Справа № 713/1177/13-к
Провадження №1-кп/713/67/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2013 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді: Кириляк А.Ю., при секретарях Матейчук Л.Ю.,Паучек Є.В. за участю прокурора Черепаня Р.М. захисників ОСОБА_1,ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Вижниця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 про обвинувачення :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, з освітою неповною вищою, непрацюючого, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.191 ч.2 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

Органи досудового слідства обвинувачують ОСОБА_3 в тому ,що перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ з березня 2003 по травень 2010 року, обіймаючи з 01.12.07 згідно наказу по особовому складу начальника ОСОБА_4 УМВС України в Чернівецькій області № 225, посаду дільничного інспектора міліції ОСОБА_4 УМВС України в Чернівецькій області, маючи спеціальне звання молодшого лейтенанта міліції; здійснюючи функції представника влади, являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище відповідно до функціональних обов'язків та повноважень, передбачених положенням про службу дільничних інспекторів міліції в системі Міністерства внутрішніх справ України,що затверджено Наказом МВС України від 20.10.03 за № 1212; всупереч положень Закону України „Про міліцію" від 20.12.1990 року, 24.07.2009 року, достовірно знаючи, що в дільничному пункті міліції, розташованого в смт. Берегомет Вижницького району, перебуває без належного оформлення мопед іноземного виробництва марки FASHION SPORT Навігатор ЕХ 50 QT-4B, тому, маючи вільний доступ в силу наданих йому службових повноважень, переслідуючи мету незаконного заволодіння вказаного мопеда, увійшов до вищезазначеного дільничного пункту, та умисно, протиправно, не будучи наділеним жодною правомочністю щодо належного ОСОБА_5 мопеда FASHION SPORT Навігатор ЕХ 50 QT-4B, вартістю 2000 (дві тисячі) грн., заволодів ним та передав для утримання стороннім особам.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав, показав, що з 01.12.2007 року працював на посаді дільничного інспектора Вижницького РВ Берегометської адміністративної зони. Згідно функціональних обовязків проводив індивідуальну профілактичну роботу з особами, схильними до вчинення правопорушень, попередження злочинів, брав участь у розкриттю злочинів, вчинених на території адміністративної дільниці. Так, 25.07.2009 року на підставі рапортів працівників міліції склав протокол про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП відносно ОСОБА_6, сина потерпілої ОСОБА_7, а старший дільничний ОСОБА_8 склав протокол відносно ОСОБА_6 ОСОБА_9. Після складання протоколів доставив братів ОСОБА_6 у Вижницький районний суд, де постановами суду на ОСОБА_10 накладено стягнення у вигляді 10 діб адміністративного арешту, а на ОСОБА_6 5 діб арешту. Після проголошення постанов в приміщенні коридору ОСОБА_10 попросив знайти мопед та повернути матері, ОСОБА_7. Свідком вказаної розмови був дільничний інспектор Гордійчук М.Г.. В подальшому перебуваючи в кабінеті старшого дільничного інспектора в смт. Берегомет побачив мопед іноземного виробництва, де знаходились дільничні інспектори Рубаняк Я.І. та Артем'юк Я.Я., які підтвердили, що мопед братів ОСОБА_10, мопед був розбитий та не вробочому стані. Наступного дня точної дати не памятає взяв мопед з кабінету старшого дільничного, щоб повернути ОСОБА_11, але оскільки мопед не їхав, то відігнав його до ОСОБА_12 для ремонту. Однак той не зміг відремонтувати мопеда, оскільки мав травмовані руки, після чого зателефонував ОСОБА_13, який займався ремонтом мопедів в с. Мигове. Через деякий час приїхали ОСОБА_13 з ОСОБА_14 і оглянувши мопед, не змогли його завести. На мопеді були відсутні глушник, фара заднього стопу, ключ від замка запалення. ОСОБА_13 завів мопед за допомогою дрилі. Після зателефонував до знайомого ОСОБА_15, щоб він на мікроавтобусі відвіз мопед до ОСОБА_7 у с. Мигове. По приїзду до господарства ОСОБА_7, її вдома не було, а тому поїхали до ОСОБА_13, у якого залишив мопед. ОСОБА_14 залишився в с. Мигове, а вони з ОСОБА_15 повернулися в смт. Берегомет, де ОСОБА_15 сказав, що за перевезення мопеду потрібно заплатити 240,00 грн. Пізніше зустрівся з ОСОБА_6 та сказав забрати мопед у ОСОБА_13, однак той знаходився в стані алкогольного спяніння, і сказав, щоб він відремонтував мопед і сам привіз. Підтвердив, що двічі зустрічався з ОСОБА_7 і декілька раз телефонував та говорив, щоб забрала мопед. Однак вона його не забирала, а тому зателефонував їй і сказав, щоб вона прийшла до ОСОБА_13 забрати мопед. Коли прийшла до ОСОБА_13 сказала, що мопед поломаний та почала сперечатися, зробила зауваження ОСОБА_13 навіщо він розібрав мопед. Тоді ОСОБА_13 сказав забрати мопеда і вона забрала його, але куди - невідомо. Пізніше стало відомо, що ОСОБА_7 завезла мопед до Фраюка, де він знаходився один місяць. Через деякий час зустрівся з ОСОБА_6 і він повідомив, що його мати звернулася в СБУ, а вже через декілька днів його допитували. Покази, які давав в якості підозрюваного підтримує повністю. Мопед для власних потреб не використовував, він перебував у нього близько години, тобто на час перевезення. Просив виправдати за відсутністю складу злочину.

Допитана в суді потерпіла ОСОБА_7 показала, що у 2007 році на ринку в смт. Берегомет придбала мопед іноземного виробництва за ціною 500 Євро. 25.07.2009 року працівники міліції вилучили вказаний мопед у її синів - ОСОБА_6 та ОСОБА_10, які відбували адміністративне стягнення. В кінці липня 2009 року зустріла працівника міліції ОСОБА_16 який повідомив, що мопед у дільничного. 30.09.2009 року від молодшого сина дізналася, що 24.07.2009 року їх зупинили працівники міліції і забрали мопед. Після чого пішла до дільничного, але оскільки його не було то звернулася у ОСОБА_4 де повідомили, що мопеда на штрафмайданчику немає і рекомендували звернутися до ОСОБА_3 Пізніше зателефонував син і повідомив, що ОСОБА_3 сказав, заплатити 300,00 грн. за перебування мопеду на штрафмайданчику. 14.10.2009 року звернулася до ОСОБА_3 і запитала відносно мопеда, який відповів, що її син знає. Згодом підходила до ОСОБА_3, який повідомив, що мопед у ОСОБА_13, однак сама мопед не забирала, а чекала дільничного, щоб піти разом. Після чого чекала дзвінка від ОСОБА_3, однак той не телефонував і тому змушена була звернутися з заявою у Відділ внутрішньої безпеки (ВВБ) УМВС України в Чернівецькій області. Через деякий час разом з ОСОБА_3 пішли до ОСОБА_13, де побачила розібраний та пошкоджений мопед, який останній зібрав і вона його забрала та залишила в господарстві Фраюка. У грудні 2009 року приїхали два працівники ДАІ, оглянули мопед, зробили експертизу і сказали, щоб вона його забрала додому. В січні 2010 року до неї приїхав ОСОБА_3, запитав за сина і повернув ключі від мопеда. Вказаний мопед продала сусіду, який на даний час помер.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що ця подія була давно і точної дати він не пам»ятає. До нього звернувся ОСОБА_3 і попросив по ремонтувати мопед, оскільки він був побитий.Однак, він його по ремонтувати не зміг і порадив звернутися до ОСОБА_13 та зателефонували до останнього. Чий мопед йому не відомо, ОСОБА_3 нічого з даного приводу не повідомляв, лише сказав що мопед потрібно повернути якійсь жінці.

Свідок ОСОБА_15 в суді дав наступні покази, що ОСОБА_3 зателефонував йому та попросив, відвести якийсь мопед. Він підїхав до ОСОБА_17 додому на подвір»ї лежав пошкоджений мопед та пластмаса від нього. Погрузили мопед в бус та поїхали в сторону с. Велике Вижницького району там був будинок на підйомі, як пізніше з"ясувалося там проживає потерпіла ОСОБА_7. Підїхавши до будинку, господарів не було тому повернулися в смт. Берегомет. По дорозі ОСОБА_3 зателефонував, якийсь хлопець, їхню бесіду він не чув, ОСОБА_3 сказав, що веземо на хутір Гуркіт , де проживає друг власника мопеда, і останній забере транспортний засіб звідтіля. Більше повідомити нічого не може.

Свідок ОСОБА_14 в суді дав наступні покази, що влітку 2009 року разом з ОСОБА_13 прийшли в господарство ОСОБА_12 де ОСОБА_3 та ОСОБА_12 намагалися завести мопед, який був пошкоджений. ОСОБА_13 сказав, що його може відремонтувати, але необхідно відвезти до нього в с. Мигове. Після чого зателефонував знайомому, який має мікроавтобус погрузили на нього та відвезли мопед до ОСОБА_13 він з водієм, де і залишили. ОСОБА_3 з ними не їхав. По дорозі нікуди не повертали.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_18 показав, що 24.07.2009 року разом з старшим дільничним ОСОБА_8 прийшли до дільничного пункту в смт. Берегомет у свій робочий кабінет, де знаходився мопед іноземного виробництва, який був брудним і деякі деталі були пошкоджені. Мопед декілька днів був в кабінеті. Хто його забрав в подальшому йому не відомо. Пізніше від дільничного ОСОБА_3 стало відомо, що мопед належить одному з братів ОСОБА_10, яких на передодні було затримано. Підтвердив, що ОСОБА_7 десь через місяць, телефонувала і запитувала про мопед, але оскільки знаходився у відпустці, то сказав останній, щоб зверталася до ОСОБА_3 та дав їй номер мобільного телефону останнього.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_19 показав, що працював старшим ДІМ ОСОБА_4 Точної дати не памятає, однак це було влітку 2009 році знаходячись у приміщенні Вижницького районного суду в коридорі бачив дільничного інспектора Кіращука В.Ю. з двома невідомими, однин з яких просив дільничного ОСОБА_3 забрати мопед, який вилучили працівники міліції після його затримання. Що було в подальшому повідомити не може.

Свідок ОСОБА_13 в суді дав наступні покази, що точної дати не памятає, але в кінці липня початок серпня 2009 року зателефонував тесть ОСОБА_12 та запитав, чи може він завести мопед без ключа. В подальшому він з ОСОБА_14 поїхали до ОСОБА_12 в смт. Берегомет побачив ОСОБА_3 з пошкодженим мопедом. Мопед завів за допомогою електродрилі. ОСОБА_3 запитав чи зможе він його по ремонтувати. На, що він погодився однак повідомив, що мопед йому необхідно відвести додому оскільки до нього потрібні запчастини. Підїхав мікроавтобус білого кольору і транспортний засіб відвезли до його господарства, де на протязі двох тижнів ремонтував. Через деякий час зателефонував ОСОБА_3 і сказав, щоб він зняв запчастини з мопеду, оскільки мопед йому потрібно повернути та повідомив, що мопед братів ОСОБА_10. Пізніше прийшла ОСОБА_7 і забрала мопед, який був у робочому стані.

З показів свідка ОСОБА_10 оголошених в судовому засіданні, вбачається, що в ніч з 23 на 24.07.2009 року разом з братом ОСОБА_10 рухались на мопеді додому в с. Мигове. В смт. Берегомет на перехресті біля бару Емілія працівники міліції застосували газовий балончик під час руху мопеду, після чого впали і до них підбігли працівники міліції ОСОБА_16, ОСОБА_20, ОСОБА_3 та ОСОБА_14, прізвище якого не знає. Бачив, що працівник міліції на ім'я ОСОБА_14 штовхав мопед до приміщення пункту міліції в смт. Берегомет і залишив його біля вхідних дверей, а сам повернувся до них і вони поїхали у Вижницьку ЦРЛ для освідчення. Під час особистого огляду працівники міліції вилучили ключі запалення від мопеду. Після вироком суду його було засуджено на 2 місяці арешту і перевезено в СІЗО м. Чернівці. Після відбуття покарання, а саме 07.10.2009 року чи 08.10.2009 року звернувся до ОСОБА_3 з проханням повернути мопед, який був вилучений під час його затримання, на що останній повідомив, що мопед знаходиться на штрафмайданчику і сказав, щоб він заплатив 300,00 грн. за послуги, але він відмовився, оскільки грошей не було і знав, що мопед на майданчику не перебував. Через деякий час в середині жовтня знову звернувся до ОСОБА_3, проте отримав таку ж відповідь і мопед не забрав. ОСОБА_3 ні до нього, ані до його матері не звертався з проханням, щоб хтось із них забрав мопед. У листопаді 2009 року від матері стало відомо, що мопед знаходиться в с. Мигове в ОСОБА_13 Після звернення матері у ВВБ ОСОБА_3 повернув мопед, який був у несправному стані. (Т.1; а.с.58).

З даних висновку службового розслідування по фактам викладеним у повідомлення ОСОБА_7 від 11 січня 2010 року затвердженого начальником 26 відділу внутрішньої безпеки (у Чернівецькій області) СВБ ГУБОЗ МВС України вбачається, що службове розслідування необхідно припинити, матеріали перевірки направити у прокуратуру Чернівецької області в порядку ст.97 КПК 1960 року, копію направити в УМВС України в Чернівецькій області, для вирішення питання в порядку ст.97 КПК України та вжиття заходів дисциплінарного впливу. (Т.1; а.с.7-11).

З даних протоколу огляду від 24.12.2009 року вбачається, що старшим ІАП ВДАІ ОСОБА_21, спільно з працівником ВВБ ОСОБА_22 у відповідності до вимог ст.265-1 КУпАП в с.Мигове проведено огляд транспортного засобу марки Навігатор ЕХ 50 АТ УВ який є несправним, транспортний засіб на тимчасове зберігання прийняла ОСОБА_7 (Т.1; а.с.27-28)

З витягу з кримінального провадження за № 0000013 вбачається, що заявник або потерпілий : інші звернувся з заявою 11.04.2013 року до прокуратури Вижницького району за підозрою ОСОБА_3Ю, у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ст.365 ч.1 , ст.191 ч.2 КК України, однак не вказано, яка особа звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення, ( том 5 а.с.1).

Крім того, заяву про залучення до провадження, як потерпілої у ОСОБА_7 відбирають тільки 22 квітня 2013 року. ( том 5 а.с.10), тобто на момент реєстрації кримінального правопорушення була відсутня заява ОСОБА_7

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 14.04.2013 року, вбачається,що кримінальне провадження № 0000014 від 12 .04.2013 року стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.365 КК України закрито у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно постанови про зміну обвинувачення в суді від 26 листопада 2012 року прокурора Вижницького району Швець О.А., з якої вбачається, що з обвинувачення предявленого ОСОБА_3 , виключено злочин передбачений ч.2 ст.191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. (ОСОБА_1 4 а.с. 160-161).

Постанову про зміну обвинувачення ОСОБА_7 отримала 27.12.2012 року , в якій вказує, що змістом постанови погоджується, вказане підтверджується протоколом судового засідання (а.с.198-207 том 4)

З даних службової характеристики вбачається, що за час служби в органах внутрішніх справ та по місцю проживання ОСОБА_3 зарекомендував себе тільки з позитивної сторони. (Т.1; а.с.156,161)

Досудовим слідством дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються,як умисні дії, які виразились в заволодінні мопеда іноземного виробництва FASHION SPORT Навігатор ЕХ 50 QT- 4В, вартістю 2000 гри., який належить ОСОБА_7.M., ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.191 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що інкриміноване ОСОБА_3Ю, обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України, як тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем , не знайшло свого підтвердження та обвинувачений підлягає виправданню у зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального павопорушення з наступних підстав.

Привласнення та розтрата, вчинені шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, утворюють склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191. Частиною 2 цієї статті охоплюється також заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем.

Привласнення полягає у протиправному і безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке знаходилось у його правомірному володінні, з наміром в подальшому обернути його на свою користь чи користь третіх осіб. В результаті привласнення чужого майна винний починає незаконно володіти і користуватись вилученим майном, поліпшуючи безпосередньо за рахунок викраденого своє матеріальне становище.

Заволодіння чужим, майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим, становищем має місце тоді, коли службова особа незаконно обертає чуже майно на свою користь чи користь третіх осіб, використовуючи при цьому своє службове становище. Його особливістю є те, що, на відміну від привласнення чи розтрати, предметом заволодіння чужим майном шляхом службового зловживання може бути і майно, яке безпосередньо не було ввірене винному чи не перебувало в його віданні. У зазначений спосіб винний може заволодівати майном, щодо якого в силу своєї посади він наділений правомочністю управління чи розпорядження майном через інших осіб. Тобто він має певні владні повноваження щодо впливу на осіб, яким це майно ввірено чи перебуває у їх віданні.

Предметом такого протиправного заволодіння може бути також майно, щодо якого ані сам винний, ані його підлеглі не були наділені певною правомочністю. На відміну від привласнення і розтрати для заволодіння чужим майном шляхом зловживання службової особи своїм службовим становищем основною ознакою є не наявність чи відсутність у винного певної правомочності щодо майна, яке є предметом злочину, а використання для заволодіння чужим майно офіційно наданих йому за посадою службових повноважень.

Привласнення вважається закінченим з моменту вилучення чужого майна й отримання винним можливості розпорядитися ним, як своїм власним. Момент закінчення розтрати збігається з моментом витрачання чужого майна. Заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вважається закінченим з моменту отримання можливості розпорядитися ним на власний розсуд.

Суб'єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

З обєктивної сторони ст. 191 КК України передбачає три форми вчинення злочину : привласнення,розтрата чужого майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем.

Загальною ознакою цього злочину є особливе відношення винного до майна, яким він заволодіває. Особа в цих випадках є сторонньою до майна ( воно їй ввірене, перебуває у її віданні або особа внаслідок службового становища має певні повноваження щодо цього майна).

Юридичною підставою для такого відношення винного до цього майна є цивільно правові відносини,договірні відносини, спеціальне доручення, службові повноваження .

Частина 2 ст. 191 КК України передбачає : привласнення,розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Специфіка цієї форми полягає в тому,що майно,яким заволоділа особа не ввірене їй, не перебуває в її безпосередньому віданні, але внаслідок службового становища особа має право оперативного управління цим майном.

Зловживання службовим становищем як спосіб заволодіння, означає,що особа порушує свої повноваження і використовує організаційно розпорядчі або адмініністративно господарські функції всупереч інтересам служби для незаконного безоплатного обертання чужого майна в свою користь або на користь інших осіб.

Підсумоуючи вищезазначене, судом не встановлено зловживань службовим становищем або інших кримінально карних діянь ОСОБА_3

Згідно п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 р. кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом , або на припущеннях. Усі сумніви,щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України, аналізуючи положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, виходив з того, що збирання доказів можливе лише в порядку, передбаченому законом, а тому визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог процесуального законодавства. Аналіз положення ч. 3 ст. 62 Конституції України дав підстави Конституційному Суду України для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину у будь-якому випадку не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними з порушенням встановленого законом порядку (Рішення від 20 жовтня 2011 року у справі № 1-31/2011 за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України).

Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України, зазначивши в п. 19 постанови Пленуму № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» про те, що докази повинні визнаватися такими, що одержані незаконним шляхом і тоді, коли, зокрема, їх збирання і закріплення здійснено з порушенням встановленого процесуальним законодавством порядку.

В ході судового розгляду не встановлено та не здобуто належних доказів ,що обвинувачений ОСОБА_3 зловживаючи службовим становищем користувався мопедом для власних потреб, вище зазначене підтверджується показаннями свідків та матеріалами справи . А тільки виконав прохання братів ОСОБА_6, та ОСОБА_10 повернути мопед матері ОСОБА_7, що не може бути кримінально караним діянням. Вказане підтверджується показаннями свідка ОСОБА_19.

Підсумовуючи викладене в цій частині, суд, вважає, що не здобуто належних та допустимих доказів обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. ст. 191 ч.2 КК України.

За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв'язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення у пред»явленому ОСОБА_3.

З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань обвинуваченого, потерпілої та свідків обвинувачення, кожен з яких не надав об'єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.191 ч.2 КК України, а також неможливість спростування виправдовувальних показань обвинуваченого, суд, у відповідності із ст. 62 Конституції України, витлумачує це на користь ОСОБА_3, і приходить до загального висновку про недоведеність його вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Міра запобобіжного заходу відносно ОСОБА_3Ю,.- не обиралася.

Речових докази - відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України суд,-

П Р И С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати невинним у вчиненному кримінального правопорушення за ст. 191 ч. 2 КК України за відсутністю в його діях кримінального правопорушення і по суду - виправдати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд на протязі 30 діб з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: А. Ю. Кириляк