Справа № 146/1475/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" грудня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
18 березня 2015 року біля 23:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, умисно, шляхом зриву шиферу, проник до гаражного приміщення потерпілого ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав 80 л дизельного палива загальною вартістю 1759,20 грн., дві металеві каністри ємкістю по 20 л загальною вартістю 200 грн., одну металеву каністру ємкістю 10 л вартістю 75 грн., 3 пластикові каністри ємкістю по 10 л кожна загальною вартістю 120 грн. і в яких знаходилося дизельне паливо, обценьки вартістю 20 грн., а всього майна на загальну вартість 2174,20 грн., після чого з місця події зник, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому і по суті пред"явленого обвинувачення суду пояснив, що у березні 2015 року, точної дати не пам`ятає, але приблизно 18 числа, вирішив здійснити крадіжку з одного із домогосподарств розташованого неподалік від церкви в с. Паланка, так як йому було відомо, що власника будинку часто не буває вдома. Біля 23:30 год. ночі прийшов в дане господарство, заліз на дах гаража де зірвав руками два листки шиферу та проник всередину. Там виявив декілька каністр наповнених дизпаливом, а саме дві металеві каністри ємкістю по 20 л, одну металеву каністру ємкістю 10 л і три пластикові каністри ємкістю по 10 л. Ці всі ємкості склав на горищі гаража, також з приміщення гаража викрав обценьки і сам виліз із приміщення. Викрадені ємкості переніс на цвинтар, який розташований через дорогу від домогосподарства й там сховав. Потім зателефонував до ОСОБА_6 , який приїхав своїм автомобілем марки «Варбург» та із викраденим відвіз обвинуваченого додому. При цьому обвинувачений не говорив ОСОБА_7 , що ємкості викрадені. Наступного дня разом із ОСОБА_8 автомобілем останнього марки «ВАЗ 2101» викрадене відвезли в с. Вапнярки, де обвинувачений продав його, точно не пам`ятає за якільки грошей, ОСОБА_9 . Як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_11 обвинувачений не говорив, що дизпаливо крадене. Після продажу дизпалива ОСОБА_11 , обвинувачений порожні ємкості забрав із собою, які в подальшому, а саме 3 пластикові каністри спалив неподалік від приміщення Паланської дільничної лікарні, а металеві каністри, обценьки здав на пункт прийому металобрухту в смт. Вапнярка приблизно за 100 грн.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши визначений судом обсяг доказів, які підлягають дослідженню, суд уважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доказана і його дії правильно кваліфіковано за ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене з проникненням у інше приміщення.
Відповідно до ст. 66 КПК України обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання в ході судового розгляду не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість скоєного злочину, обставини справи, особу підсудного, який повністю визнав вину і щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, в добровільному порядку відшкодував заподіяну злочином шкоду, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, і вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе в умовах застосування покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом встановленого судом іспитового строку.
Речові докази, судові витрати по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 185 ч.3 КК України і призначити покарання три роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнити з випробовуванням протягом іспитового строку на два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
?не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
?повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання;
?періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: ОСОБА_1