Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

за участю прокурора Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 23.05.2011 року Іллінецький районним судом Вінницької області по ст.125 ч.1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

по ст. 389ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23.05.2011 року, засуджений Іллінецьким районним судом, Вінницької області, по ст. 125 ч.1 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт, визначених Василівською сільською радою, Іллінецького району, Вінницької області. Проте ОСОБА_1 будучи офіційно попередженим під розпис, інспектором Іллінецького РП Липовецького МРВ КВІ, що в разі невиконання вказаних громадських робіт, його буде притягнуто до кримінальної відповідальності по ст. 389 ч.2 КК України, в період з 16.06.2011 року, по 31.07.2011 рік ОСОБА_1 відпрацював лише 96 годин від призначених йому 200 годин громадських робіт, після чого маючи можливість відпрацьовувати вказані години, займався особистими справами, а саме підробляв в лісі с. Василівка, Іллінецького району, Вінницької області та наміру відпрацьовувати вказані години громадських робіт не мав, і тим самим свідомо ухилявся від відбуття призначеного йому покарання не повязаного з позбавленням волі.

Будучи допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 вину визнав повністю і пояснив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 - 30, Іллінецького району, Вінницької області. Так, його 23.05.2011 року, було засуджено Іллінецьким районним судом, Вінницької області, по ст. 125 ч.1 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт, визначених Василівською сільською радою. Інспектором КВІ ОСОБА_2 його було повідомлено про те, що якщо він буде ухилятись від відпрацювання громадських робіт то він буде притягнутий до кримінальної відповідальності по ст. 389 Кримінального Кодексу України. На початку червня 2011 року, йому в кримінально виконавчій інспекції було видано направлення на відпрацювання вказаних робіт, визначених Василівською сільською радою. До відпрацювання вказаних робіт ОСОБА_1 приступив з 16.06.2011 року, в період з 8 год. до 12 год. і за червень місяць він відпрацював 48 годин з 48 визначених йому графіком сільської ради. В період липня 2011 року, ОСОБА_1 відпрацював лише 96 годин зі 148 годин встановлених йому графіком сільської ради. На початку липня 2011 року він ходив на відробіток до сільської ради, а з 11 по 18 липня 2011 року він перестав ходити на відпрацювання громадських робіт, тому що пішов підробляти до лісника, що в с. Василівка для того, щоб заробити грошей, оскільки за громадські роботи ніякої виплати ОСОБА_1 не отримував. З 19 по 22 липня він зявлявся на відпрацювання лише по 1 годині за кожен день, з 23 по 27 липня я знову перестав ходити на відробіток громадських робіт тому що дана робота була безоплатною. Він не хотів працювати задарма і тому в період часу коли він не ходив відпрацьовувати громадські роботи підробляв в лісі. Потім в 20-х числах липня 2011 року, його було викликано в кримінально виконавчу інспекцію де йому було винесено застереження у вигляді попередження за те, що він не ходив до Василівської сільської ради на відпрацювання призначених годин. Однак, після цього він все одно не відробляв вказані години та це він робив свідомо, так як почав умисно уникати відпрацювання громадських робіт. Проте, в кінці серпня 2011 року він відробив в повному обємі громадські роботи. В скоєному чисто сердечно розкаюється, запевняє суд, що такого більше ніколи вчиняти не буде, просить суд суворо його не карати.

Оскільки підсудній ОСОБА_1 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти розгляду справи за скороченою судовою процедурою, відповідно до ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини підсуднім у скоєні злочину, його вина також підтверджується і іншими матеріалами кримінальної справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в ході судового засідання, а саме: копією направлення для відбування призначеного покарання (а.с.8), поданням про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 інспектора Іллінецького РП КВІ (а.с.11-12), копією вироку Іллінецького районного суду Вінницької області (а.с.13-15), копією розпорядження Василівської сільської ради (а.с.19), копією табеля виходу на роботу (а.с.20-26).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю. Дії підсудного ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.2ст.389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт, особою засудженою до цього покарання.

Призначаючи підсудному міру покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який негативно характеризується по місцю проживання, як помякшуючі обставини щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочинів. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід призначити міру покарання, в межах санкції статті ч.2ст. 389 КК України. Оскільки, відповідно до довідки Василівської сільської ради Іллінецького району Вінницької області №257 від 18.10.2011 року підсудній ОСОБА_1 відпрацював громадські роботи в серпні 2011 року. Тому при призначенні остаточної міри покарання ст. 71 КК України, призначення покарань за сукупністю вирорків, не застосовувати.

За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1 неможливе без його ізоляції від суспільства, і вважає, що йому слід призначити передбачене законом покарання у виді арешту.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України суд-,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України і призначити йому покарання по ст.389ч.2 КК України у виді двох місяців арешту.

Строк покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення, через Іллінецький районний суд.

Головуючий: