АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/2040/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/315/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю :

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з потерпілою в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Бучацького районного суду від 18.06.2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Полівці Чортківського району Тернопільської області, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, одружену, жительку АДРЕСА_1 , яка працює медичною сестрою в Бучацькій центральній комунальній районній лікарні, раніше не судимої

засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання в виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Згідно з вироком 27 липня 2014 року о 10 год. 00 хвилин, в приміщенні церкви Святого Миколая, що в м.Бучачі по вул. Святого Миколая, 1 Тернопілської області, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на грунті особистих неприязних відносин виник конфлікт.Обурившись на ОСОБА_9 , ОСОБА_7 нанесла їй рукою удар в обличчя, чим заподіяла тілесні ушкодження у вигляді двох саден на нижній повіці правого ока, які відносяться до категорії легких.
В апеляційних скаргах обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і кримінальне провпадженя закрити, оскільки її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не доведена і за цією статтею її дії кваліфіковано невірно. Як вказує ОСОБА_7 , ОСОБА_10 на досудовому слідстві в поясненні від 27.07.2014 року вказувала, що тілесних ушкоджень вона не отримала і свідки ОСОБА_11 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в своїх поясненнях не вказували на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

В зв`язку з цим було заявлено клопотання про повторний допит вказаних осіб, в задоволенні якого було відмовлено.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні дали суперечливі показання, які не узгоджуються з показаннями очевидців, яких вони опитували.

В вироку суд взагалі не посилається на показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були допитані в судовому засіданні. Апелянт вважає, що показання цих свідків могли вплинути на висновки суду щодо її вини.

В показаннях свідків, допитаних в судовому засіданні існують розбіжності, які не узгоджуються з показаннями потерпілої та висновком експерта.

Також ОСОБА_7 вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи, чим порушив її право на захист.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та думку її захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану ними апеляційну скаргу, просять вирок суду скасувати, а провадження закрити за недоведеністю вини обвинуваченої, пояснення потерпілої ОСОБА_9 , яка вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 27 липня 2014 року за обставин, вказаних в вироку, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є правильними.

Сама обвинувачена ОСОБА_7 нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 заперечує, але сам факт конфлікту в цей день з потерпілою в церкві Святого Миколая в м.Бучачі визнала і дала конкретні показання з приводу причин виникнення та обставин, за яких він відбувався.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 стверджує, що саме ОСОБА_7 нанесла їй 2-3 удари правою рукою по голові, у повіку та праве око, внаслідок чого їй були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Показання потерпілої ОСОБА_9 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень є послідовними, переконливими і вони узгоджуються з іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, показання потерпілої ОСОБА_9 підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , які, як очевидці, стверджують, що бачили як ОСОБА_7 умисно вдарила ОСОБА_9 .

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які в складі слідчо-оперативної групи в цей час день виїжджали на місце пригоди до церкви, показали, що ОСОБА_9 показувала подряпини під правим оком і говорила, що її побила ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що при поступленні в лікарню ОСОБА_9 говорила, що її вдарили рукою по голові, в неї були подряпини на обличчі і почервоніння біля них, тобто осаднення шкіри.

Згідно висновку експерта №340 від 08 вересня 2014 року в ОСОБА_9 виявлено два садна на нижній повіці правого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_13 , які, не заперечуючи конфлікту, пояснювали, що ОСОБА_7 не наносила ударів ОСОБА_9 , суд оцінив критично, оскільки ці свідки перебувають в добрих відносинах з ОСОБА_7 .

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винною за ч.1 ст. 125 КК України і доводи обвинуваченої про недоведеність її вини у вчиненні цього кримінального правопорушення і неправильність кваліфікації її дій, спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Посилання обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 на пояснення, які були дані потерпілою ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на досудовому слідстві, є безпідставними і суд першої інстанції правильно не взяв їх до уваги.

Адже однією із засад кримінального провадження, встановлених в п.16 ст.7 КПК України, є безпосередність дослідження показань, речей і документів.

За змістом ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо і не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і докуметах, які не були предметом безпосереднього дослідження.

Потерпіла ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 були безпосередньо допитані в суді першої інстанції, в процесі судового розгляду, в них були з`ясовані всі питання, що мають значення для даного кримінального провадження, і ці їх показання є доказами. Потерпіла ОСОБА_9 . Також була допитана в суді апеляційної інстанції і дала вичерпні відповіді на питання щодо об`єктивності кримінального провадження.

Судово-медична експертиза призначалася та проводилася на підставі медичної карти №2107 стаціонарного хворого травматологічного відділення Бучацької ЦРКЛ ОСОБА_9 , і її висновок стосується тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , виявлених на час перебування в лікарні з 28.07.2014 року.

Тому факт проведення цієї експертизи лише в вересні 2014 року сумнівів в її об`єктивності і достовірності, як про це заявляє ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не викликає.

Адже, згідно висновку вказаної експертизи у ОСОБА_9 на час перебування в лікарні виявлені два садна на нижній повіці правого ока і ці тілесні ушкодження відносяться до категорії легких.

Такий висновок ґрунтується на медичних докуметах, складений експертом експертної установи, а тому колегія суддів вважає його належним доказом в кримінальному провадженні.

Також в вказаному висновку експертизи вказано, що встановити час нанесення тілесних ушкоджень, предмети, якими були нанесені ушкодження, конкретний механізм утворення ушкоджень за даними медичної карти неможливо, через повну відсутність опису властивостей ушкоджень в останній.

Вказане підтвердив експерт ОСОБА_25 , допитаний в суді апеляційної інстанції. Крім того, експерт роз`яснив даний ним висновок і спростував доводи сторони захисту щодо його сумнівності.

Тому, немає підстав призначати комісійну судово-медичну експертизу, про що просить ОСОБА_7 в апеляційній скарзі. Суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні цього клопотаня і рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення такої експертизи в жодній мірі не свідчить про порушення права ОСОБА_7 на захист , як про це вона заявляє в апеляційній скарзі.

Вказаний висновок судово-медичної експертизи вказує на наявність легких тілесних ушкоджень в потерпілої, що підтверджує її показання в цій частині, і суд першої інстанції правомірно послався на нього, як належний доказ в кримінальному провадженні.

Долучена до апеляційної скарги схема розміщення людей в церкві складена обвинуваченою, а тому це відноситься до її показань і самостійного значення доказу в провадженні не має.

Наявність розбіжностей в показаннях свідків, на які посилається ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, стосується несуттєвих обставин і вони не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого судового рішення.

Дійсно, згідно журналу судового засідання свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 05.02.2015 р. були допитані в судовому засіданні і на ці показанння немає посилань в вироку суду.

Вказані свідки є працівниками міліції, які в складі слідчо-оперативної групи по виклику ОСОБА_11 виїжджали на місце конфлікту 27.07.2014 р.

Прослуховуванням носія інформації встановлено, що свідок ОСОБА_17 пояснював, що по факту зриву богослужіння він відбирав пояснення в декількох жінок, в кого саме і про що саме не пам`ятає. Свідок ОСОБА_26 пояснень ні в кого не відбирав і конкретно про конфлікт нічого не пам`ятає.

Отже, вказані свідки не є очевидцями події, вони не опитували ні обвинуваченої, ні потерпілої, а тому їх показання в жодній мірі не могли вплинути на висновок суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, як про це вона стверджує в апеляційній скарзі.

Залишення поза увагою показання цих свідків в вироку суду, колегія суддів не вважає істотним порушенням кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування вироку суду.

Адже, згідно ч.1 ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили, чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Той факт, що потерпіла звернулася з заявою до органів досудового слідства через два дні після конфлікту, значення немає.

Адже у відповідності до ст.478 КПК України потерпілий має право подати заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.

Показання свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які були допитані в суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_7 , очевидцями конфлікту не були, вони лише характеризують поведінку ОСОБА_9 після конфлікту 28 липня 2014 року і ці показання не впливають на висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та її особі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути кримінальне провадження за цим обвинуваченням і дати правильну юридичну оцінку її діям, колегією суддів не встановлено.

В силу наведених обставин підстав скасовувати вирок суду і закривати кримінальне провадження за недоведеністю вини ОСОБА_7 , як про це вона просить в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 18 червня 2015 року стосовно неї без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2