Справа № 739/1721/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/129/2016
Категорія - ст. 121 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2015 року по кримінальному провадженню, щодо,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бучки Новгород-Сіверського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні малолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Риботин Коропського району Чернігівської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше не судимого в силу статті 89 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту його затримання, з 10 вересня 2015 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання період досудового тримання під вартою.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без зміни.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 9 (дев`ять) місяців.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту його затримання, з 10 вересня 2015 року, зарахувавши йому у строк відбування покарання період досудового тримання під вартою.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без зміни.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд 09 вересня 2015 року, приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на лівому березі річки Лоска біля містка, що розташований за 80 м. на південь від будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, завдали потерпілому ОСОБА_12 у сукупності не менше 51 удару руками та ногами по різним частинам тіла, в результаті чого спричинили потерпілому тілесні ушкодження які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень з небезпекою для життя в момент спричинення. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у проміжок часу з 20 год. до 23 год. від гострої крововтрати, що розвинулась внаслідок закритої тупої травми живота та розриву печінки.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій він не оспорює фактичні данні та доведеність вини ОСОБА_8 , просить вирок суду змінити в частині призначення покарання. Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані обставини, що його підзахисний вину визнав, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину. Просив зменшити ОСОБА_8 призначене покарання до 7 років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність, необґрунтованість вироку суду першої інстанції, який, начебто ґрунтується на припущеннях, яким його визнано винним у вчиненні злочину. Стверджував про свою невинуватість та просив вирок районного суду скасувати, а провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, пояснення адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, думку потерпілої та прокурора, які вважали вирок районного суду законним, обґрунтованим та просили подані апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , що він давав в суді першої інстанції, який визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину вказав на ОСОБА_6 як особу разом з якою він завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_12 ..

Показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в районному суді, які підтвердили, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 привели потерпілого ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями до господарства ОСОБА_13 .

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який розповів про те, що він в ніч з 09 на 10 вересня 2015 року чув як обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , з якими він проживав в одному будинку, спілкувалися між собою і під час розмови ОСОБА_6 казав, що вони розібралися з «Кентом», тобто ОСОБА_12 який мав таке прізвисько.

Протоколом огляду місця події від 10 вересня 2015 року відповідно до якого було виявлено труп ОСОБА_12 з численними тілесними ушкодженнями, протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 від 17 вересня 2015 року, відповідно до якого в ході даної слідчої дії ОСОБА_8 послідовно розповів та продемонстрував як вони з ОСОБА_6 завдавали тілесні ушкодження ОСОБА_16 .

Судово-медичною експертизою трупа ОСОБА_12 № 82 від 19 жовтня 2015 року відповідно до якого виявлено велику кількість тілесних ушкоджень, зокрема й закриту тупу травму живота, розрив печінки внаслідок якої виникла гостра крововтрата, які могли виникнути від дії тупого предмета (предметів) зокрема ударів руками та ногами, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, утворилися незадовго до настання смерті ОСОБА_12 та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з її настанням.

Судово-медичною експертизою одягу ОСОБА_6 № 176 від 30 вересня 2015 року відповідно до якої на одязі ОСОБА_6 виявлено сліди крові особи, якою міг бути ОСОБА_12 ..

Протоколами про результати аудіо, відео контролю за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 від 20 жовтня 2015 року і 30 жовтня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під час проведення зазначених негласних слідчих дій розповідали про побиття ними ОСОБА_12 ..

Відповідно до показань судово-медичного експерта, допитаного у суді першої інстанції, яка повністю заперечила можливість виникнення виявлених на трупі потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень в результаті підіймання тіла останнього та кидання його на землю, на що вказував обвинувачений ОСОБА_6 , при цьому експерт зазначила, що виявлені на трупі ОСОБА_12 тілесні ушкодження були заподіяні саме в результаті ударів, зокрема руками та ногами.

Вказані докази є послідовними, не містять істотних протиріч, повністю узгоджуються між собою та підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Тому, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про свою невинуватість є такими, що не заслуговують на увагу, а його позицію колегія розцінює як захисну.

При цьому показання обвинуваченого ОСОБА_6 , надані ним як під слідчого експерименту, так і під час допиту про його непричетність до побиття потерпілого ОСОБА_12 і заподіяння тілесних ушкоджень останньому лише ОСОБА_8 колегія суддів розцінює як неправдиві, оскільки вони протирічать іншим доказам у справі, дослідженим судом, які є послідовними і не містять між собою істотних протиріч, тому відкидає їх як недостовірні докази. Надання вказаних показань пояснюється намаганням обвинуваченого ОСОБА_6 уникнути відповідальність за вчинений злочин.

Зважаючи на кількість заподіяних ОСОБА_8 та ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, тривалість їх заподіяння, характер та локалізацію заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, подальше припинення обвинуваченими з власної волі своїх злочинних дій, суд приходить до висновку, що обвинувачені умисно заподіяли потерпілому ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження і усвідомлювали можливість настання в результаті їхніх злочинних дій тяжких наслідків, зокрема й у вигляді смерті потерпілого.

В діях ОСОБА_8 та ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу статті 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, має задовільний стан здоров`я, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і з особливою жорстокістю, що відповідно до статті 67 КК України є обставинами, які обтяжують покарання.

Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини та за вказаних обставин, колегія не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку районного суду.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, задовільний стан здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і з особливою жорстокістю, що відповідно до статті 67 КК України є обставинами, які обтяжують покарання.

Так, на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини та за вказаних обставин, колегія не знаходить підстав для пом`якшення призначеного вироком районного суду покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Тому апеляційна скарга адвоката в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 04 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 без зміни.

На підставі ст. 72 КПК України зарахувати в строк відбування покарання, перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в СІЗО м. Чернігова з 10.09.2015 року по 05.02.2016 року з розрахунку 1 день перебування у СІЗО 2 дні позбавлення волі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4