а і Р при цьому не виявлені. ОСОБА_48 результат

свідчить про походження крові в об'єктах від особи, організму якої притаманний

антиген В, тобто групи Ва, в тому числі потерпілого ОСОБА_5

(т. 2 а.с. 98-101);

- висновком судово-імунологічної експертизи № 290 від 22 травня 2006 року,

встановлено, що бурі пропитування спортивної шапки та плями бурого кольору на

корпусі і браслеті наручного годинника, виявлених на місці події, являються

кров'ю людини групи Ва. Таким чином, кров на вказаних речових доказах могла

виникнути від потерпілого ОСОБА_5

(т.2а.с. 109-111);

Висновком судово-цитологічної експертизи № 155 від 2 червня 2006 року встановлено, що кров у вирізці з трикотажної шапки та у змиві з наручного

25

годинника належить чоловікові.

(т.2а.с. 116).

Висновком судово-імунологічної експертизи № 349 від 22 травня 2006 року встановлено, що об'єкти, виявлені та вилучені зі спортивної шапочки, являються волоссям людини та походять з голови (об'єкти №№ 1-23). При проведенні порівняльного морфологічного дослідження встановлено, що це волосся східне між собою та зразками волосся з голови трупа ОСОБА_5 по всім порівняльним ознакам: кольору, формі, довжині, товщині, фону коркової речовини, кольору характеру, кількісному вмісту та особливостям розташування пігмента, частоті зустрічаємості та характеру пігментофорів, властивостям серцевини, характеру периферичних кінцівок. При встановленні групових антигенів у волоссі №№ 4, 11, 18 виявлено тільки антиген ОСОБА_48 чином, волосся, зняте зі спортивної шапочки, може належати потерпілому ОСОБА_5 Значна частина волосся обірвана швидким рухом чи вирвана з луковицями, одна волосина відокремлена твердим тупим предметом.

(т.2 а.с. 192-194).

Висновком судово-імунологічної експертизи № 348 від 22 червня 2006 року встановлено, що об'єкти, виявлені та вилучені з поверхні двох фрагментів ДВП та листа картону, являються волоссям людини та походять з голови (об'єкти №№ 1-35). При проведенні порівняльного морфологічного дослідження встановлено, що це волосся східне між собою та зразками волосся з голови трупа ОСОБА_5 по всім порівняльним ознакам: кольору, формі, довжині, товщині, фону коркової речовини, кольору характеру, кількісному вмісту та особливостям розташування пігмента, частоті зустрічаємості та характеру пігментофорів, властивостям серцевини, характеру периферичних кінцівок. При встановленні групових антигенів у волоссі №№ 3, 5, 15, 25, 29 виявлено тільки антиген ОСОБА_48 чином, волосся, зняте з поверхні двох фрагментів ДВП та листа картону, може належати потерпілому ОСОБА_5 Волосся, вилучене з великого по розміру фрагмента ДВП та з листа картону, обірване швидким рухом. Волосся, вилучене з поверхні меншого за розміром фрагмента ДВП, життєдіяльне та вирване з луковицями, при цьому майже у всіх цих волосинах в області шийок містяться ознаки перекручування. (т.2 а.с. 182-184).

Висновком судово-імунологічної експертизи № 350 від 26 червня 2006 року встановлено, що об"єкти, виявлені та вилучені з предметів одягу та взуття потерпілого ОСОБА_5, являються волоссям людини та походять з голови (об"єкти №№ 1-Ю (капюшон куртки), об"єкти 11-20 (джемпер), об"єкти 21-30 (вельветові брюки) та об"єкти 31, 32 і 33 (кросівки)). При проведенні порівняльного морфологічного дослідження встановлено, що це волосся східне між собою та зразками волосся з голови трупа ОСОБА_5 по всім порівняльним ознакам: кольору, формі, довжині, товщині, фону коркової речовини, кольору характеру, кількісному вмісту та особливостям розташування пігмента, частоті зустрічаємості та характеру пігментофорів, властивостям серцевини, характеру периферичних кінцівок. При встановленні групових антигенів у волоссі №№ 3,6, 11, 14, 23, 29, 33 виявлено тільки антиген ОСОБА_48 чином, волосся, зняте з одягу та взуття потерпілого ОСОБА_5, може належати самому потерпілому. Значна

26

частина волосся обірвана швидким рухом чи вирвана з луковицями, одиничне волосся відокремлене твердим тупим предметом, (т. 2 а.с. 202-205).

Наведені висновки судових експертиз разом з протоколами огляду місця злочину і предметів, та первинними показаннями підсудного ОСОБА_17, узгоджуються між собою, і на думку суду є достатніми доказами того, що потерпілий ОСОБА_5 активно захищався від побиття, і за вказаних обставин, в нападі на нього приймав участь не тільки ОСОБА_18, а й ОСОБА_19, який за твердженням ОСОБА_17, перебував у цей час в дачному будинку, і залишив місце злочину разом з ОСОБА_18.

ОСОБА_48 вина підсудних в пред'явленому обвинуваченні підтверджується:

- протоколом огляду предметів від 14 липня 2006 року, в ході якого були

оглянуті джинси темно-сірого кольору, вилучені у ОСОБА_19 (т. 1 а.с. 261), на

яких, згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 286 від 29 травня 2006

року виявлена пляма людської крові.

(т. 2 а.с. 124-125);

- протоколом обшуку від 21 червня 2006 року, під час якого у квартирі № 198

корп. 2 буд. 28 по вул. Полтавській у м. Кіровограді, де проживає ОСОБА_18,

виявлено та вилучено його речі, у яких він був в день скоєння злочину (т. 1 а.с. 218-

220).

Ці речі, а саме: куртка, сорочка і светр, були оглянуті.

(т. 1 а.с. 277-278).

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 283 від 22 травня 2006 року в одній пошуковій вирізці з чоловічої трикотажної сорочки (об'єкт 19) та одній - із спортивної куртки (об'єкт 31), вилучених у домоволодінні ОСОБА_49, виявлені сліди крові людини. При встановленні групових антигенів в об'єктах 19 виявлений тільки антиген В, що не виключає можливість походження крові у цьому об'єкті від особи групи Ва, наприклад -потерпілого ОСОБА_5 В об'єкті 31 групові антигени А та В системи АВО не встановлені (можливо із-за низької концентрації крові в об'єкті). Ще у ряді пошукових вирізок з джемпера (об'єкти 5-11), трикотажної сорочки (об'єкти 14, 16, 18, 20), та спортивної куртки (24-27, 29-33, 35-38) виявлені слабонасичені сліди крові, але видова приналежність їх не встановлена (можливо із-за сильно низької концентрації видоспецифічних білків крові в об'єктах - проба Геллера негативна після збільшення вирізок матеріалу та подовження часу екстрагування).

В описовій частині зазначено, що речі чисті, схоже випрані.

(т. 2 а.с. 153-155).

Згідно протоколу особистого огляду від 1 червня 2006 року, у ОСОБА_50 було виявлено та вилучено мобільний телефон "Сіменс", який належав потерпілому ОСОБА_5.

(т.З а.с. 101).

ОСОБА_23 протоколом виїмки був вилучений гарантійний талон на мобільний

27

телефон "Сіменс СХ-70", який належав потерпілому ОСОБА_5, та розрахункова квитанція.

(т. 1 а.с. 236-239).

Висновком судово-товарознавчої експертизи № 913/25 від 01 червня 2006 року встановлена вартість мобільного телефону "Сіменс СХ-70", представленого на експертизу, яка, з урахуванням знижки на зношеність станом на 5.03.2006 року складає 679,25 гривень.

(т. 2 а.с. 173).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 332 від 23.06.2006 року ОСОБА_17 в момент скоєння правопорушення та на час проведення експертизи виявляє ознаки соціалізованого розладу поведінки, проте вказані психічні розлади не досягають ступеню душевного. захворювання і недоумкуватості. У відношенні інкримінованих йому дій ОСОБА_17 слід вважати осудним. Підпадає під дію ст. 19ч.1 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

(т. 2 а.с. 213-214).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 324 від 20.06.2006

року ОСОБА_19 в момент скоєння правопорушення психічним

захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані.

Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В даний час психічним

захворюванням не страждає. У відношенні інкримінованого йому

правопорушення ОСОБА_19 слід вважати осудним. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

(т. 2 а.с. 222-223).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 323 від 20.06.2006 року ОСОБА_18 в момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В даний час психічним захворюванням не страждає. У відношенні інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_18 слід вважати осудним. Підпадає під дію ст. 19 ч.І КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

(т. 2 а.с. 231-232).

Доводи підсудних у суді про те, що вони не вчиняли інкримінованих їм злочинів, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються матеріалами справи.

Так, перевіряючи твердження ОСОБА_19 про знаходження його з 8 до 19 години 5 березня 2006 року на роботі в магазині «АБВ-техніка» , суд допитав за клопотанням сторони захисту наступних свідків.

Свідок ОСОБА_51 суду пояснила, що всіх підсудних вона знає і має з ними нормальні відносини. ОСОБА_18 є її рідним братом, а ОСОБА_52 проживає по сусідству.

5 березня 2006 року брат був вдома. У них в церкві повинно було відбуватись

28

вінчання, але ОСОБА_52 сказав, що залишиться вдома, так як втомився після роботи. У той день з квартири вона вийшла о 9 годині у своїх справах, а ОСОБА_52 залишався вдома. Повертаючись додому, бачила на зупинці ОСОБА_19 і ОСОБА_5. Вони зупинилися і ОСОБА_52 щось купував у ларьку. ОСОБА_48 тоді бачила ОСОБА_17 зі своїм батьком, які теж пройшли мимо зупинки.

О 10 годині вона прийшла додому, де знаходилась і її мама. Олександр лежав у ліжку. Об 11 годині з квартири пішла мати, а вона пішла об 11 год. 30 хв. - 11 год. 40 хв.. Брат залишався вдома.

Додому вона повернулась о 19 годині і не пам'ятає чи був брат вдома, чи зайшов до квартири разом з нею.

Вказує, що ОСОБА_52 їй сказав, що весь день пролежав у ліжку, лише виходив за цигарками і когось шукав та не знайшов.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_53 пояснив, що лише може припустити, що 5 березня 2006 року ОСОБА_19 був на робочому місті в магазині «АБВ-техніка», оскільки про це був запис у журналі, де фіксувалися прихід і вихід з магазину працівників. Особисто він того дня ОСОБА_19 не бачив.

Свідок ОСОБА_25 пояснив, що з ОСОБА_19 він підтримував дружні відносини, оскільки разом працювали в магазині «АБВ-техніка».

Стверджує, що 5 березня 2006 року приблизно з 8 години ЗО хвилин і до 18 години ОСОБА_19 знаходився на роботі в даному магазині.

Свідок ОСОБА_54 суду показала, що ОСОБА_19 доводиться їй братом, і на час смерті потерпілого вона з ОСОБА_19 працювали в одному магазині «АБВ-техніка».

5 березня 2006 року весь персонал магазину був на роботі. ОСОБА_19 працював пакувальником, а вона продавцем-консультантом. У другій половині дня, коли покупців стало менше, приблизно о 16 годині, а можливо і пізніше, ближче до вечора, брат з нею радився з приводу придбання подарунка матері та сестрі, оскільки це було напередодні свята 8 Березня.

У другій половині дня впродовж 5 хвилин з братом в магазині спілкувався його знайомий, якого вона знає лише в обличчя, Це все що вона бачила, поки не була зайнята покупцями. Останній раз вона бачила ОСОБА_19 в кінці дня на виході з магазину.

Вона не пам'ятає, чи бачила брата в магазині зранку, оскільки в той день в магазині було дуже багато народу. Однак близько 14 години 30 хвили вона його бачила в залі магазину.

Свідок ОСОБА_28 суду показав, що з підсудним ОСОБА_19 вони товариші.

По справі він давав свідчення на досудовому слідстві, достовірність їх підтверджує і нічим іншим доповнити їх не може.

Стверджує, що 5 березня 2006 року приблизно з 11 до 13 години, точно він не пам'ятає, був у магазині, де працював ОСОБА_19, у якого отримував

29

консультацію з приводу придбання мобільного телефона. Пробув він у магазині «АБВ-техніка» приблизно з півгодини. ОСОБА_19 знаходився на роботі і працював у іншому відділі, тому не міг приділити йому багато уваги.

Аналізуючи та роблячи оцінку показанням останніх п'яти свідків, суд ставиться до них критично, піддаючи сумніву їх правдивість та достовірність, оскільки вказані особи в силу родинних, дружніх чи професійних відносин з ОСОБА_19, можуть бути упередженими і зацікавленими. Крім того їх свідчення суперечать іншим доказам, які суд, дослідивши, сприймає як достовірні, оскільки вони узгоджуються між собою.

До того ж, у ході досудового слідства ОСОБА_37 0.0. неодноразово, в присутності свого захисника, мав реальну можливість назвати вищевказаних свідків, які б могли підтвердити його алібі, проте вказав, що він 5 березня 2006 року не працював у магазині, був вдома і знаходився разом із ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_5 ОСОБА_48, ОСОБА_19 вказував на те, що після повернення із дачі, він відразу ж пішов додому відпочивати і більше нікуди не ходив.

Суд також не може сприйняти як достовірний доказ - журнал реєстрації приходу та виходу працівників магазину «АБВ-техніка», висновки експерта щодо якого були досліджені. Так, за їх змістом, у цьому журналі відсутні титульні листи, немає обгортки, сторінки не пронумеровані, належним чином не прошиті. Журнал знаходиться в край неохайному стані і неможливо достовірно встановити, коли в ньому були зроблені записи відносно ОСОБА_19 за 5 березня 2006 року, які вписані між заповненими рядками іншими працівниками магазину.

(т.ба.с. 173-178).

Про те, що ОСОБА_19 на час настання смерті ОСОБА_5 не був присутнім на робочому місці, свідчить також відповідь ТОВ «Моцарт» вих. № 141/1 від 04.06.2007 року про те, що він працював в магазині всього один місяць, протягом неповного (4-ох годинного ) робочого дня, допускав невиходи на роботу, запізнення і порушення дисципліни, за що і був звільнений.

ОСОБА_23 таких обставин, колегія суддів розцінює доводи підсудного ОСОБА_19 про те, що на час вчинення вбивства ОСОБА_5, він був на робочому місці в магазині «АБВ-техніка», як спосіб уникнути відповідальності за вчинені злочини.

Одним із таких способів суд також сприймає і заяви підсудних про те, що вони змушені були себе оговорити, оскільки до них зі сторони працівників міліції були застосовані недозволені методи слідства, а саме фізичний та психологічний вплив.

ОСОБА_48 висновок суд зробив за результатами перевірки вказаних заяв, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доказами по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2007 року по результатам перевірки заяв ОСОБА_17 і ОСОБА_19 про застосування до них недозволених методів розслідування, прокуратурою винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи по факту застосування фізичного та

психологічного насилля до ОСОБА_17 та ОСОБА_19 з боку працівників

зо

міліції через відсутність будь-якого складу злочину.

(т. 4 а.с. 149-150).

Прокуратурою також було проведено перевірку заяви підсудного ОСОБА_18 про застосування до нього недозволених методів слідства під час проведення досудового слідства. ОСОБА_23 результатами проведеної перевірки, 5.09.2007 року винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи по факту застосування до ОСОБА_18 фізичного та психологічного насилля з боку працівників міліції за відсутністю події злочину.

Таким чином, заяви підсудних про те, що вони змушені були себе оговорити на досудовому слідстві в зв'язку із застосуванням до них недозволених методів слідства працівниками міліції, не знайшли свого підтвердження.

На підставі вище наведеного, суд вважає, що вина підсудних в інкримінованих їм злочинах по епізоду з потерпілим ОСОБА_5, повністю доведена достовірними і узгодженими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для такого висновку.

Зокрема, кваліфікуючі ознаки: корисливий мотив і попередній зговір ОСОБА_19 та ОСОБА_18 при розбійному нападі і умисному вбивстві, об'єктивно підтверджується їх послідуючими, після вчинення вказаних злочинів, діями, які були взаємоузгодженими та направленими на збут телефона ОСОБА_5, яким вони заволоділи.

ОСОБА_48 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і вина ОСОБА_17 у вчиненні ним пограбування потерпілої ОСОБА_8 наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні, пославшись на давність подій, попросила суд оголосити її показання, дані на досудовому слідстві.

Із оголошеного протоколу її допиту від 6 листопада 2006 року (том 5 а.с. 15-18) слідує, що ЗО жовтня 2006 року близько 20 години вона поверталася з роботи додому. На вул. Червонозорівській у м. Кіровоград вона зійшла з маршрутного автобуса, і йдучи, декілька разів обернулась, помітивши, що за нею, на відстані трьох метрів, йде якийсь молодий хлопець. Біля під'їзду вона зупинилася, щоб пропустити вперед того хлопця, але він також стишив ходу. Коли вона зайшла в свій під'їзд, хлопець пішов слідом за нею і на 1 поверсі вихватив у неї з рук сумку. Вона побігла за ним, але той втік.

Обличчя цього хлопця вона не побачила, але він був невисокого зросту, худорлявий, на вигляд близько 20 років, одягнений у спортивну куртку темного кольору з білими полосами на рукавах, на голові у нього була бейсболка темного кольору з білими полосами. ОСОБА_48 на ньому були темні штани.

Далі в протоколі наведено опис викраденого майна та його вартість, зокрема, пластикові картки «Промінвестбанку», картка для отримання заробітної платні, дисконтна картка магазину «Фуршет», гроші в сумі 100 доларів СІЛА

31

однією купюрою, фальшиві 10 доларів СІЛА, які вона знайшла, і в якості сувеніра носила, косметичка, 40 грн., зарядний пристрій для мобільного телефону.

На наступний після пограбування ранок, вона подзвонила до банку і заблокувала картки.

Зразу вона до міліції офіційно не зверталася, вважаючи це марною справою, але 2 листопада 2006 року по телефону її викликали до міліції, де запитали, чи не було відносно неї вчинено злочину. На це вона сповістила про її пограбування 30.10. 2006 року і написала відповідне пояснення та заяву. У той же день, в приміщенні міліції на четвертому поверсі вона побачила хлопця, в якому по статурі і зовнішньому вигляді упізнала того, хто її пограбував. Про це вона сповістила працівникам міліції, які потім сказали, що тим хлопцем виявився ОСОБА_17, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_8.

Підтвердивши правильність і достовірність цих свідчень, ОСОБА_8 в судовому засіданні доповнила, що з моменту викрадення у неї сумки і того, як вона в приміщенні міліції побачила ОСОБА_17, пройшло не більше двох днів і вона без сумніву впізнала того хлопця по статурі.

Із викраденого, їй в міліції повернули лише картки.

Заявлений позов до ОСОБА_17 на суму 1280 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 2000 грн. - моральної шкоди, вона підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_44 по даному епізоду пояснила, що з підсудних вона знає лише ОСОБА_17, так як він у минулому зустрічався з її дочкою.

Пам'ятає, що 30.10.2006 року вона прийшла з роботи додому раніше, так як діти збирались на "День Хеллоуіна". Вона допомогла дочці вдягнутись, нафарбувала їй яскравий макіяж. Потім прийшов ОСОБА_17, вони викликали таксі на 18 годину та поїхали. Що було далі, вона не знає.

Повернулись вони о 21 годині, посиділи, попили чай, розповіли, що вони там робили, як все було і ОСОБА_17 пішов.

Наступного дня ОСОБА_17 прийшов ввечері і розповів, що знайшов жіночу сумку, в якій було 40 гривень і 10 фальшивих доларів. Потім ОСОБА_17 за це закрили, а що було далі вона не пам'ятає.

У зв'язку з тим, що свідок забула детально свої свідчення, суд оголосив протокол її допиту від 15.11.2006 року (т.5 а.с.65-66), з якого слідує, що з 15 до 18 години ОСОБА_17 30.10.2006 року знаходився у неї в квартирі, а де він був о 20 годині - їй невідомо.

На початку 22 години донька з ОСОБА_17 повернулися з дискотеки, і ОСОБА_17 знаходився в її квартирі десь до 22 години, після чого пішов додому.

Наступного дня ОСОБА_17 прийшов до них близько 19 години і розповів ОСОБА_52, що йдучи на навчання, біля технікуму знайшов сумку, в якій були 40 грн. і 10 доларів, якісь картки та помада. Потім він намагався поміняти долари, але вони виявилися фальшивими, в зв'язку з чим його затримали працівники міліції.

Свідок ОСОБА_55 дала суду показання, що працюючи касиром у відділенні «Приватбанку», яке розташоване в супермаркеті «Фуршет», приблизно три роки тому, вдень прийшли хлопці, які принесли купюру на обмін.

32

Вона була номіналом 1 долар, але виправлена на 10 доларів. Тоді вона натиснула тривожну кнопку і приїхали працівники міліції, які затримали хлопців та вилучили дану купюру у присутності завідуючої відділенням банку.

Тих хлопців вона вже не пам'ятає.

Із оголошених в судовому засіданні показань цього свідка на досудовому слідстві (том № 5 а.с.116 - протокол її допиту від 13.12.2006 року) слідує, що 31 жовтня 2006 року вона знаходилася на робочому місці. Після 9 години до неї в касу «Приватбанку» підійшли двоє молодих хлопців, віком від 16 до 18-років. При цьому один із них дав їй 11 доларів США на обмін. Оглянувши їх, вона виявила, що 10-доларова купюра є фальшивою, що підтвердила завідуюча відділенням банку і вона нажала на тривожну кнопку, а хлопців попросила почекати працівників міліції. Ті почали просити повернути їм купюру і не викликати міліцію. Коли приїхали працівники міліції, вона віддала їм 1 долар і 10-доларову купюру і вони поїхали, забравши з собою тих хлопців.

ОСОБА_55 підтвердила достовірність оголошених свідчень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_56 суду показав, що декілька років тому Державна служба охорони доставила в Кіровський райвідділ міліції, де він раніше працював, когось із підсудних. У нього були долари, здається, 1 долар і 10 доларів. Він їх вилучив. Потім їх забрав міськвідділ міліції.

Хлопці пояснювали, що ці гроші хтось комусь дав, а конкретно він вже не пам'ятає.

Із оголошеного в судовому засіданні протоколу допиту цього свідка від 5 грудня 2006 року (том 5 а.с. 112) слідує, що 31 жовтня 2006 року в Кіровський відділ міліції були доставлені два хлопці, які намагалися обміняти фальшиві 10 доларів в обмінному пункті магазину «Фурінет». Йому було доручено провести зовнішній огляд одного з хлопців, який назвався ОСОБА_17. У присутності понятих, у правій кишені хлопця було виявлено гроші купюрами 10 і 1 долар. Ці купюри були вилучені, поміщені в поліетиленовий пакет, який прошили і опечатали. Після цього він опитав ОСОБА_17, який пояснив, що дані купюри йому дав товариш ОСОБА_56, але звідки вони в нього взялися, він не знає.

Після цього він передав матеріали в чергову частину.

Достовірність цих показань ОСОБА_56 також підтвердив у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_57 дав суду показання, що поскільки пройшло багато часу, він не пам'ятає всіх обставин, про які розповідав на досудовому слідстві. Однак вказав, що з ОСОБА_17 був разом в супермаркеті «Фуршет», де намагалися обміняти долари. Звідки вони взялися, він не знає.

Згідно протоколу допиту від 8 листопада 2006 року (том 5 а.с . 52-55) свідок показав, що з ОСОБА_17 він навчається в ПТУ, знає його близько року і підтримує з ним дружні відносини. Зі слів останнього йому відомо, що ОСОБА_17 чекав повістки до суду по двох кримінальних справах за те, що він продав викрадений телефон.

ОСОБА_48 пригадує, що ЗО жовтня 2006 року, близько 21 години йому на

33

мобільний телефон ОСОБА_17 прислав СМС- повідомлення про те, щоб він на наступний день, раніше прийшов до училища, так як йому потрібно скупитися в магазині «Фуршет», і що у нього є «тема». Після цього він передзвонив ОСОБА_17 і перепитав, про що йдеться. На це ОСОБА_17 пояснив, що у нього є банківська пластикова картка, і що про все детально розповість наступного дня.

Близько 8 години 40 хвилин наступного дня вони зустрілися в училищі і ОСОБА_17 запропонував поїхати в магазин «Фуршет». На зупинці ОСОБА_17 показав йому дві пластикові картки, одна з яких була «Приватбанку». На одній із карток був записаний володілець на ім'я ОСОБА_8. Дмитро сказав, що купив ці картки у малоліток за 10 грн.. Після цього вони на маршрутному автобусі поїхали до вказаного магазину і по дорозі ОСОБА_17 також сказав, що позичив у когось 11 доларів.

У магазині вони купили дві пляшки пива, а коли підійшли до каси, ОСОБА_17 дістав одну з карток, щоб розрахуватися за пиво. Однак касир попросила надати ще якийсь документ і не провела картку. Тоді він за пиво розрахувався сам, а ОСОБА_17 в цей час пішов до обмінного пункту поміняти долари. Коли ж він підійшов до нього, то почув як касир сказала ОСОБА_17, що 10 доларів фальшиві, а ОСОБА_17 заявив, що цього не може бути.

Після ього касир викликала працівників міліції, які приїхали через хвилин 10, які їх затримали і доставили в Кіровський райвідділ міліції. ОСОБА_27 шепнув йому, що банківські картки він викинув під сидіння автомобіля, в якому їх везли до міліції.

У них відібрали пояснення і ввечері відпустили. ОСОБА_23 приїхала мати і забрала його.

Наступного дня ОСОБА_17 з матір'ю і його знову в приміщенні міліції опитували щодо фальшивих доларів. При дачі пояснення ОСОБА_17, в присутності своєї матері, говорив працівникам міліції, що ці долари не його, а належать ОСОБА_57, тобто йому. На це він повідомив працівникам міліції про картки, які ОСОБА_17 сховав у автомобілі працівників міліції.

Після цього за знайденими картками встановили дівчину, якій вони належать і привезли її також до міліції, де вона сповістила, що 30 жовтня 2006 року однин хлопець викрав у неї сумку, в якій знаходилися ці картки і гроші, в тому числі і ксерокопія чи сувенір - 10 доларів. Зі слів потерпілої, з якою він деякий час знаходився в кабінеті, він дізнався, що побачивши ОСОБА_17, в ньому вона упізнала того хлопця, який вирвав у неї з рук сумку.

Після цього він ОСОБА_17 не зустрічав і з ним не спілкувався по телефону.

Підтвердивши правильність своїх свідчень на досудовому слідстві, ОСОБА_57 суду показав, що при цьому допиті до нього ніякого тиску з боку працівників міліції не застосовувалось.

ОСОБА_48 вина ОСОБА_17 у вчиненні пограбування ОСОБА_8 підтверджується наступними доказами:

- заявою ОСОБА_8 від 2 листопада 2006 року про пограбування.

(т.5 а.с. 3);

- протоколом огляду місця події від 2.11.2006 року із якого вбачається, що

в салоні автомобіля ВАЗ-2109 , державний номер 0368, були виявлені і вилучені

банківські картки на ім'я ОСОБА_8

34

(т.5 а.с. 5);

- із протоколу огляду місця події від 2.11.2006 року слідує, що при огляді

квартири № 196, по вул. Полтавській, 28, к. 2 в м. Кіровоград, у присутності

ОСОБА_16 та понятих було виявлено та вилучено зарядний пристрій до

мобільного телефону, який належить ОСОБА_8

(т.5 а.с. 13);

- протоколом огляду предметів від 15 листопада 2006 року, згідно якого

були оглянуті пластикова картка банку «Приватбанк» та пластикова банківська

картка «1-го Міжнародного банку» , а також зарядний пристрій до мобільного

телефону.

(т.5 а.с. 79);

- за висновком судової товарознавчої експертизи від 15 листопада 2006

року, ринкова вартість зарядного пристрою до мобільного телефону «Сименс»,

що належить ОСОБА_8, станом на 30.10.2006 року складає 26,60 грн.

(т. 5 а.с. 86);

- згідно висновку спеціаліста № 667 від 8.11.2006 року, грошовий

знак США номіналом 10 доларів, виготовлений не підприємством, а

струменево-крапельним способом із застосуванням кольорової

розмножувальної техніки.

(т.5 а.с. 48-51);

- протоколом огляду предметів від 14.11.2006 року речових доказів по

справі: купюри номіналом 1 долар та 10 доларів США.

(т. 5а.с. 81);

- висновком експерта № 907 від 28.11.2006 року , згідно якого грошовий

знак США номіналом 10 доларів виготовлений не підприємством, що здійснює

випуск грошових знаків та цінних паперів для Федерального резервного банку

США, а струменево-крапельним способом із застосуванням кольорової

розмножувальної техніки. Грошовий знак США номіналом 1 долар -

виготовлений підприємством, що здійснює випуск грошових знаків та цінних

паперів для Федерального резервного банку СИТА.

(т.5 а.с. 101-103);

- за висновком судової товарознавчої експертизи від 23 листопада 2006

року, ринкова вартість сумки, гаманця та гребінця потерпілої ОСОБА_8,

складала 175 грн. Визначити вартість іншого майна не має можливості через

відсутність повної необхідної інформації щодо цього майна.

(т. 5 а.с. 93-94)

Поясненнями ОСОБА_17, даними ним на досудовому слідстві та оголошеними в судовому засіданні , із яких вбачається, що він ЗО жовтня 2006 року близько 18 годин йшов по вул. Червонозорівська в напрямку магазину «Каштан». Попереду нього йшла молода невідома йому жінка, яка повернула в напрямку до дев'ятиповерхових гуртожитків і в руках у неї була сумка чорного кольору. Він вирішив пограбувати ту жінку, вирвати у неї з рук сумку, оскільки

35

йому потрібні були гроші. Коли жінка зайшла в під'їзд дев'ятиповерхового будинку ,він зайшов слідом за нею. В під»їзді було темно, він вирвав у жінки з рук сумку, вибіг з під»їзду на вулицю і побіг по напрямку до кінцевої зупинки маршрутного таксі №10. Потім забіг в під'їзд п»ятиповерхівки і почав дивитися, що знаходиться в сумці. ОСОБА_27 були: зарядний пристрій до мобільного телефону, парасолька, жіноча косметичка із косметикою, ключі, гаманець, в якому було 111 доларів США, купюрами 100, 10 і 1 долар, 40 грн., банківські картки «Приватбанку», візитки. Він забрав собі гроші, зарядний пристрій до телефону та банківські картки, решту залишив у під»їзді. Коли вийшов, то почув, що хтось кричить. Він подумав, що це йому кричать і втік у сторону району Некрасівки. Коли зупинився, то виявив, що немає 100 доларів США, подумав, що мабуть загубив, коли біг. Ввечері цього ж дня по телефону зв'язався із своїм товаришем ОСОБА_58 та домовився з ним про зустріч зранку в ПТУ ,де разом навчаються. На другий день, 31 жовтня 2006 року близько 8 години ЗО хвилин, він зустрівся біля училища з ОСОБА_58 І запропонував йому поїхати в магазин «Фуршет» та скупитися на викрадені карточки. Той погодився і вони поїхали в «Фуршет». В магазині взяли 2 пляшки пива та спробували розрахуватися картками, але продавець не прийняла картки, оскільки у нього не було документів. Після цього він вирішив поміняти в обмінному пункті валюти 10 доларів США і розплатитися таким чином за пиво. В обмінному пункті йому сказали, що долари фальшиві і викликали міліцію. Він злякався і хотів віддати банківські картки ОСОБА_58, але той відмовився їх взяти і тоді він сховав їх у шкарпетки. Коли працівники міліції посадили їх у автомобіль ВАЗ-2109 та повезли до Кіровського РВ, він і ОСОБА_58 сиділи на задньому сидінні і тоді він, щоб у нього не знайшли карток, витягнув картки із шкарпетки та сховав під заднє сидіння автомобіля, в якому їх везли. Зарядний пристрій від мобільного телефону він заніс додому. (т.5 а.с. 8-9).

Дане пояснення було відібрано у ОСОБА_17 начальником КМСН Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_59 у присутності матері неповнолітнього ОСОБА_17 - ОСОБА_16, тому його достовірність у суду не викликає сумніву, з огляду на узгодження його з показаннями самої потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_57.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_17 відмовився від дачі показань в судовому засіданні, також були оголошені його показання, дані ним на досудовому слідстві 20 листопада 2006 року, згідно яких ЗО жовтня 2006 року він знаходився в училищі, де навчається. Близько 15 години прийшов до дівчини, з якою він зустрічається - ОСОБА_35 і був у неї. Потім до ОСОБА_35 прийшла її подруга ОСОБА_60 і вони всі разом, близько 18 години, пішли у клуб «Вельвет», де були до 21 години. Потім прогулялися по місту, він провів ОСОБА_35 додому і близько 23 години пішов сам додому. На другий день, зранку, близько 8 години, по дорозі до училища, знайшов на вулиці дамську сумку. Вирішив перевірити, що там знаходиться і виявив у сумці : зарядний пристрій для телефону, 2 пластикових картки, 11 доларів США. Повернувся додому, щоб залишити зарядний пристрій і взяти свій телефон. В училищі зустрів свого

36

знайомого ОСОБА_58 і той запропонував поїхати до свого знайомого. Вони поїхали, а коли вийшли із маршрутки, він повідомив ОСОБА_58, що у нього є 11 доларів і дві пластикові картки, і ОСОБА_58 запропонував взяти товар в магазині «Фуршет» на картонку. Так і зробили, однак, у них нічого не вийшло з карткою, і тоді вони вирішили в обмінному пункті розміняти 11 доларів. Коли розмінювали долари, їх затримали працівники охорони і відвезли в Кіровський РОВД. (т. 5 а.с. 110-111).

Свідок ОСОБА_35 дала суду пояснення , що вже пройшло майже 4 роки і вона не пам'ятає своїх показань, які давала на досудовому слідстві по цій справі, лише пам'ятає, що це відбувалось 30 жовтня 2006 року. Вона з ОСОБА_60 та ОСОБА_17 збирались йти в клуб "Вельвет", де відбувався "День Хеллоуіна". Точного часу вона не пам'ятає, десь о 18 годині вони туди прийшли і пробули там до 23 години. Однак подробиць вона не пам'ятає.

ОСОБА_23 згодою учасників процесу були оголошені показання цього свідка (том № 5 а.с.61-64), з яких слідує, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_17, якого знає з 13 років, підтримує дружні відносини, а останні 4 роки зустрічається з ним. ОСОБА_23 цей час вони бачаться кожен день, ходять в гості один до одного, знайомі з батьками.

ОСОБА_48 в протоколі вона детально описує події, що мали місце 30 жовтня 2006 року з 15 до 23 години, щодо того, як вона з подругою ОСОБА_60 і ОСОБА_17 готувалися до дискотеки, проводили час там і повернулися додому.

Крім цього ОСОБА_35 пояснила, що ОСОБА_17 прийшов до неї наступного дня лише після 19 години і сповістив, що біля технікуму знайшов жіночу сумочку, в якій було 10 доларів. При спробі їх обміняти в магазині «Фуршет», його затримали працівники міліції, оскільки долари були фальшиві, і відпустили тільки ввечері.

Після оголошення показань ОСОБА_35 підтвердила достовірність цих свідчень і додала, що підтримує дружні відносини з ОСОБА_17, знайома з ОСОБА_18 та ОСОБА_19. Знає потерпілих, з якими проживає в одному дворі, спілкувалася з ОСОБА_5, але друзями вони не були.

Однак, судова колегія не сприймає як достовірні показаня підсудного ОСОБА_17, в яких він заперечує свою причетність до пограбування ОСОБА_8, а також показання свідків ОСОБА_35, ОСОБА_35 та ОСОБА_60, оскільки вони суперечать іншим, наведеним у вироку доказам по справі. Крім того, вказані свідки є знайомими та друзями підсудного, і можуть бути упередженими по справі. Тому суд розцінює їх показання як намагання допомогти ОСОБА_17 уникнути відповідальності за вчинений злочин.

В обгрунтування доведеності вини підсудного ОСОБА_17 у вчиненні ним пограбування потерпілої ОСОБА_8, суд бере до уваги його показання, дані в присутності його матері на досудовому слідстві, вважає їх правдивими, оскільки вони є детальними, послідовними та узгоджуються з іншими доказами, зокрема з показаннями потерпілої ОСОБА_8. Сукупність

37

наведених доказів є достатньою для підтвердження злочинних дій ОСОБА_17 відносно ОСОБА_8 і суд приймає їх за основу при постановленні обвинувального вироку за цей злочин.

Разом з тим, колегія суддів також не може прийняти до уваги доводи підсудного ОСОБА_17 про застосування до нього незаконних методів слідства по цьому епізоду та власну обмову, оскільки це не знайшло свого підтвердження, і є такими, що спростовуються іншими узгодженими по справі доказами .

Дослідивши та оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудних в інкримінованих їм злочинах доведена в повному обсязі.

Дії підсудних ОСОБА_19 та ОСОБА_18 суд кваліфікує:

*за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу (розбій), із заподіянням цій особі тяжких тілесних ушкоджень;

*за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб;

- за ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітнього у злочину

діяльність.

Дії підсудного ОСОБА_17 суд кваліфікує:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 186 КК України, як пособництво у відкритому

викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого за

попередньою змовою групою осіб;

*за ст.198 КК України, як заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом;

*за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання підсудним, суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних і обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Так, підсудні ОСОБА_18 та ОСОБА_19 вчинили особливо тяжкі злочини, які представляють велику суспільну небезпеку та від яких настали особливо тяжкі наслідки - смерть людини, а також злочин середньої тяжкості.

Підсудний ОСОБА_17 вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості.

Із даних, що характеризують особи підсудних слідує, що ОСОБА_18 і ОСОБА_19 характеризуються посередньо, офіційно ніде не працюють. ОСОБА_17 характеризується негативно, знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу соціалізованого розладу поведінки, знаходиться в наркодиспансері під наглядом з приводу зловживання канабіоїдами з 2005 року.

Пом'якшуючою покарання обставиною щодо ОСОБА_17, є вчинення ним злочинів у неповнолітньому віці.

38

У відношенні підсудних ОСОБА_18 та ОСОБА_19 пом'якшуючих покарання обставин судом встановлено не було, як не було встановлено відносно всіх підсудних обставин, які б обтяжували їх покарання.

З огляду на позицію потерпілих про необхідність призначення всім підсудним суворих покарань, на підставі вище наведеного та враховуючи, що підсудні не визнали своєї вини, не розкаюються у вчиненому, а також те, що ОСОБА_18 і ОСОБА_61 вчинили злочини в період іспитового строку, а ОСОБА_19 - маючи погашену судимість за умисний злочин, суд вважає необхідним призначити їм покарання в межах санкцій статей обвинувачення, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, а щодо ОСОБА_18 і ОСОБА_17, відповідно ст. 71КК України, за сукупністю вироків, застосувавши правило часткового складання призначених покарань.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виправлення підсудних можливе тільки в умовах ізоляції шляхом призначення їм покарання у виді позбавлення волі . Саме таке покарання, на переконання суду є необхідним та достатнім для їх виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов, заявлений по справі потерпілою ОСОБА_8 про стягнення з підсудного ОСОБА_17 1280 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 2000 грн. як компенсацію заподіяної моральної шкоди, судова колегія вважає необхідним задовольнити частково.

Як вбачається із показів потерпілої, 1280 грн. матеріальної шкоди - це вартість викраденого майна, із яких вартість сумки, гребінця та гаманця складає 175 грн., а решта це гроші, які були в гаманці - 101 долар США і 40 грн., косметичка та косметика. ОСОБА_23 вказаних обставин, судова колегія вважає необхідним стягнути з підсудного на користь потерпілої суму матеріальної шкоди, яка підтверджена документально, а саме в розмірі 720 грн.

Щодо заявлених потерпілою вимог про відшкодування моральної шкоди, то в цій частині судова колегія вважає необхідним задовольнити вказані вимоги також частково, оскільки судова колегія погоджується із доводами потерпілої про заподіяння їй моральних страждань у зв'язку з пограбуванням, і виходячи із принципів виваженості, розумності, справедливості та матеріального становища підсудного ОСОБА_17, наслідків, які настали, визначає розмір моральної ( немайнової ) шкоди в сумі 500 гривень.

Цивільний позов, заявлений по справі потерпілими ОСОБА_20, ОСОБА_6, ОСОБА_6 про стягнення з підсудних на їх користь, солідарно, 15735,58 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та по 60000 грн. кожному - моральної шкоди, судова колегія вважає необхідним задовольнити частково.

(т.іа.с. 102-112).

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи матеріальна шкода, завдана злочином потерпілим складає 15735,58 грн., що підтверджено документально (т.1 а.с. 102-112), а тому вказана сума підлягає стягненню з підсудних солідарно на користь ОСОБА_20.

Заявлені в цивільному позові вимоги потерпілих про стягнення з

39

підсудних на їх користь по 60000 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди, передбачено положеннями ст. 1167 ЦК України і підлягає частковому задоволенню.

Судова колегія погоджується із доводами позивачів про завдання їм значних моральних страждань у зв'язку із спричиненням смерті ОСОБА_5 Разом з тим, виходячи із принципу розумності, виваженості та матеріального становища підсудних, а також наслідків, які настали, оцінює ступінь моральних страждань потерпілих у 30000 грн. кожному.

Судові витрати по справі в сумі 1311,2 грн. (т.2 а.с. 173-174, 246, 255, 265, т.4 а.с. 22) за проведення експертних досліджень по справі, необхідно стягнути із підсудних ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 відповідно до вимог ст. 93 КПК України - по 437 грн. з кожного на користь держави.

Речові докази по справі: гарантійний талон, розрахункова квитанція на

мобільний телефон "Сіменс СХ-70", які передані під охоронну розписку

потерпілому ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 257); брюки чоловічі темно-сірого кольору,

які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м.

Кіровограда (т. 1 а.с. 262); шапка чорного кольору, чоловічий годинник фірми

"Адідас", які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського

району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 265); куртка чоловіча чорного кольору, брюки

чоловічі темно-коричневого кольору, пара чоловічих кросівок, які зберігаються

у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1

а.с. 269); два фрагмента ДВП, лист картону, складений вдвоє, які

зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 272); дві частини цегли, які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 276); куртка, сорочка, светр, які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 279), на думку колегії суддів підлягають знищенню, оскільки вони не мають ніякої цінності.

Три відеокасети із записом слідчих дій за участю підсудних необхідно зберігати при кримінальній справі.

Дві банківські картки, зарядний пристрій , які були передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8, обернути у її власність після набрання вироком чинності, (т. 5 а.с. 96).

Купюру номіналом 10 доларів США - необхідно знищити; купюру номіналом 1 долар США, яка зберігається в кримінальній справі - необхідно обернути у власність потерпілій після набрання вироком чинності.(т. 5 а.с. 102, 104).

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати винними та призначити покарання: ОСОБА_19:

40

- за ч. 4 ст.187 КК України - у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі

з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

*за п.п. 6, 12 ч. 2 ст.115 КК України - у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

*за ст. 304 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_19 покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

ОСОБА_18:

*за ч. 4 ст.187 КК України - у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

*за п.п 6, 12 ч. 2 ст.115 КК України - у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

за ст. 304 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_18 покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Кіровоградського районного суду від 7 вересня 2004 року, і призначити ОСОБА_18 остаточно покарання у виді 15 (п'ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності;

ОСОБА_17:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років

позбавлення волі;

*за ч 2 ст. 186 КК України - у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі;

*за ст. 198 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_17 покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Кіровоградського районного суду від 7 вересня 2004 року, і призначити ОСОБА_17 остаточно покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати:

ОСОБА_62 - з 22 квітня 2006 року;

*Горгоц у О.Л. - з 25 квітня 2006 року;

ОСОБА_63 - з 8 листопада 2006 року.

41

Міру- запобіжного заходу засудженим ОСОБА_19, О.О., ОСОБА_18 і ОСОБА_17, до набрання вироком чинності, залишити без змін - тримання під вартою.

Цивільні позови, заявлені по справі, задовольнити частково.

Стягнути із засуджених ОСОБА_19, ОСОБА_18 і ОСОБА_17, солідарно, на користь ОСОБА_20 15735 грн. -матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_20 , ОСОБА_6 та ОСОБА_64 по 30000 грн. - моральної шкоди, кожному.

Стягнути із засудженого ОСОБА_17 на користь ОСОБА_8 720 грн. - матеріальної шкоди та 500 грн. - моральної шкоди.

Судові витрати по справі в сумі в сумі 1311,2 грн. (т.2 а.с. 173-174, 246, 255, 265, т.4 а.с. 22) за проведення експертних досліджень по справі - стягнути із підсудних ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 по 437 грн. з кожного на користь держави.

Речові докази по справі: гарантійний талон, розрахункова квитанція на мобільний телефон "Сіменс СХ-70", які передані під охоронну розписку потерпілому ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 257); брюки чоловічі темно-сірого кольору, які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 262); шапка чорного кольору, чоловічий годинник фірми "Адідас", які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 265); куртка чоловіча чорного кольору, брюки чоловічі темно-коричневого кольору, пара чоловічих кросівок, які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 269); два фрагмента ДВП, лист картону, складений вдвоє, які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 272); дві частини цегли, які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 276); куртка, сорочка, светр, які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Ленінського району м. Кіровограда (т. 1 а.с. 279) -знищити після набрання вироком чинності.

Три відеокасети із записом слідчих дій за участю підсудних - зберігати при кримінальній справі.

Дві банківські картки, зарядний пристрій, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8, залишити у її власність після набрання вироком чинності, (т. 5 а.с. 96).

Купюру номіналом 10 доларів США - знищити; купюру номіналом 1 долар США, яка зберігається в кримінальній справі - передати у власність потерпілій після набрання вироком чинності.(т. 5 а.с. 102, 104).

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційних скарг до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Кіровоградської області протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженими ОСОБА_19, ОСОБА_18 і ОСОБА_17, які перебувають під вартою - у той же строк, з моменту вручення їм копії.

Судді:

Народні засідателі: