Провадження № 11-кп/792/52/16
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000594 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою освітою, непрацюючу, неодружену, судиму:

- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2007 року за ст.185 ч.2 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненна від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, 22.05.2008 року постановою суду іспитовий строк скасовано, звільнена 26.06.2009 року умовно-достроково невідбутий термін 6 місяців 20 днів;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 23.02.2010 року за ст.185 ч.2, 71 КК України на 2 роки позбавлення волі, приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 26.10.2007 року;

- вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25.08.2010 року за ст.15 ч.2 ст.185 ч.2, ст.185 ч.3, ст.187 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, 07.05 .2013 року умовно-достроково звільнена від відбування покарання строком на 1 рік 15 днів,

засуджено за

- ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого порання більш суворим остаточно визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 25.08.2010 року і визначено у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з 20.10.2015 року, зараховано термін перебування її під вартою, з моменту затримання- 14.07.2014 року по 19.10.2014 року включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено попередній.

ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в загальній сумі 707 грн. 61 коп., покладено на ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та стягнено з них, в рівних частинах, по 353 грн. 80 коп. на користь держави.

Як установлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 06.09.2013 року, близько 16 год., перебуваючи в гостях у знайомої ОСОБА_10 , в квартирі АДРЕСА_2 , де також була присутня і потерпіла ОСОБА_11 , скориставшись неуважністю останньої, повторно, таємно викрала належний ОСОБА_11 мобільний телефон марки „Fly DS103, вартістю 178 грн., в якому знаходились два стартові пакети оператора мобільного зв`язку „Київстар, кожен вартістю по 10 грн., на рахунку яких були кошти у загальній сумі 13 грн., на загальну суму - 211 грн.

30.01.2014 року близько 20 год. ОСОБА_7 , знаходячись в гостях у знайомих, в кв. АДРЕСА_3 , та, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_12 , яка також перебувала у вказаній квартирі, заснула, повторно, таємно, викрала належні останній одяг, а саме: шубу вартістю 960 грн., чоботи вартістю 1000 грн., золоті вироби -ланцюжок 585 проби, вагою 3,34 гр., вартістю 500 грн., хрест 585 проби, вагою 1,44 гр., вартістю 473 грн. та грошові кошти в сумі 100 грн., які знаходились в кишені шуби, а всього майна потерпілої на загальну суму 3033 грн.

Крім того, 20.03.2014 року близько 19 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , знаходячись у кв. АДРЕСА_4 , куди вони прийшли в гості до потерпілої ОСОБА_13 , скориставшись тим, що остання, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, заснула, діючи за попередньою змовою, а ОСОБА_7 , крім того, повторно, таємно, викрала належні потерпілій майно на загальну суму 1294 грн.

30.03.2014 року близько 23 год. ОСОБА_9 , знаходячись за місцем постійного проживання у кв. АДРЕСА_5 , діючи з корисливих мотивів, повторно, таємно, викрав, належний потерпілому ОСОБА_14 , який перебував у нього в гостях, мобільний телефон марки „Флай Е157, вартістю 600 грн. з картою пам`яті об`ємом 4 Гб, вартістю 50 грн. зі стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку „Київстар вартістю 10 грн., в чохлі вартістю 10 грн., чим спричинив матеріального збитку на загальну суму 670 грн.

Також, 09.03.2014 року, близько 22 год. ОСОБА_7 , знаходячись у кв. АДРЕСА_3 , куди вона прийшла в гості до знайомого, під час сутички з потерпілою ОСОБА_12 , на ґрунті неприязних стосунків, повторно, відкрито викрала, зірвавши з шиї останньої, золотий ланцюжок 585 проби, вагою 3,34 гр., вартістю 500 грн. та золотий хрестик, 585 проби вагою 1,44 гр., вартістю 473 грн., а всього незаконно заволоділа майном потерпілої на загальну суму 973 грн.

В поданій апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, обвинувачена просить вирок місцевого суду змінити, перекваліфікувати її дії з ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.190 КК України. Вказує, що одяг та взуття ОСОБА_12 вона брала з дозволу потерпілої, щоб вийти в магазин, повернула його на слідуючий день, грошей в кишенях не було. Золотий ланцюжок з хрестиком вона також не викрадала, а знайшла його, проте, знаючи, що вказаний ланцюжок належить потерпілій, вона з ОСОБА_9 здали золоті вироби в ломбард, про що потерпіла дізналась, коли знайшла відповідні документи з ломбарду. 09.03.2014 року, під час сутички з ОСОБА_12 розірвався її золотий ланцюжок та впав на ліжко, який вона й взяла собі.

Іншими учасниками процесу вирок не оскаржувався.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у таємному та відкритому викраденні майна потерпілої ОСОБА_12 , відповідно 30 січня та 9 березня 2014 року, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Винність ОСОБА_7 у крадіжці та пограбуванні потерпілої ОСОБА_12 ґрунтується, насамперед, на її зізнавальних показаннях, які вона давала в суді першої інстанції. Обвинувачена показувала, що 30 січня 2014 року, перебуваючи в гостях у Нікітіна, та скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_12 заснула, забрала її шубу та чоботи, а в подальшому, скориставшись її неуважністю, заволоділа її золотим ланцюжком з хрестиком. Крім того, 09.03.2014 року, перебуваючи там же, в гостях, під час сутички з ОСОБА_12 , зірвала з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком та забрала собі.
В суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_12 давала послідовні показання про те, що 30.01.2014 року саме ОСОБА_7 , скориставшись тим, що вона заснула, таємно викрала належні їй речі: шубу, чоботи, золотий ланцюжок з хрестиком. Через деякий час шубу та чоботи вона забрала у неї, а ланцюжок з хрестиком викупила з ломбарду. 09.03.2014 року, в квартирі ОСОБА_15 , між нею та ОСОБА_7 стався конфлікт, під час бійки обвинувачена зірвала з неї золотий ланцюжок з хрестиком та залишила квартиру.

Давши належну правову оцінку цим обставинам, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про скоєння ОСОБА_7 таємного викрадення майна у потерпілої ОСОБА_12 , вчиненого повторно, та відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно і правильно кваліфікував її дії за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України

Доводи ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що її дії не можуть кваліфікуватись як крадіжка і грабіж, оскільки чоботи та шубу вона на другий день ОСОБА_12 повернула, золотий ланцюжок з хрестиком 30 січня 2014 року не викрадала, а знайшла, 09.03.2014 року не зривала його з шиї, а зачепила браслетом, він впав і вона забрала його собі, колегія суддів відхиляє і вважає їх неправдивими.

Показання потерпілої ОСОБА_12 про обставини вчинення злочинів, узгоджуються з фактичними даним, на які посилаються суд на підтвердження своїх висновків, тому суд обґрунтовано визнав їх достовірними.

Підстав ставити під сумнів показання потерпілої ОСОБА_12 , колегія суддів не вбачає, належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду з цього приводу обвинувачена та захисник не надали.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України на ч.1 ст.190 КК України, так як, з досліджених судом першої інстанції доказів, вбачається, що вона заволоділа майном потерпілої ОСОБА_12 не шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайством).

Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченій покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, врахував характер і ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, дані, що характеризують особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

Так суд врахував, що ОСОБА_7 добре характеризується, перебуває на обліку в лікаря нарколога, скоїла корисливі злочини, які відносяться до тяжких, має непогашені судимості, наявність пом`якшуючих покарання обставин, зокрема щире каяття, часткове відшкодування заподіяної шкоди, позицію потерпілих, які матеріальних претензій до обвинуваченої не заявляли і обґрунтовано прийшов до висновку про доцільність призначення їй покарання за вчинені злочини у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, і не вбачає підстав для його зміни та призначення більш м`якого покарання.

Порушення кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) підлягає зарахуванню ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час її попереднього ув`язнення з 14.07.2014 року по 18.11.2014 року включно, з 16.12.2015 року по 10.02.2016 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

З врахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ):

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час її попереднього ув`язнення з 14.07.2014 року по 18.11.2014 року включно, з 16.12.2015 року по 10.02.2016 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4