Справа № 357/9377/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1181/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 24 13.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
13 жовтня 2015 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2015 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, українку, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судиму,
засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., за ч. 1 ст. 222 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій на підприємствах усіх форм власності на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій на підприємствах усіх форм власності на строк 1 рік.
Цим же вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.
Згідно вироку, 3 березня 2015 року ОСОБА_7 звернулась до невстановленої слідством особи з проханням надати їй довідку про її доходи. Діючи з метою отримання матеріальної винагороди, невстановлена слідством особа виготовила довідку про доходи № 15/09-09/ від 27.02.2015 року на ім`я ОСОБА_7 , яка містила завідомо неправдиву інформацію, згідно якої ОСОБА_7 працювала на посаді вихователя на ПП «Онікс-Освіта» з 8.04.2012 року та її дохід за півроку в період з серпня 2014 року по січень 2015 року складав 30015,54 грн. при цьому ОСОБА_7 не являлась працівником ПП «Онікс-Освіта», в трудових відносинах не перебувала та вказаний дохід не отримувала. Після цього, 4 березня 2015 року ОСОБА_7 придбала у невстановленої слідством особи вказану довідку за 200 грн.

У подальшому ОСОБА_7 розуміючи, що до вказаної довідки внесені завідомо неправдиві відомості про її доходи та працевлаштування в ПП «Онікс-Освіта», усвідомлюючи протиправність своїх дій, 5 березня 2015 року знаходячись в приміщенні Білоцерківської філії КС « Народний кредит», що знаходиться за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул.. Я. Мудрого, 40, з метою отримання споживного кредиту, використала завідомо підроблений документ, а саме довідку про доходи № 15/09-09/ від 27.02.2015 року на ім`я ОСОБА_7 , яка містила завідомо неправдиву інформацію, згідно якої ОСОБА_7 працювала на посаді вихователя на ПП «Онікс-Освіта`з 8.04.2012 року та її дохід за півроку в період з серпня 2014 року по січень 2015 року складав 30015,54 грн., яку надала працівнику кредитної спілки.

Крім того, 4 березня 2015 року ОСОБА_7 діючи умисно, з метою отримання грошового кредиту, усвідомлюючи, що необхідною умовою для оформлення кредитного договору є надання довідки про доходи, придбала за 200 грн. у невстановленої слідством особи завідомо підроблений документ, а саме довідку про доходи № 15/09-09/ від 27.02.2015 року на ім`я ОСОБА_7 , яка містила завідомо неправдиву інформацію, згідно якої ОСОБА_7 працювала на посаді вихователя на ПП «Онікс-Освіта`з 8.04.2012 року та її дохід за півроку в період з серпня 2014 року по січень 2015 року складав 30015,54 грн. При цьому ОСОБА_7 не являлась працівником ПП «Онікс-Освіта», в трудових відносинах не перебувала та вказаний дохід не отримувала.

Після цього, 5 березня 2015 року в денний час доби ОСОБА_7 з метою оформлення кредитного до говору в Білоцерківській філії КС « Народний кредит» та отримання грошових коштів у сумі 5000 грн., перебуваючи в приміщенні Білоцерківської філії КС « Народний кредит», що знаходиться за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Я. Мудрого, 40, діючи умисно, надала співробітнику кредитної спілки завідомо неправдиву інформацію, а саме: довідку про доходи № 15/09-09/ від 27.02.2015 року на ім`я ОСОБА_7 , яка містила завідом о неправдиву інформацію, згідно якої ОСОБА_7 працювала на посаді вихователя та її дохід за півроку в період з серпня 2014 року по січень 2015 року складав 30015,54 грн., що не відповідає дійсності, в результаті чого між ОСОБА_7 та Білоцерківською філією КС « Народний кредит» укладено кредитний договір № 9-150302-н від 5.03.2015 року про надання кредиту в сумі 5000 грн.

Не погоджуючись з вироком суду заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_7 засудженою за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 850 грн. та ч. 1 ст. 222 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді штрафу у розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Свою апеляційну скаргу прокурор обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 , під час вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України не обіймала посади та не займалася діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину, а тому відповідно до абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання», додаткове покарання до неї не може бути застосоване. Крім того, призначене ОСОБА_7 покарання у виді штрафу тільки в твердій грошовій формі, а не у неоподаткованих мінімумах доходів громадян, як це передбачено диспозицією статті, є неправильним застосуванням кримінального закону, що може викликати труднощі при виконані судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу частково, в частині необґрунтованого застосування додаткового покарання та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України учасниками процесу не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Щодо доводів прокурора про те, що при призначенні покарання штраф повинен бути визначений в неоподаткованих мінімумах доходів громадян, то вони є слушними. Відповідно до ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК України не передбачено вищого розміру штрафу. Згідно санкції ч. 4 ст. 358 КК України покарання за цією статтею карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за ч. 1 ст. 222 КК України штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Як вбачається з вироку, суд призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень, а за ч.1 ст. 222 КК України в розмірі 17 000 грн. не визначивши його у неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, як це передбачено санкціями відповідних статтей.
Однак незважаючи на те, що посилання прокурора в апеляції є слушним колегія суддів не погоджується з висновком прокурора про необхідність зміни в даній частині судового рішення судом апеляційної інстанції. Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 413 КПК України на яку посилається в апеляції прокурор неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність тягне за собою скасування чи зміну судового рішення лише у разі коли неправильне тлумачення закону суперечить його точному змісту. В даному випадку застосування судом покарання у виді штрафу у твердій грошовій сумі, яка еквівалентна сумі в неоподаткованих мінімумах доходів громадян не суперечить точному змісту закону, в тому числі і з врахуванням вимог ст. 53 КК України відповідно до якої штраф є грошовим стягненням, а тому на думку колегії суддів не може бути достатньою підставою для скасування чи зміни судового рішення в апеляційному порядку. Тим більше, що як видно із матеріалів кримінального провадження ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 11 серпня 2015 року, за ініціативою суду дану описку було виправлено і до вироку внесено виправлення згідно якого покарання у виді штрафу, як і вимагають санкції відповідних статей, визначено у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

Посилання прокурора на те, що додаткове покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих, адміністративно господарських функцій на підприємствах усіх форм власності призначено неправильно є обґрунтованим. Додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю

застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. Оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 не обіймала посади та не займалася діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину до неї не може бути засноване зазначене додаткове покарання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні з виключення з резолютивної частини вироку посилання на застосування щодо обвинуваченої додаткового покарання.

Керуючись ст.. 404, 405, 407,409, 419 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на застосування щодо обвинуваченої додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно-господарських функцій на підприємствах усіх форм власності на строк 1 рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4