Справа № 675/1252/15-к
Провадження № 1-в/675/173/2015
У Х В А Л А
"05" жовтня 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника ЗВК № 58 ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізяслав заяву засудженого ОСОБА_6 про скасування дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої вказав, що до нього 12.06.2015 року начальником ЗВК № 58 ОСОБА_7 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу строком на 3 (три) місяці. Вважає дане стягнення неправомірним, оскільки він не порушував режим відбування покарання. Уточнивши під час розгляду свої вимоги, просить суд скасувати накладене на нього стягнення від 12.06.2015 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав свою заяву та просить її задовольнити. Крім того пояснив, що будь-яких вказівок засудженому ОСОБА_8 для організації та вчиненню фізичної розправи над засудженим ОСОБА_9 не давав. Також вказав, що пояснення по даному факту адміністрацією ЗВК № 58 у нього не відбиралися.

Представник ЗВК № 58 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила проти задоволення даної заяви та пояснила, що засуджений ОСОБА_6 перебуває на оперативно-профілактичному обліку в оперативному відділі ЗВК № 58, як особа схильна до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи, також причетність останнього до подій, які мала місце 04.06.2015 року коли була створена конфліктна ситуація між засудженим ОСОБА_9 та ряду іншими засудженими стверджується висновком службового розслідування, поясненнями засуджених та рапортом оперуповноваженого оперативного відділу ОСОБА_10 .

Заслухавши пояснення засудженого, представника колонії, думку прокурора, який заперечив проти задоволення заяви, суд приходить до наступного.
Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2010 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ст. 185 ч. 5КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна, що є його власністю. Вирок вступив в законну силу: 24.12.2010 року
В замковій виправній колонії № 58 відбуває покарання з 03.03.2011 року. Початок строку - 22.11.2007 року, кінець строку 22.05.2016 року.
Статтею 132 КВК України вказано, що за порушення встановленого порядку відбування покарання до засуджених можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; дисциплінарний штраф у сумі до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання, передбачених статтями 138-140 і 143 цього Кодексу; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до п`ятнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, в карцер без виведення на роботу на строк до п`ятнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.
Як вбачається із постанови начальника ЗВК № 58 ОСОБА_7 від 12.06.2015 року, засудженого ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді поміщення його до приміщення камерного типу на 3 місяці за порушення режиму відбування покарання, а саме: дав усну вказівку засудженому ОСОБА_8 організувати та вчинити фізичну розправу над засудженим ОСОБА_9 по тій причині, що даний засуджений відмовився підтримувати так звані «злочинні традиції та звичаї», внаслідок неправомірних дій засудженого ОСОБА_6 , 04.06.2015 року о 20 год. 00 хв. у кімнаті № 32 дільниці ресоціалізації було створено конфліктну ситуацію між засудженим ОСОБА_9 з однієї сторони та ряду засуджених з іншої сторони. Вищевказана ситуація мала вкарай негативний вплив на інших засуджених.
Відповідно до даної постанови, засуджений із вказаними обставинами не погодився та вказав, що буде оскаржувати її до суду про що і свідчать його підписи.
Увідповідності до висновків Конституційного Суду України, що містяться у рішенні №19-рп/2011 від 14.12.2011 року у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення ч. 2 ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь - яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному. Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однією із складових в забезпеченні реалізації права особи на справедливий суд є доступ до правосуддя.

Крім того, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Так, засуджений ОСОБА_6 , реалізуючи своє право на справедливий суд, з метою захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів, звернувся із відповідною заявою про оскарження постанови ЗВК № 58 до суду.

Слід зазначити, що винесенню оскаржуваної постанови передувало службове розслідування, відповідно до якого було встановлено, що 04.06.2015 року о 20 год. 00 хв., була створена конфліктна ситуація в кімнаті № 32 між засудженим ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 з іншої сторони.

Вказаний конфлікт відбувся по причині відмови засудженого ОСОБА_9 підтримувати так званих «злочинних традицій та звичаїв». Про вказане засуджений ОСОБА_8 повідомив про це засуджених ОСОБА_26 та ОСОБА_6 , які відносяться до осіб негативної спрямованості, на що останні дали вказівку для ОСОБА_8 вчинити розправу над ОСОБА_9 .

Виконуючи дану вказівку ОСОБА_8 з рядом інших засуджених створили конфліктну ситуацію, в ході якої шарпали ОСОБА_9 за верхній одяг, штовхали, виражалися в його адресу словами, що принижують людську гідність, при цьому погрожували вчиненням фізичної розправи над ним.

Даний факт як зазначено у службовому висновку від 05.06.2015 року підтверджується зібраними матеріалами службового розслідування, а саме поясненнями засуджених та рапортом оперуповноваженого оперативного відділу старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив щодо того, що йому засуджений ОСОБА_6 давав будь-яку вказівку по даному факту.

Допитані окремо один від одного в якості свідків засуджені: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 ствердили, що їм невідомі обставини даного конфлікту, оскільки вони участі у ньому не приймали.

Засуджені ОСОБА_9 та ОСОБА_24 відмовилися давати будь-які пояснення по вказаному конфлікту.

Зважаючи на викладене, судом було роз`яснено представнику ЗВК № 58 та здійснено відповідні заходи щодо надання матеріалів службового розслідування на підтвердження винуватості у даному конфлікті ОСОБА_6 .

Однак, представник ЗВК № 58 ОСОБА_5 відмовилася у наданні даних матеріалів, оскільки при їх дослідженні, а саме пояснень інших засуджених, які наявні у матеріалах службового розслідування можуть мати негативний вплив на останніх з боку ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки ЗВК № 58 від 22.09.2015 року службове розслідування по факту створення конфліктної ситуації з ОСОБА_9 знаходиться в оперативному відділі ЗВК № 58, та згідно наказу № 42/ОД-13 від 23.07.2013 року інформація, яка міститься в службових розслідувань за результатами перевірок законності не підлягає розголошенню.

За таких обставин, судом було допитано в якості свідка оперуповноваженого ОВ ОСОБА_10 , який саме і проводив службове розслідування, та який в судовому засіданні пояснив, що відповідно до Наказу № 42/ОД-13 від 23.07.2013 року було затверджено перелік відомостей, що становлять службову інформацію в Державній кримінально-виконавчій службі України. Зазначив, що даний Перелік відноситься до відомостей що становлять таємницю. Однак службове розслідування по факту створення конфліктної ситуації з ОСОБА_9 не являється таємним.

Крім того ОСОБА_10 вказав, що в матеріалах службового розслідування наявні письмові пояснення засуджених, прізвища яких він не може вказати, однак відповідно до даних пояснень їм стало відомо, що ОСОБА_6 давав вказівку для ОСОБА_8 щоб той розібрався з ОСОБА_9 . Чи безпосередньо вони чули як ОСОБА_6 давав дану вказівку йому невідомо. Також під час службового розслідування ОСОБА_6 відмовився від дачі пояснень.

Свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 підтвердили, що ОСОБА_6 відмовився від дачі пояснень по вказаному конфлікту.

Щодо посилань представника ЗВК № 58 щодо того, що засуджений ОСОБА_6 схильний до злісної непокори вимогам адміністрації, слід зауважити наступне. Згідно довідки про заохочення та стягнення, ОСОБА_6 жодного заохочення не має, однак має 29 стягнень, 27 з яких за відмову вийти на роботу. Тобто вказане свідчить, що майже всі стягнення останнього зумовлені відмовою від роботи, а не інших дій які дезорганізують роботу колонії.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Враховуючи положення вказаної конституційної презумпції, те, що суду не дано жодного допустимого і належного доказу порушення засудженим режиму відбування покарання, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_6 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 134 КВК України, ст. ст. 55, 62 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, та ст. ст. 371, 372, 376 КПК України суд, -

п о с т а н о в и в :
Заяву засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати постанову начальника Замкової виправної колонії № 58 ОСОБА_7 про накладення на засудженого ОСОБА_6 дисциплінарного стягнення у виді поміщення в приміщення камерного типу строком на 3 (три) місяці.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її отримання.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Вірно: суддя ОСОБА_1