Справа № 646/5843/15-к
№ провадження 1-кс/646/5466/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.11.15року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
заявника ОСОБА_5 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 24.06.2015р. про закриття кримінального провадження №0000272 від 03.06.2014р.,-
в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою, якою просить:

-скасувати постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 24.06.2015р. про закриття кримінального провадження №0000272 від 03.06.2014р.;

-у повному обсязі, всесторонньо, об`єктивно та своєчасно провести досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні;

-перевірити його показання з приводу обставин фальсифікації матеріалів кримінального провадження №0001263 працівниками міліції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у відношенні заявника шляхом одночасного допиту останнього та свідка ОСОБА_9 для усунення суперечностей у показаннях;

-доручити прокурору перевірити його показання з приводу обставин фальсифікації матеріалів кримінального провадження №0001263 працівниками міліції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у відношенні заявника шляхом вилучення за місцем проживання заявника мобільного телефону для встановлення інформації щодо його телефонних контактів до та після його затримання з вказаними працівниками міліції: для вивчення та надання оцінки змісту телефонних повідомлень та змісту аудиозаписів телефонних розмов заявника з цими працівниками міліції;

-доручити прокуратурі Харківської області отримати у відповідних операторів мобільного зв`язку роздруківку телефонних переговорів заявника з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;

-притягнути ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що під час проведення досудового розслідування слідчий не в повному обсязі провів необхідні слідчі дії та не вичерпав всіх процесуальних можливостей для встановлення фактичних обставин, відомості щодо яких були внесені до ЄРДР, та їх перевірки.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали скаргу та доводи, якими вона обґрунтована.

Прокурор та слідчий заперечували проти скарги.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного.

Першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Харківської області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000272 від 03.06.2014р. за заявою ОСОБА_5 про кримінальні правопорушення, вчинені працівниками УБОЗ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також слідчим СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 , які на його думку, сфальсифікували кримінальне провадження №0001263 відносно заявника та притягнули до кримінальної відповідальності завідомо невинувату особу.
Постановою від 24.06.2015р. слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 закрив кримінальне провадження №0000272 за відсутністю в діянні співробітників УБОЗ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.
В обґрунтування цього процесуального рішення слідчий зазначив наступне:

«Досудовим розслідуванням по справі встановлено, що відповідно звернення ОСОБА_11 , останній стверджує, що на пропозицію працівників УБОЗ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 і ОСОБА_12 за винагороду у 3 тис.грн. ОСОБА_5 погодився на порушення відносно нього кримінального провадження за ч.1 ст.263 КК України, за умовою, що отримає покарання не пов`язане з позбавленням волі . Згодом, Київським районним судом м. Харкова останнього засуджено до 3 років і 1 місяця позбавлення волі у кримінальному провадженні №0001263 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який набрав законної сили.

На підставі вищевказаного звернення ОСОБА_5 прокуратурою Харківської області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 03.06.2014 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

За результатами зібраних доказів 28 липня 2014 року першим слідчий відділом слідчого управління прокуратури Харківської області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000272 від 03.06.2014 за заявою ОСОБА_5 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вказане рішення ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.10.2014 скасовано, у зв`язку із тим, що по справі не допитаний заявник та не усунуті протиріччя між показами заявника та працівників міліції.

На виконання вищевказаної ухвали по справі допитано заявника ОСОБА_5 як свідка, котрий надав свідчення відповідно до поданої ним заяви.

Окрім цього, у зв`язку із тим, що в показах ОСОБА_5 та працівників міліції мались розбіжності, проведено одночасні допитів між ОСОБА_5 та ОВС УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_8 і ОВС УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_13 , під час яких останні наполягли на показах наданих ними під час допитів.

У зв`язку із тим, що по справі проведено всі необхідні слідчі дії, у тому числі на які вказував суд, 15 квітня 2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000272 від 03.06.2014 за заявою ОСОБА_5 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із тим, що доводи заявника так і не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Не дивлячись на це, вказане рішення ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.05.2015 скасовано, у зв`язку із тим, що по справі так і не були усунуті протиріччя між заявником і працівниками міліції, хоча проведені одночасні допити, під час яких заявник і працівники міліції наполягли на показах наданих ними під час допитів. Суд це матирував тим, що ці розбіжності іншим належним процесуальним способом слідством усунуті не були.

На виконання цього, допитаний свідок суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_14 повідомив, що під час допиту у суді ОСОБА_5 дав свідчення про обставини знайдення ним вилученого у нього предмету гранати Ф-1, без запалу, його збереження, перевезення. Окрім цього, ОСОБА_5 жодного разу у судовому засіданні не вказував на будь які незаконні дії щодо нього, зі сторони працівників правоохоронних органів, заяв про те, що вилучений у нього предмет йому не належить не робив та не повідомляв про нібито надання винагороди йому працівниками міліції за взяття на себе вказаного злочину. За результатами розгляду вказаного кримінального провадження та перевірки показів і доказів по справі ним поставлено вирок ОСОБА_5 відповідно до якого, його засуджено у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та 1 місяць. Вказаний вирок вступив в законну силу після оскарження його ОСОБА_5 в апеляційному порядку.

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 06.02.2015 ОСОБА_5 засуджено за ч.І ст.263, ч.4 ст.71 КК України до 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно мотивувальної частини вироку ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро покаявся та дав суду свідчення про обставини скоєння злочину, як про те викладено у вироку. Суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю і у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 не заперечувались.

Зазначений вирок Київського районного суду м.Харкова від 06.02.2015 оскаржено ОСОБА_5 до Апеляційного суду Харківської області.

Так, з ухвали Апеляційного суду Харківської області від 09.09.2014 вбачається, що в апеляційній скарзі із доповненнями та уточненнями, наданими під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначивши, що судом було порушено його право на захист, а також, що він не причетний до даного злочину, матеріали кримінального провадження були сфальсифіковані працівниками ГУБОЗ в Харківській області.

При цьому, колегія суддів врахувала, що суд першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин придбання, носіння та зберігання без передбаченого законом дозволу вибухової речовини - тротилу в корпусі осколкової гранати Ф-1 ОСОБА_5 . Оскільки, із аудіозапису та журналу судового засідання вбачається, що суд до такого висновку прийшов після допиту обвинуваченого, переконавшись, що зазначені обставини вчинення злочину ніким не заперечуються, а обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 394 КПК України заперечення ОСОБА_5 в апеляційній скарзі та доповнень до неї щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення колегією суддів до уваги не приймались та вирок суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядався.

Доводи, обвинуваченого ОСОБА_5 щодо порушення його права на захист під час судового розгляду колегія суддів вважає необгрунтованими, з урахуванням того, що останній підтвердив, що в суді першої інстанції йому була вручена пам`ятка про його права та обов`язки, з якою він ознайомився. Аргумент обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, щодо необізнаності відносно права на захист, колегія суддів вважала безпідставним.

Згідно резолютивної частини ухвали Апеляційного суду Харківської області від 09.09.2015встановлено, що скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення. Вирок Київського районного суду м.Харкова від 06.02.2014 у відношенні ОСОБА_5 залишено без змін.

Окрім цього, суд під час скасування постанови про закриття вказав, що у справі не допитано ОСОБА_15 , на якого посилається заявник, якому він показував вилучену в подальшому гранату Ф-1. Слідство вважає, що по справі можливо обмежитись показами вже допитаних свідків і копіями зібраних матеріалів, які безпосередньо стосуються скоєння злочину ОСОБА_5 , оскільки з показів ОСОБА_15 , які останній давав під час слідства і суду, на які вказував у допиті слідчий по справ ОСОБА_10 та суддя ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_16 підтвердив злочин скоєний

ОСОБА_5 , надавши свідчення, що ОСОБА_5 продемонстрував йому гранату Ф-1 до її вилучення. Крім цього, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється.

Далі, допитаний свідок слідчий СУ ГУ СВС України в Харківській області ОСОБА_10 надав свідчення, що 15.11.2013 під час реалізації оперативної інформації співробітників УБОЗ ГУМВС України в Харківській області про незаконне зберігання та носіння бойових припасів (ЄО № 462 від 15.11.2013) ним за участю експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_17 , був проведений огляд приміщення кафе «Погребок» розташованого за адресою: м. Харків, по пл.Конституції, 3. Під час огляду в залі кафе, зі столу був вилучений металевий предмет зовні схожий на бойовий припас - гранату Ф-1 (без запалу). При цьому, біля столику з вказаним предметом знаходився раніше йому незнайомий громадянин, який назвався ОСОБА_5 та пояснив, що предмет який знаходився на столі належить останньому, це граната Ф-1, яку він знайшов та зберігав при собі.

За цим фактом слідчим був складений протокол огляду місця події, вилучений предмет був поміщений у експертний пакет та опечатаний. Особи, які були запрошені у якості понятих, ОСОБА_5 та експерт-вибухотехнік засвідчили правильність відомостей внесених до протоколу своїми підписами.

Вказана подія 16.11.2013 була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001263, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 263 КК України.

Під час досудового слідства ОСОБА_5 були роз`яснені процесуальні права підозрюваного, в тому числі право на захист, але ОСОБА_5 від послуг захисника відмовився мотивуючи свою відмову бажанням захищатись у справі самостійно. Під час допиту ОСОБА_5 дав свідчення про обставини знайдення ним вилученого у нього предмету (гранати Ф-1, без запалу), його збереження та перевезення і показу своєму знайомому ОСОБА_18 . Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався у зв`язку з відсутністю підстав та урахуванням його сімейного становища, а саме того, що згідно матеріалів досудового слідства у нього ні утриманні була бабуся похилого віку за якою був потрібний нагляд. Допитаний у тій справі свідок ОСОБА_9 дав свідчення про те т_ ОСОБА_5 казав йому, що має гранату та про те, що 15.1 1 ОСОБА_5 запросив його до кафе «Погребок», де показав гранат; і та чого був затриманий співробітниками міліції.

Також він показав, що під час допитів ОСОБА_5 жодного разу не вказував на будь які незаконні дії щодо нього, заяв про те, що вилучений у нього предмет йому не належить не робив, поводив себе адекватно, чинно ситуації яка склалась.

Допитаний свідок оперуповноважений з ОВС УБОЗ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 надав свідчення, що у листопаді 2013 року надійшла інформація щодо можливого правопорушення норм діючого законодавства громадянином ОСОБА_5 , 1984 р.н., передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у зв`язку із чим було проведено НСРД, які на даний час реалізовані та розсекречені. Так, 15.11.2013 за зібраними ним та старшим оперуповноваженим в ОВС УБОЗ ГУМВС України в Харківській області підполковником міліції ОСОБА_13 СУ ГУМВС України в Харківській області було розпочато кримінальне провадження № 0001263 за ознаками вчинення кримінального правопорушенні - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_5 .

Під час дослідчої перевірки та у ході дослідчої перевірки і досудового розслідування було встановлено, що раніше неодноразово засуджений ОСОБА_5 мав намір займатися незаконним виготовленням, зберіганням, придбанням та збутом вогнепальної зброї, вибухових речовин та вибухових пристроїв із корисливою метою. Даний злочин було припинено на етапі реалізації його злочинного наміру 15.11.2003, коли у ОСОБА_5 було виявлено у корпус гранати Ф-1.

На досудовому розслідуванні ОСОБА_5 добровільно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Будь якого тиску на нього не чинилося, ніхто не схиляв ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину, зокрема, пропозиціями матеріальної винагороди, та грошових коштів у зв`язку із цим йому не передавалося. Крім цього, будь яких обіцянок про вирішення питання про призначення покарання не пов`язаного із позбавленням волі ОСОБА_5 вони не робили. Навпаки, йому роз`яснялося, що оскільки він вчинив злочин у період виправного строку, то скоріш за все йому буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі.

Свої покази ОСОБА_8 підтвердив при одночасному допиті з ОСОБА_5 .

Допитаний свідок старший оперуповноважений з ОВС УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_7 дав аналогічні свідчення що і оперуповноважений з ОВС УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_8 .

Свої покази ОСОБА_19 підтвердив при одночасному допиті з ОСОБА_5 .

Окрім цього, допитаний свідок прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_20 надав свідчення, що ним здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №00001263 від 16.11.2013 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Під час допитів, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду обвинувального акту, ОСОБА_5 жодного разу не вказував на будь які незаконні дії щодо нього, заяв про те, що вилучений у нього предмет йому не належить не робив, поводив себе адекватно. Крім того, заяв щодо нібито надання винагороди йому працівниками міліції за взяття на себе вказаного злочину він від нього не чув та про це дізнався з його пояснень, адресованих до прокуратури області.

Виходячи з вище зібраних доказів слід дійти до висновку, що доводи викладені в зверненні ОСОБА_5 так і не знайшли свого об`єктивного підтвердження, оскільки тільки він вказує на те, що взяв на себе вину за нібито запропоновану працівниками міліції винагороду, яка ні чим по справі не підтверджується. З цього слід зробити висновок, що ОСОБА_5 намагається оговорити працівників міліції та у такий спосіб уникнути кримінальної відповідальності.

Таким чином, виходячи із вищевказаного слід прийти до висновку, що співробітники УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_19 , ОСОБА_8 та слідчий СУ ГУ СВС України в Харківській області ОСОБА_10 під час розслідування вказаного кримінального провадження діяли в межах своєї компетенції, не перевищували та не зловживали владою чи службовими повноваженнями, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих прав чи повноважень, не мали корисної мети, своїми діями не заподіяли істотної шкоди державним інтересам та особі, тому кримінальне провадження № 0000272 від 03.06.2014 слід закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто за відсутності в їх діянні складу кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України.».

Вищезазначені фактичні обставини та висновки слідчого підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ,

-протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ,

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ,

-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ,

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ,

-протоколом одночасного допиту заявника та свідка ОСОБА_7 ,

-протоколом одночасного допиту заявника та свідка ОСОБА_8 ,

-копіями матеріалів кримінального провадження №0001263 від 16.11.2013р. за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України;

-копією вироку Київського районного суду м.Харкова від 06.02.2014р. у справі №640/22617/3-к, яким ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено покарання за правилами ст.71 КК України у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

-копією ухвали апеляційного суду Харківської області від 09.04.2014р., якою вищевказаний вирок суду першої інстанції було залишено без змін.

При цьому, під час апеляційного розгляду перевірялися доводи заявника щодо непричетності до інкримінованого йому злочину та порушення права на захист, які апеляційним судом визнані неспроможними та необґрунтованими.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Проаналізувавши вищевказані обставини, слідчий суддя вважає, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування було виконано вимоги ст.ст.2, 40, 93, 94 КПК України, і слідчим вичерпані процесуальні можливості та проведені всі необхідні слідчі дії для перевірки обставин, відомості за якими були внесені до ЄРДР за заявою про кримінальне правопорушення, в результаті яких слідчий, оцінивши забрані ним докази, прийняв обґрунтоване рішення про закриття провадження у справі.

В той же час, доводи скарги не спростовують висновків оскаржуваної постанови.

За таких обставин підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження немає.

Крім того, що стосується вимог скарги про зобов`язання орган досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії, то відповідно до ст.303 КПК України, це не відноситься до предмету оскарження слідчому судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 24.06.2015р. про закриття кримінального провадження №0000272 від 03.06.2014р.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1