АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях судового засідання: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0008708 від 03.10.2014 року на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року, -
за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_7 ,
сторони захисту: захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченої: ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Івано-Франківськ, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням фінансово-господарських функцій строком 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено на неї виконання обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 була призначена на посаду головного бухгалтера Концерну «Титан», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Світлогірська, 5/6, згідно наказу по особовому складу від 05.01.2009 року, та була ознайомлена з посадовими інструкціями, відповідно до яких була зобовязана здійснювати:
- повний облік грошових коштів, основних засобів та інших матеріальних цінностей, що надійшли до Концерну, відповідно до нормативних вимог; контроль за дотриманням порядку оформлення первинних та облікових документів, витрат фонду заробітної плати;
- особистий контроль за своєчасним, повним та достовірним відображенням у бухгалтерському обліку операцій, які здійснюються Концерном; контроль за списанням (видачею) грошових коштів на підставі належним чином оформлених розрахунково-касових документів;
Так, згідно із протоколом №14/11 позачергової конференції делегатів учасників Концерну «Титан» від 14.11.2011 року було вирішено призначити бухгалтера Концерну «Титан» ОСОБА_6 відповідальною за фінансово-господарські операції Концерну та інших підприємств, засновником яких він являється.
В подальшому в невстановлений слідством час та невстановленому місці у головного бухгалтера ОСОБА_6 виник умисел на привласнення грошових коштів Концерну «Титан», призначенням яких була виплата заробітної плати президенту Концерну ОСОБА_9 .
Так, в період з листопада 2011 року по квітень 2013 року ОСОБА_6 , займаючи посаду головного бухгалтера Концерну, діючи з корисливих мотивів, згідно грошових чеків, неодноразово отримувала у відділені ПАТ «Промінвестбанк» з рахунку № НОМЕР_1 Концерну «Титан» грошові кошти за цільовим призначенням витрат - виплата заробітної плати.
В подальшому з метою власного збагачення та незаконного заволодіння грошовими коштами підприємства, ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, що президент Корпорації «Титан» ОСОБА_9 в період часу з 2011 року по квітень 2013 року заробітну плату не отримував та підпис в відомостях про виплату грошей (ВЗП) не ставив, не внесла вказані готівкові кошти на розрахунковий рахунок підприємства, чим здійснила їхнє привласнення, та в подальшому використала на власні потреби.
Вказаними діями, ОСОБА_6 привласнила грошові кошти отримані для виплати заробітної плати, чим завдала матеріальну шкоду Концерну «Титан» на загальну суму 23 484,75 грн.
Крім того, згідно зі звітом спеціаліста ТОВ «Аудиторська фірма Міла-аудит» - економіста з питань дотримання касової дисципліни Концерну «Титан» за період з 01.01.2009 по 30.09.2013 встановлено, що в платіжних відомостях на виплату заробітної плати з 01.01.2009 по 30.09.2013 відсутні підписи про отримання коштів. Якщо співробітник не отримував кошти, то головний бухгалтер ОСОБА_6 була зобов`язана ці кошти депонувати і зарахувати на поточний рахунок підприємства згідно з касовими ордерами та виписками банку. Але грошові кошти, отримані ОСОБА_6 на виплату заробітної плати ОСОБА_9 , не були депоновані та не були внесені на розрахунковий рахунок Концерну.
Дії ОСОБА_6 , які виразилися в умисному привласненні чужого майна, яке було їй ввірене, кваліфіковані за ч.1 ст. 191 КК України.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06.07.2015 року відносно неї в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання у виді штрафу без призначення додаткового покарання, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченого.
На підтвердження своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було в достатній мірі враховано обставини, які пом`якшують покарання, та дані про її особу, внаслідок чого було призначено надмірно суворе покарання без урахування положень ст. 69 КК України.
Представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 подала заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченої, зазначивши, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає тяжкості скоєного нею злочину та особі обвинуваченої.
Інші учасники судового провадження апеляційних скарг не подавали.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи потерпілого та його представника, які заперечували проти апеляційних вимог, доводи прокурора, який уважав вирок суду законним і обґрунтованим та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченої, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає лише рішення суду першої інстанції про призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання та звільнення її від відбування цього покарання з випробуванням.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про її особу, зокрема її вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, те, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується. Судом також враховано думку потерпілого щодо виду покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття обвинуваченої.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання дотримався вимог ст. 65 КК України і призначив їй покарання в межах, встановлених санкцією ч.1 ст. 191 КК України, в мінімальних строках цього виду покарання, передбачених положеннями Загальної частини Кримінального кодексу України.

Суд першої інстанції, врахувавши обставини скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, дані про її особу, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, щире каяття обвинуваченої, відшкодування матеріальної шкоди, дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, оскільки, пропонуючи змінити вирок та призначити їй більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі, обвинувачена фактично просить погіршити її становище , бо покарання хоч і більш м`яке, ніж призначив суд першої інстанції, обвинувачена має відбувати реально.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченої не є обґрунтованою і суперечить вимогам кримінального процесуального закону, а тому не підлягає задоволенню, бо судом першої інстанції ОСОБА_6 призначено покарання у відповідності з вимогами ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, даних про її особу, обставин, які пом`якшують покарання, в тому числі і тих, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачена, та за відсутності обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

С У Д Д І:

________________ ________________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1579/2015, Категорія КК: ч. 1 ст. 197,
Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1