Справа № 11-979/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 03.10.2010
УХВАЛА

Іменем України

3 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Беха М.О.

суддів - Костенко І.В., Ященко І.Ю.

з участю прокурора - Нечепоренко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1, на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від П.06.2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України визнаний таким, що раніше не судимий

засуджено за ч.1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Вироком вирішено питання речових доказів.

Колегія суддів, -

Встановила:

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він 8 січня 2010 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння на кухні квартири АДРЕСА_1 під час сварки із ОСОБА_2. яка виникла між ними на ґрунті особистих неприязних відносин та раптово переросла в бійку, взяв зі столу кухонний ніж та умисно наніс ним удар потерпілому в область грудної клітки.

У результаті цих дій ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудної клітки з пораненням лівої легені.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 посилається на незаконність вироку і просить фактично його змінити.

Вважає, що судом не враховано причинний зв'язок між його діями та наслідками, що настали, що потерпілий знаходився в стад: алкогольного спяніння, першим кинувся до нього битись, чим спонукав його захищатись. Знаходить, що ні органом досудового слідства, ні в судовому засіданні не було доведено, що він мав умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, а тому, вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 124 КК України.

Крім того, зазначає, що при призначенні покарання, відповідно де ст. 66 КК України судом не буди враховані ті обставини, що саме він викликав швидку допомогу потерпілому, повністю оплатив його лікування та що ОСОБА_2 та його співмешканка ОСОБА_3 знаходилися на його утриманні, як обставини, що пом'якшують відповідальність.

А тому з урахуванням вищевикладених обставин та того, що вину він свою визнав повністю, просить призначити йому покарання не повязане з позбавленням волі з застосуванням ст.69 та 75 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав подану апеляцію, засудженого ОСОБА_1, який у виступі та в останньому слові просив призначити йому покарання не повязане з позбавленням волі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляцію слід залишити без задоволення з слідуючих підстав.

Як встановлено матеріалами справи досудове та судове слідство по ній проведені з дотриманням вимог ст.22 КПК України, а викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_1 у скоєнні злочину, за який його засуджено відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Так. сам засуджений ОСОБА_1 у своїх показаннях у судовому засіданні не заперечував, що 8 січня 2010 року під час вживання з потерпілим ОСОБА_2 спиртних напоїв вони посварилися і коли останній кинувся до нього битися, то він вдарив його один раз в ліву частину тулуба, а саме в груди, в область серця кухонним ножем, який тримав в руці.

Це саме він стверджував під час проведення з ним відтворення обстановки й обставин події за участю понятих від 18.01.2010 р. (а.с. 40-50) зазначивши, що він кухонним ножем, який тримав в руці-наніс удар в груди, в область серця ОСОБА_4 коли останній кинувся до нього битися.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона разом із потерпілим та засудженим вживали у неї дома спиртні напої. Щодо вживання спиртних напоїв засудженого з потерпілим ствердив і свідок ОСОБА_6

Згідно з даними протоколу огляду місця події від 9.01.10 р. ( а.с. 7-11) у квартирі АДРЕСА_2, було вилучено з стола кухні ніж довжиною 19,5 см з пластмасовою ручкою чорного кольору з слідами бурого кольору, схожими на кров на лезі.

Саме цей ніж ОСОБА_7 відповідно до протоколу предявлення предметів для впізнання від 17.03.10 р. (а.с. 89-90) впізнав як ніж, яком він наніс удар ОСОБА_2

Згідно з даними судово-медичної експертизи № 067 від 23.03.10 р. ( а.с. 65-66) у ОСОБА_2 мало місце проникаюче поранення лівої половини грудної клітки з пораненням лівої легені, пошкодженням внутрішньої грудної артерії зліва та крововиливами у ліву плевральну порожнину, що є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки для життя. Заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_2 не виключається та є можливим за обставин, на які ОСОБА_1 вказував під час відтворення обстановки та обставин події.

З протоколу усної заяви ОСОБА_2 від 11.01.10 р. ( а.с. 6) видно, що тілесне ушкодження у вигляді ножового поранення наніс йому ОСОБА_8

Таким чином, оцінивши зазначені докази суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.

Доводи засудженого про те, що у нього не було умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст. 124 КК України с необґрунтованими, оскільки фактичні обставини справи й характер дій засудженого, які явно не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, де ОСОБА_1 наніс удар ножем ОСОБА_2 у життєво важливий орган - груди, пошкодивши йому ліву легеню, внутрішню грудну артерію зліва, що є тяжким тілесним ушкодженням за ознакою небезпеки для життя і наставші наслідки є в прямому причинному зв'язку з вчиненим діянням говорить про те, що дане тілесне ушкодження було заподіяно аж ніяк не при перевищенні меж необхідної оборони, а з прямим умислом на заподіяння ОСОБА_2 тяжкого тілесного ушкодження.

А тому суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Що стосується призначення ОСОБА_9 міри покарання, яку він просить в апеляції помякшити то відповідно до вимог ст. 69 КК України і розяснень Пленуму Верховного суду України, які містяться у п. 8 його постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 р. № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце лише за наявності декількох ( не менше двох) обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують студінь тяжкості цього злочину і впливають па помякшення покарання.

Під час розгляду справи достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_1 ст. 69 КК України судом не встановлено, як не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи і зазначені в апеляції підстави (зокрема відшкодування заподіяної шкоди та утримання потерпілого).

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості злочину, дані про його особу, що характеризується посередньо та обставини, що помякшують його покарання - щире каяття та обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Тому підстав для пом'якшення покарання засудженому із застосуванням ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 365, 366 КІІК України, колегія суддів,-

у х валила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2010 р. щодо ОСОБА_1 залишити без змін.