Провадження № 1-кп/127/835/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря - ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000154 від 14.05.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яньова Суздальського району Володимирської області Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, не працюючого, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 22.06.2001 року Погребищенським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи солдатом призваним під час мобілізації 08.07.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, під час особливого періоду який почав діяти з 17 березня 2014 року на підставі Указу В.о. Президента України № 303/2014, з хибних міркувань про встановлений законодавством порядок проходження військової служби, нехтуючи вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України 16.04.2015 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 Національної гвардії України, в період з 16.04. по 09.05.2015 року не з`явився до військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, що дислокується в АДРЕСА_1 , а проводив час на власний розсуд за місце проживання. Після чого, 09.05.2015 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, та пояснив, що він будучи призваним під час мобілізації до В/Ч НОМЕР_3 двічі виїжджав до зони АТО в Луганської області та після проведення ротації йому було надано відпустку, яку він проводив за адресою проживання. Після, закінчення відпуски, він повернувся до військової частини та до нього зателефонували і повідомили, що його донька отримала травму ноги. Він просив щоб його відпустили додому, написав рапорт та йому відмовили, тому він був змушений поїхати додому. Після чого самостійно повернувся до військової частини. Вказав, що на теперішнй час він звільнений з лав збройних сил України.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, відомостей військового квитка, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого у вчиненні злочину.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини вчинене в умовах особливого періоду.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_4 який являється особою раніше не судимою, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає визнання вини та щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин обтяжуючих покарання обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі в розмірі наближеному до нижчої межі санкції ч. 4 ст. 407 КК України, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 61, 65-67, 75, 76 КК України, ст.ст. 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
У відповідності до п. п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: