Справа № 131/307/14-к
УХВАЛА

іменем України

"28" жовтня 2015 р. м.Липовець Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець обвинувальний акт про кримінальне правопорушення, передбачене ч.ч. 1, 2, 3 ст 190 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000029 від 26.11.2012 року,

за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

з боку захисту

обвинуваченої ОСОБА_15 ,

захисника адвоката ОСОБА_16

ВСТАНОВИВ:

17.09.2015 року на розгляд Липовецького районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт про кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст 190 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000029 від 26.11.2012 року.

У підготовчому судовому засіданні, суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, вислухавши думку прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, а також думку інших учасників судового провадження, зокрема сторони захисту - адвоката ОСОБА_16 який заперечував проти призначення судового розгляду, вказуючи на те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокуроруз наступних підстав.

Згідно статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При перевірці матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_15 судом встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не містить посилань про те, що ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннь.

Так, згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Зі змісту обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_15 вбачається, що обвинувачення ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 190 КК України у відповідності з вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України не сформульоване взагалі, оскільки обвинувальний акт містить лише відомості щодо повідомлення про підозру ОСОБА_15 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, виклад фактичних обставин кримінальних правопорушеннь та правову кваліфікацію у зв`язку з чим суд першої інстанції не має законних підстав для призначення кримінального провадження щодо ОСОБА_15 до судового розгляду.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Згідно ст. 291 ч.2 п.3 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Зі змісту обвинувального акту, який надійшов до суду вбачається, що в ньому відсутні відомості про громадянство потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 .

Згідно ст. 283 ч.1 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.
Судом встановлено, що 14.11.2013 року ОСОБА_15 було пред`явлено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2, ч.3 ст. 190 КПК України, а обвинувачення висунуто 16.04.2015 року, тобто, через 1 рік 6 місяців.

Відповідно до ст. 219 ч.1 п.2 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Статтею 219 ч.2 п.3 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому, загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Рішення прокурора про продовження строку досудового розслідування або про відмову у такому продовженні приймається у формі постанови (ст. 295 ч.5 КПК України).
Відповідно до ст. 109 ч.1 п.2 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000029, процесуальні рішення у формі постанови про продовження строку досудового розслідування після пред`явлення ОСОБА_15 підозри прокурором не приймалися, відтак, суд дійшов висновку, що строк досудового розслідування після його закінчення (15.01.2014 року), продовженим в установленому КПК України порядку не був.
Як слідує зі змісту ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ст. 110 ч.4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Суд вважає, що прокурор не мав права складати обвинувальний акт та висувати ОСОБА_15 обвинувачення поза межами строку досудового розслідування.
Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт слід повернути прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд, -

У х в а л и в:

Повернути обвинувальний акт про кримінальне правопорушення, передбачене ч.ч. 1, 2, 3 ст 190 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000029 від 26.11.2012 року прокурору Іллінецького району Вінницької області в зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.. 291 КПК України .

На.ухвалу суду може бути подана апеляція через Липовецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення

Суддя:ОСОБА_1