справа №201/8329/13-к
провадження 1кс/201/2333/2013
У Х В А Л А

26 липня 2013 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого слідчого судді Галічого В.М.

При секретарі Баштаненко І.О.

За участю:

Представника потерпілого ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Дніпропетровську скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15 травня 2013 року про закриття кримінального провадження №000362 від 22 січня 2013 року за ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» в особі ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15 травня 2013 року про закриття кримінального провадження №0000362 від 22 січня 2013 року за ч.4 ст.190 КК України. В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно та без належної організації та проведення досудового розслідування, мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить правових підстав для прийняття такого рішення. Крім того всупереч вимогам постанови суду від 05 листопада 2012 року, що набрала законної сили, слідчим за час перебування справи у його провадженні не було виконано жодної слідчої дії, з тих що стали підставою для скасування оскаржуваної постанови. Окрім іншого, скаржником також було наголошено на невиконання слідчим постанови суду про виїмку документів, призначення та проведення не належним чином експертизи, не здійсненні допиту у якості свідків працівників банку та ряду інших осіб, яким відомо про обставини вчиненого кримінального правопорушення, не здійснено одночасний допит осіб між колишнім працівником банку ОСОБА_4 та особами, що давали покази у кримінальному провадженні з метою виключення будь-якої неупередженості та усунення розбіжностей у їх свідченнях, а також вказано на низку інших грубих порушень кримінального процесуального закону, в тому числі на неповідомлення потерпілого у кримінальному провадженні про прийняте рішення у ньому. У звязку з викладеним скаржник просив суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження, зобовязати слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області негайно приступити до досудового розслідування та закінчити його у строки визначенні в статті 219 КПК України та уточнити правову кваліфікацію діяння.

Представник заявника у судовому засіданні скаргу підтримав у повному обсязі, на її задоволенні наполягав.

Прокурор в судове засідання не зявилась, що відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали скарги, а також надані суду матеріали кримінального провадження №0000362, вважає, що скарга підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

З огляду на норму ст.307 КПК України в сукупності з положеннями ст.284 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, постановляє ухвалу про скасування такого рішення слідчого, або відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що постановою слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України від 15 травня 2013 року закрито кримінальне провадження №0000362, зареєстроване в ЄРДР 22 січня 2013 року за ч.4 ст.190 КК України, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Зі змісту п.2 ч.1 ст.284 КПК України слідує, що кримінальне провадження може бути закрито, якщо встановлена відсутність в діяннях складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст.284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо у кримінальному провадженні щодо якого приймається рішення про закриття жодній особі не повідомлялось про підозру.

Аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що вимоги даних норм закону слідчим при винесені оскаржуваної постанови дотримані не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано не належним чином, оскільки винесено передчасно, без проведення повного та всебічного досудового розслідування.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, викладені у заяві ПАТ КБ «Приватбанк» доводи в повній мірі слідчим не досліджувались.

Так, як вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження, 07 вересня 2012 року слідчим СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінальної справи, відмову в порушенні кримінальної справи, скасування арешту майна та повернення документів (в порядку кримінально-процесуального кодексу 1960 року). Далі постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2012 року (ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2013 року була залишена без змін) було скасовано постанову слідчого, а матеріали кримінальної справи направлені прокурору Жовтневого району для поновлення досудового розслідування.

Відповідно до положень чинного кримінального процесуального кодексу (2012 року), відомості в порядку ст. 214 КПК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначеним рішенням суду було визначено ряд недоліків допущених при проведенні досудового розслідування. Зокрема наголошено на тому, що слідчим, відповідно до постанови суду від 18 серпня 2012 року не було проведено виїмку документів ( в порядку КПК 1960 року), що з огляду на необхідність доручення до матеріалів кримінального провадження документів, вказаних у постанові суду про надання дозволу на проведення виїмки, є обовязковим. Ігноруючи вимоги суду, а також приписи ст..9 КПК України, згідно якої слідчий зобовязаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, слідчим не було виконано цю вимогу. При цьому, враховуючи і інші обєктивні обставини, які могли перешкодити слідчому здійснити виїмку документів на підставі постанови суду від 18 серпня 2012 року, слід наголосити на можливості у слідчого повторно звернутися з вказаним клопотання в порядку чинного кримінального процесуального кодексу, з метою отримання цих документів.

Крім того з моменту поновлення досудового розслідування, слідчим не було вжито будь-яких заходів забезпечення кримінального провадження, не проводились і належні слідчі дії. Єдиною проведеною слідчою дією за час досудового розслідування, після скасування вищезазначеної постанови слідчого від 07 вересня 2012 року, є допит свідка ОСОБА_5, що раніше здійснювала досудове слідство у провадженні.

Також в вищевказаній постанові суду було наголошено на невиконанні слідчим вимог ст.ст.98, 99 КПК України (1960 року), а саме не було здійснено заходів для визначення інших ознак складу злочину. Що не було зроблено і до моменту винесення оскаржуваної постанови.

На цю обставину також було прямо вказано і в ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2013 року.

Обґрунтованими є і посилання скаржника на не проведення повторної судово-економічної експертизи з питань, повязаних з дослідженням операцій на рахунках у банку на підставі саме оригіналів документів, а також на необхідність здійснення одночасного допиту осіб, а саме колишнього працівника банку ОСОБА_4, його безпосереднього керівника та іншими раніше допитаними працівниками банку з метою усунення розбіжностей у їх показах та встановлення обєктивної істини.

Окрім викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що мотиви, які лягли в основу спірної постанови про закриття кримінальної справи ґрунтуються виключно на даних зібраних до моменту скасування попередньої постанови про закриття кримінальної справи. Виходячи з цього, вона за визначенням не може бути вмотивованою належним чином.

З урахуванням вищезазначеного, а також зважаючи на неповноту проведеного досудового розслідування, суд вважає вимоги скаржника ПАТ КБ «Приватбанк» щодо скасування постанови про закриття кримінального провадження обґрунтованими, а скаргу в цій частині такою що підлягає задоволенню.

Стосовно інших вимог скарги, підстав для їх задоволення судом не вбачається, оскільки вони не засновані на законі та без належного мотивування для їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 284, 303-307, 318-380 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в особі ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15 травня 2013 року про закриття кримінального провадження №000362 від 22 січня 2013 року за ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Постанову слідчого СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 15 травня 2013 року про закриття кримінального провадження №000362 від 22 січня 2013 року за ч.4 ст.190КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Галічий В.М.