Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3225/15-к
Провадження №: 1-кп/332/298/15
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
12 серпня 2015 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0001104, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором прокуратури Заводського району м. Запоріжжя у кримінальному проваджені № 0001104, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор вважала за доцільне призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю обвинувачених, захисників та потерпілих, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстави для його повернення прокурору або закриття кримінального провадження відсутні.

Захисник ОСОБА_5 зазначив про невідповідність обвинувального акту вимогам закону, оскільки відсутня остання судимість ОСОБА_3 . Питання призначення справи до судового розгляду залишив на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку захисника ОСОБА_5 щодо призначення справи до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з думками захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Представник потерпілого Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до підготовчого судового засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Представник потерпілого Державного навчального закладу «Запорізьке вище індустріально-політехнічне училище» до підготовчого судового засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника потерпілого.

Представник потерпілого Комунального підприємства «Водоканал» до підготовчого судового засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Суд, з`ясувавши позицію сторін кримінального провадження, встановив наступне.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Наданий суду обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наведеного.
Анкетні відомості щодо освітнього рівня обвинувачених визначені без урахування вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про освіту» (поняття «середня освіта» закон не містить).
Також, під час встановлення попередніх судимостей у обвинувачених органом досудового розслідування було зазначено про наявність у ОСОБА_3 судимості від 11.04.2006 р. за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, незважаючи на те, що вказана судимість відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України є погашеною.
Аналогічне порушення було допущено під час встановлення анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_4 . Судимість від 12.05.2004 р. за ч. 3 ст. 185 КК України згідно з п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України є також погашеною.
Крім того, в обвинувальному акті не зазначене повне найменування потерпілого юридичної особи Державного навчального закладу «Запорізьке вище індустріально-політехнічне училище», а використана скорочена назва, що є неприпустимим у даному випадку.
Зазначені вище недоліки обвинувального акту свідчать про формальний підхід з боку органу досудового розслідування під час встановлення анкетних відомостей обвинувачених та відомостей про потерпілого - Державний навчальний заклад «Запорізьке вище індустріально-політехнічне училище».
Крім того, судом під час підготовчого судового провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 з жовтня 2012 року перебуває на диспансерному обліку у Комунальній установі «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької міської ради з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіатів та психостимуляторів. Синдром залежності. Цей факт став відомий суду через перебування у його проваджені іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Зазначені відомості дають обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений через свій стан здоров`я не здатен повною мірою реалізувати свої права, у зв`язку з чим кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 52 КПК України необхідно здійснювати за участю захисника.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному проваджені щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 р. «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» під особами, які через свої фізичні чи психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист (п. 2 ч. 1 ст. 45 КПК України), необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Пунктом 1 частини 1 статті 49 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному проваджені у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Щодо забезпечення участі захисника ОСОБА_3 під час досудового розслідування у даному кримінальному проваджені, суд встановив наступне.

З доданого до обвинувального акту реєстру процесуальних дій в ході досудового розслідування вбачається, що 24.07.2015 р. слідчим були проведені наступні процесуальні дії: повідомлення ОСОБА_3 про нову підозру у вчинені кримінального правопорушення (№ 42 І розділу реєстру), роз`яснено ОСОБА_3 право на захист (№ 43 І розділу реєстру), проведено допит підозрюваного ОСОБА_3 (№ 44 І розділу реєстру). Також з ІІ розділу реєстру, доданого до обвинувального акту, вбачається, що також 24.07.2015 р. було прийнято процесуальне рішення про прийняття відмови ОСОБА_3 від участі захисника у кримінальному проваджені. У цей же день слідчим прийнято постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань, постанова про доручення призначити захисника обвинуваченому ОСОБА_8 та постанова про залучення захисника. 25.07.2015 р. прокурором ОСОБА_3 було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження.

Положеннями ст. 59 та п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено конституційне право громадян на захист від обвинувачення.

Відповідно до правил п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника.

Частиною 1 ст. 20 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Викладені вище факти проведення слідчим та прокурором в один день зазначених вище процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень свідчить про формальний підхід органу досудового розслідування до забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_3 на захист та ставить під сумнів ефективність захисту від обвинувачення ОСОБА_3 , який має психічні вади.

При цьому суд зазначає, що у чинному КПК України немає спеціальної процесуальної норми, яка б передбачала повернення обвинувального акту прокурору через порушення права обвинуваченого на захист. Проте за загальною нормою п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Отже, невідповідність обвинувального акту вищенаведеним вимогам статей 49, 52 КПК України, тобто порушення встановленої законом загальної засади забезпечення обвинуваченому ОСОБА_3 права на захист, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Тому, враховуючи встановлену ч. 1 ст. 7 КПК України презумпцію відповідності змісту і форми кримінального провадження загальним засадами кримінального провадження, суд вважає можливим, повертаючи обвинувальний акт, зазначити про порушення органом досудового розслідування права ОСОБА_3 на захист.

Також суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини є невід`ємними і невідчужуваними, безпосередньо діючим правом і можуть застосовуватись всупереч закону.

Враховуючи викладене, обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам КПК України та порушенням органом досудового розслідування права обвинуваченого ОСОБА_3 на захист.

Керуючись ст.ст. 314-315 КПК України,

у х в а л и в:
Обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0001104, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України повернути прокурору.

Копію ухвали направити прокурору негайно з метою усунення виявлених під час підготовчого судового засідання недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1