Ухвала

іменем україни

22 вересня 2015 р.м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2.

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2013 року засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, не судиму,

- за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено обов'язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року вирок Валківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2013 року в частині призначеного ОСОБА_2 покарання та стягнення з неї на користь ОСОБА_3 коштів на відшкодування моральної шкоди скасовано.

Призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди із зарахуванням до вказаної суми 10 000 грн, що були сплачені потерпілому засудженою до постановлення цього вироку.

В порядку ст. 365 КПК України 1960 року виключено з мотивувальної частини вироку вказівку суду першої інстанції про віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_3

ОСОБА_2 засуджено за те, що вона 22 червня 2008 року приблизно о 03.00 год., знаходячись на літньому майданчику кафе «Арка», розташованого на 71 км автомобільної траси Харків - Сімферополь, будучи у стані алкогольного сп'яніння, діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли з мотивів помсти за образу її чоловіка ОСОБА_4, вчинила закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_3, якому з метою вбивства нанесла удар кухонним ножем в ліву частину тулуба, спричинивши тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. ОСОБА_2 не довела до кінця злочин з причин, що не залежали від її волі, оскільки смерть потерпілого ОСОБА_3 не настала у зв'язку із своєчасним наданням йому медичної допомоги.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 порушує питання про зміну вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_2 з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженої. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно виключив з вироку вказівку суду на віктимну поведінку потерпілого ОСОБА_3, не взяв до уваги пом'якшуючі покарання обставини: наявність у засудженої, яка є інвалідом третьої групи, на утриманні двох малолітніх дітей, часткове відшкодування потерпілому моральної шкоди, тому призначив надто суворе покарання. Разом з тим, захисник просить урахувати перебування ОСОБА_2 на даний час у стані вагітності, що протікає з ускладненнями, обрати їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Потерпілий ОСОБА_3 подав заперечення на касаційну скаргу, у якому просить залишити вирок апеляційного суду без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 та правильність кваліфікації її дій не оспорюються у касаційній скарзі.

Доводи щодо невідповідності призначеного засудженій покарання тяжкості злочину та її особі внаслідок суворості, є безпідставними.

З вироку суду апеляційної інстанції вбачається, що апеляційний суд, перевіряючи вирок місцевого суду за апеляціями прокурора та потерпілого, які посилалися на мʼякість призначеного ОСОБА_2 покарання, звернув увагу на те, що суд першої інстанції, звільняючи засуджену від відбування покарання з випробуванням, в повній мірі не врахував обставини, що впливають на покарання останньої. Зокрема, поза увагою суду першої інстанції залишилися ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до особливо тяжких, те, що злочин був вчинений засудженою у стані алкогольного сп'яніння, що свідчить про суспільну небезпечність особи ОСОБА_2 Таким чином, висновок апеляційного суду про неможливість виправлення засудженої без відбування призначеного покарання є правильним.

Разом з тим, з урахуванням обставин, що пом'якшують покарання, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для обрання покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією закону, та призначив покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Рішення апеляційного суду про виключення з вироку вказівки щодо віктимної поведінки потерпілого ОСОБА_3 є правильним та належно обґрунтованим в ухвалі. Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що участь потерпілого у конфлікті, який не стосувався його особистих інтересів, яка полягала в утриманні ним після дорожньо-транспортної пригоди документів чоловіка засудженої на право керування автомобілем, не можна визнати такими, що спровокували виникнення у ОСОБА_2 умислу на позбавлення потерпілого життя.

Перебування засудженої на даний час у стані вагітності не впливає на тяжкість вчиненого нею злочину щодо потерпілого ОСОБА_3 та не є безумовною підставою для звільнення засудженої від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Призначене засудженій покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, воно є необхідним для виправлення ОСОБА_2 та попередження нових злочинів, тому доводи в касаційній скарзі про те, що покарання є несправедливим внаслідок суворості, є необгрунтованими.

Зі змісту вироку суду апеляційної інстанції убачається, що, скасовуючи вирок місцевого суду в частині застосування щодо ОСОБА_2 ст. 75 КК України, апеляційний суд навів підстави для прийняття такого рішення.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Апеляційного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7