Провадження № 1-кп/127/1448/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2015 р. за № 006434, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2015 р. біля 07:30 год. ОСОБА_6 перебуваючи в дворі буд. АДРЕСА_2 , де спільно зі своїми знайомими розпивав спиртні напої. В цей час, між ним та ОСОБА_7 виникла словесна суперечка на ґрунті неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 наніс декілька ударів ОСОБА_7 долонями по обличчю. Через декілька хвилин ОСОБА_7 вирішив піти додому та направився в сторону ТОВ «Авіс», що за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 150. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_7 біля буд. 148 та коли останній сів на землю почав наносити останньому удари ногами по тулубу та голові.

За декілька годин, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_7 від тілесних ушкоджень помер.

Згідно з висновком експерта №780 від 26.10.2015 р. при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлена сполучна травма тіла: закрита черепно-мозкова травма (синці та садна в лівій очній ділянці тіла та на лівому вусі, в ділянці підборіддя, субарахноїдальний крововилив над лівою скроневою долею головного мозку; закрита тупа травма грудей (синець на грудях, перелом 6-го ребра зліва по середньо паховинній лінії); закрита тупа травма живота (розрив селезінки, гемоперитонеум 3000 мл.); закрита тупа травма заочеревиного простору, крововилив в заочеревиний простір зліва); синці та садна на кінцівках, що виникла від дії твердого тупого предмету, (предметів), має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Смерть ОСОБА_7 знаходиться в причинному зв`язку з сполучною травмою тіла та настала від її нанесення, що ускладнилась комбінованим (травматичним та геморагічним) шоком.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, 25.09.2015 р. він разом із загиблим вживав спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв загиблий почав ображати його батька у зв`язку з чим між ними виник конфлікт, в ході якого він почав бити загиблого. Через деякий час загиблий направився додому, продовжуючи висловлювати образи, тому він біля офісу «Авіс» наздогнав загиблого і продовжив його бити. Загиблий впав на землю, хлопець з офісу виніс йому воду, він облив загиблого і той пішов додому. В подальшому від працівників міліції він дізнався про смерть ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що про обставини спричинення брату загиблому тілесних ушкоджень йому не відомо. Зі слів матері йому відомо, що між братом та обвинуваченим виникали конфлікти.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку сторін кримінального провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 26, ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням:

-копії лікарського свідоцтва про смерть № 192-ю від 26.09.2015 р., відповідно до якого констатовано смерть ОСОБА_7 у зв`язку із заподіянням закритої тупої травми живота;

-висновку експерта № 780 від 26.10.2015 р., згідно з яким при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлена сполучна травма тіла: закрита черепно-мозкова травма (синці та садна в лівій очній ділянці та на лівому вусі, в ділянці підборіддя, субарахноїдальний крововилив над лівою скроневою долею головного мозку); закрита тупа травма грудей (синець на грудях, перелом 6-го ребра зліва по середньо-пахвинній лінії); закрита тупа травма живота (розрив селезінки, крововилив в заочеревний простір зліва); синці та садна на кінцівках, що виникла від дії твердого предмету, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю; смерть ОСОБА_7 настала від сполучної травми тіла, що ускладнилась комбінованим (травматичним та геморагічним) шоком; між сполучної травмою тіла і смертю ОСОБА_7 є причинний зв`язок; при судово-токсилогічній експертизі крові від трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,3 %0, що може свідчити про алкогольне сп`яніння середнього ступеню на час настання смерті; при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлені морфологічні ознаки хронічної ішемічної хвороби серця та цирозу печінки, які в причинному зв`язку зі смертю не стоять.

Аналізуючи показання обвинуваченого, надані суду та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень загиблому ОСОБА_7 . Так, обвинувачений даної обставини в судовому засіданні не заперечував, надаючи чіткі та послідовні показання з цього приводу. З наданого суду висновку судово-медичної експертизи випливає, що у ОСОБА_7 було виявлено сполучну травму тіла, виявлені тілесні ушкодження належать до тяжких тілесних ушкоджень, його смерть настала внаслідок сполучної травми тіла.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», згідно з якими для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
В судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченим та загиблим протягом тривалого часу виникали конфлікти. До спричинення загиблому тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього, між загиблим та обвинуваченим знову виник конфлікт. При цьому суд враховує, що об`єктивних відомостей, які б свідчили про наявність у обвинуваченого умислу на спричинення смерті ОСОБА_7 , суду надано не було. Крім того, з характеру та локалізації виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не вбачається, що удари були спричинені йому саме з метою спричинення його смерті.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_6 охоплюються складом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний тяжкий злочин, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Вінницька психоневрологічна лікарня ім. акад. І.О. Ющенка» з 16.06.2005 р. по 04.07.2005 р. з діагнозом: реакція зі змішаним розладом емоцій та поведінки, суїцидальна спроба в стані алкогольного сп`яніння, проте відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи в період часу вчинення інкримінованого діяння й на час проведення експертизи на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 у вчиненому розкаявся, активно сприяв досудовому розслідуванню. Крім того, згідно з листом за підписом в.о. начальника ВУВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області ОСОБА_8 від 04.11.2015 р. за № 10/9625 ОСОБА_6 був обстежений клінічно, лабораторно та інструментально лікарями медичної частини ВУВП № 1, діагноз: вперше діагностований туберкульоз легень, інфільтрат.

Сторона обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження посилалась на ту обставину, що ОСОБА_6 покарання згідно з вироками суду відбув, проте судимість на час вчинення злочину не знята і не погашена. При цьому суд враховує, що ч. 1 ст. 88 КК України визначено, що особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Копій відповідних вироків, які б свідчили про засудження ОСОБА_6 до будь-якого покарання суду надано не було. Таким чином, дане твердження сторони обвинувачення суд оцінює критично і приходить до переконання, що ОСОБА_6 вважається таким, що не має судимості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілого щодо виду та міри покарання, враховуючи ту обставину, що внаслідок вчинення злочину настала смерть ОСОБА_7 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 100 КПК України речові докази, що знаходяться в матеріалах справи, слід залишити у справі.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити утримання під вартою.
Строк відбування покарання рахувати з 26.09.2015 р.
Речовий доказ: диск, що знаходиться при матеріалах провадження, залишити у справі.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя: