В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/595/15 р.

30.10.2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

Сторони судового провадження:

Прокурор ОСОБА_3

Обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, працюючого по домовленостям, з неповною середньою освітою, в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого:
-25.12.2002 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, який був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
-28.12.2004 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
-04.03.2014 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ст. 128 КК України до 1 року обмеження волі,
який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.08.2015 року, приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_4 , діючи повторно, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до тамбура квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав велосипед марки «Турист», який належить ОСОБА_5 , вартістю 3000 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 3000 гривень.

Суд визнає винним обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, вчинене повторно.

Так обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі і дав свідчення по суті висунутого обвинувачення які відповідають вищевказаним фактичним обставинам справи і не суперечать їм, з яких вбачається, що він в той час знаходився в скрутному матеріальному становищі та проник до вказаного тамбуру та викрав велосипед. Вину визнає, матеріальну шкоду відшкодував. У вчиненому кається.

Його покази узгоджуються з письмовими доказами з яких вбачається, що подія злочину відбулась 06.08.2015р, о 10:05 як зазначено в виписці з ЄРДР від 12.09.2015 р., заявою ОСОБА_5 від цієї дати і який попереджений про неправдиве повідомлення.

Згідно протоколу пред`явлення для впізнання особи за фотознімками від 23.09.2015 р. його впізнав свідок як особу яка вчинила крадіжку.

07.10.2015 р. проведено огляд місця крадіжки, що відображено в протоколі огляду місця події.

При проведені слідчого експерименту від 08.10.2015 р., обвинувачений показав місце і спосіб вчинення злочину.

За клопотанням прокурора проти якого не заперечували інші учасники процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд визнає не доцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які не кім не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження вірно розуміють зміст цих обставин, також у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права посилатися на ці докази та обставини при оскарженні рішення в апеляційному, та касаційному порядку.

Таким чином суд вважає, що прокурором доведено вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Також суд вважає за можливе прийняти рішення по справі в відсутність потерпілого який був належним чином повідомлений, але в судове засідання не з`явився причини не явки суду не повідомив та письмових клопотань до суду не надавав про відкладення слуханням справи, крім того обвинувачений суму збитків визнав та відшкодував у повному обсязі. Позов до нього не подавався.
При призначенні покарання, суд приймав до уваги дані про особу обвинуваченого який раніше судимий за аналогічні злочини, вчинив тяжкий злочин, який працює, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільнено, щиро покаявся та відшкодував шкоду.

Враховуючи обставини пом`якшуючі покарання та відсутність обставин обтяжуючих покарання суд вважає, що покарання йому необхідно призначити не пов`язане з позбавленням волі.

На думку суду саме така міра покарання буде достатня для його виправлення та перевиховання.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 3(трьох) років і 6(шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням 2(два) роки. На підставі п. 3,4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Головуючий
ОСОБА_1
Згідно ст. 376 ч. 3 КПК України обвинувачений, захисник, його законний представник, потерпілий, його представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.