УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні 18 січня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015 року ухвалу залишено без зміни.
ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він 13 квітня 2013 року о 17 год. 40 хв., перебуваючи по вул. Коновальця, 105 у м. Львові, під час конфлікту з ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, штовхнув останню, після чого завдав їй ногою удар у нижню частину лівої ноги, внаслідок чого ОСОБА_4 отримала легкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що суд допустив неправильне застосування ст. 49 КК. Просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК України не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку.
Як убачається із копій судових рішень, ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні 13 квітня 2013 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, яке відповідно до ст. 12 КК є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КК кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає закриттю.
Даних на підтвердження того, що ОСОБА_6 після 13 квітня 2013 року вчинив нове кримінальне правопорушення, судом не встановлено.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність станом на 30 квітня 2015 року законних підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Твердження у касаційній скарзі про те, що ОСОБА_6 не може бути звільнений на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки він не визнав вину, не відшкодував шкоду і питання щодо її відшкодування не вирішено, не постановлено вироку, що набрав законної сили та обвинуваченого не визнано винуватим, не ґрунтуються на вимогах закону і є безпідставними.

Судом роз`яснено право потерпілої на відшкодування заподіяної злочином шкоди, яке може бути реалізовано у встановленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілої, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.
Зі змісту скарги убачається, що у ній не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що під час судового розгляду кримінального провадження неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням положень статей 412, 413 КПК.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК,
п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3