Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1421/15-к
Провадження № 1-кп/499/90/15
В И Р О К

Іменем України

27.10.2015 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого, обвинуваченого розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду обвинувальний акт кримінального провадження № 0000390за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Павлівка, Томалинського району, Пензенської області, Російська Федерація, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 передбаченого ч.3 ст.185, ч.1 ст.15 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні за таких фактичних обставин.

10 жовтня 2015 року приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, з метою направленою на викрадення чужого майна, прибув до дільниці №2 ПРАТ «Буяликське КХП» розташованого по вул. Карла Маркса, 8 в смт. Петрівка, Іванівського району Одеської області та шляхом перелітання через огорожу проник на територію дільниці №2 ПРАТ «Буяликське КХП» та пішов до складу №1 на стіні якого розташований металевий ящик з електричними автоматами звідкіля за допомогою плоскогубців демонтував електричний автомат моделі «ВА 5237», вартістю 590 гривень, та електричний автомат марка, модель та вартість якого слідством не встановлена (далі майно). Після чого взявши в руки викрадене майно направився до огорожі з ціллю покинути територію дільниці №2 ПРАТ «Буяликське КХП» проте завершити свій намір не зміг оскільки був затриманий охоронцями охоронного агентства «Альфа Плюс Південь».

Обвинувачений свою вину у скоєних діяннях визнав повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб здійснення інкримінованого діяння і додатково показав, що причиною вчиненого стало необхідність покращення матеріального становища, в скоєному розкаявся, в подальшому вчиняти кримінальні правопорушення намірів не має.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 , суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням, що характеризують його особу документів, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 10 жовтня 2015 року з корисливих мотивів, умисно, проник до сховища, звідки скоїв таємне викрадення належного потерпілому майна яке обвинувачений не довів до кінця, то такі дії суд кваліфікує по ч.1 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, яке не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого.

При призначенні ОСОБА_4 , покарання суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин обтяжуючих провину обвинуваченого.

З урахуванням викладених вище обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також даних про нього як про особу, що має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, офіційно не працюючого суд, враховуючи положення ст.65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а також те, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає, що з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, не знайшовши підстав для призначення обвинуваченому іншого більш суворого виду покарання, передбаченого в альтернативній санкції статті, слід призначити обвинуваченому покарання за вчинене діяння у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

При цьому, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, у зв`язку з чим, слід застосувати положення ст.ст.75, 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений. Речові докази по справі відсутні. Процесуальні витрати по справі відсутні. Запобіжні заходи не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.185КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

У відповідності зі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити (надіслати) учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1