ухвала

іменем україни

18 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_12,
суддів ОСОБА_13, ОСОБА_14,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_4 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 28 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 28 листопада 2014 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, не судимого в силу ст. 89 КК України,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно

ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком

на 5 років 6 місяців з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року цей вирок щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 07 вересня 2014 року приблизно о 23.00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_6 і ОСОБА_7, судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та діючи за раніше розробленим планом, вчинили біля будинку № 11 у Серпуховському провулку в м. Балаклія Харківської області закінчений замах на заволодіння автомобілем ВАЗ-2101, яким ОСОБА_8 користувався за довіреністю. Злочин ними не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки під час спроби завести автомобіль у ньому зламалась рульова колонка. Не ставлячи до відома ОСОБА_5, ОСОБА_9 і ОСОБА_7 викрали із зазначеного автомобіля автомагнітолу вартістю 450 грн, що належала потерпілому ОСОБА_8

Цього ж дня через незначний проміжок часу (приблизно о 23.30 год.) вони, діючи повторно, за таких же обставин незаконно заволоділи належним ОСОБА_10 автомобілем ВАЗ-2106, який знаходився поблизу будинку № 90 на вул. Леніна у цьому ж місті, завдавши потерпілому 19 358 грн матеріальної шкоди.

За таких же обставин вони в ніч на 18 вересня 2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою повторно заволоділи належним ОСОБА_11 автомобілем ВАЗ-2106, який знаходився біля будинку №18 у Серпуховському провулку у цьому ж місті, завдавши потерпілому 23 793 грн матеріальної шкоди.

У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 289 КК України, просить змінити судові рішення щодо засудженого та пом'якшити останньому покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги і долучені до неї копії судових рішень, судова колегія дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_8 та заволодіння транспортними засобами потерпілих ОСОБА_10 й ОСОБА_11 за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 та ч. 2 ст. 289 КК України відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується зібраними доказами, дослідженими судом у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України.

Ці обставини та кримінально-правова оцінка у касаційній скарзі не оскаржуються, щодо цього не надійшло касаційних скарг і від інших учасників судового процесу.

Твердження захисника про те, що призначене ОСОБА_5 покарання за своїм розміром не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості, на думку колегії суддів, є непереконливими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи засудженому ОСОБА_5 покарання, у тому числі і за правилами ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів), суд врахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого ним злочину, дані про його особу, а саме: що він в силу ст. 89 КК України, не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку лікарів психіатра й нарколога не перебуває. При цьому судом враховано його молодий вік, і обставини, що пом'якшують покарання - визнання вини, а також ті, що обтяжують покарання - вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння.

Врахувавши наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що покарання ОСОБА_5 має бути призначено у виді реального позбавлення волі в межах санкції, що входить у сукупність більш тяжкого злочину.

Апеляційний суд за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_5, яка за своїм змістом і вимогами майже аналогічна касаційній скарзі захисника, перевірив вирок районного суду та залишив його без зміни, навівши відповідні обґрунтування, з якими колегія суддів погоджується.

У касаційній скарзі захисника відсутні достатні й переконливі доводи, які б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій і давали б підстави визнати призначене ОСОБА_5 покарання явно несправедливим.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.

З огляду на викладене підстав для задоволення касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_5 немає, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 28 листопада 2014 року щодо ОСОБА_5 та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_5.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_12 ОСОБА_14