АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/2390/569/12 Справа № 1-п/2306/15/12 Категорія: ч.1 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2012 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
за участю прокурораОСОБА_5
підсудногоОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілогоОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляцію потерпілого ОСОБА_8 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2012 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та закриття кримінальної справи у звязку з закінченням строків давності, -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно постанови суду, 07.09.2007 року, близько 17 години 10 хвилин ОСОБА_6, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з м. Черкаси в напрямку с. Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області по автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, яка проходить по водозахисній дамбі Кременчуцького водосховища на 23 кілометрі + 20 метрів не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не виконав вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, залежно від швидкості руху не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8, в результаті чого останній згідно висновку повторної судово-медичної експертизи № 155 м/д від 24.04.2008 року отримав черепно-мозкову травму: струс головного мозку з наступним розвитком цефалічного вегетативно-судинного синдрому, після травматичної цервікалгії з вираженим больовим синдромом, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя, а також уламковий перелом основної фаланги 3-го пальця лівої кисті, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоровя.

Причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є порушення водієм ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України: п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.13.1 водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.286 КК України.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2012 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а кримінальну справу провадженням закрито у звязку з закінченням строків давності.

Не погодившись із постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2012 року потерпілий ОСОБА_8 подав апеляцію, в якій просить постанову скасувати, а кримінальну справу повернути прокурору на додаткове розслідування, оскільки слідчий під час досудового слідства не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи, що призвело до не правильної кваліфікації дії ОСОБА_6 Крім цього, апелянт в своїй апеляції вказав, що слідчий під час досудового слідства, не виконав всіх вимог постанови Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.08.2010 року.

В поданих суду захисником ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого зазначено, що органом досудового слідства та судом обставини дорожньо транспортної пригоди були досліджені ретельно. Були допитані свідки, досліджені всі матеріали кримінальної справи, вирішені всі заявлені ОСОБА_8 клопотання, у звязку з чим апеляцію потерпілого ОСОБА_8 просили залишити без задоволення, а постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2012 року без змін.

Прокурор в своїх запереченнях також просив суд залишити апеляцію потерпілого ОСОБА_8 без задоволення, а постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2012 року без змін, оскільки під час судового розгляду та винесенні постанови по кримінальній справі судом забезпечено повне, всебічне та обєктивне дослідження усіх обставин справи, всі необхідні умови для її закриття та звільнення підсудного від кримінальної відповідальності виконані.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляції, потерпілого, який апеляцію підтримав, заперечення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7, дослідивши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілого підлягає до задоволення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення. Якщо органи дізнання або досудового слідства зазначені обставини не встановили, а суд при попередньому чи судовому розгляді справи не може усунути допущену ними неповноту або неправильність, справу необхідно направити на додаткове розслідування з дотриманням вимог ст. 246 або ст. 281 КПК України.

В матеріалах кримінальної справи містяться висновки судово-медичних експертиз, що суперечать одна одній в частині наявних у потерпілого тілесних ушкоджень. В проведені комісійної судово-медичної експертизи на предмет ступеня тяжкості отриманих тілесних ушкоджень постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2012 року потерпілому ОСОБА_8відмовлено.

На думку колегії суддів у задоволенні клопотання ОСОБА_8 щодо призначення комісійної судово-медичної експертизи відмовлено не обґрунтовано і така відмова в подальшому позбавило суд можливості встановити за якою частиною ст.286 КК України (за ч.1 чи за ч.2) слід кваліфікувати дії ОСОБА_6

Санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що згідно з ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, а відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у звязку з закінченням строків давності у разі вчинення тяжкого злочину можливо, якщо з дня вчинення злочину і до набрання вироком законної сили минуло десять років.

Таким чином, суд першої інстанції передчасно прийняв рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи у звязку з закінченням строків давності.

Згідно з п.1 ч.1 ст.367 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в апеляційному суді є однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства.

Відповідно до ч.1 ст. 368 КПК України однобічним або неповним визнається дізнання, досудове чи судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з'ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.2 ч.1 ст.374 КПК України апеляційний суд скасовує вирок (постанову) і повертає справу на додаткове розслідування якщо є підстави для застосування кримінального закону про більш тяжкий злочин, обвинувачення у вчиненні якого засудженому не пред'являлось, якщо з цих підстав була подана апеляція прокурора чи потерпілого або його представника.

Крім цього, згідно з ч.7 ст. 374 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов'язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.08.2010 року вказано про необхідність проведення службового розслідування органами прокуратури спільно з ВВБ ГУМВС України в Черкаській області на предмет встановлення місця знаходження рентген знімків потерпілого ОСОБА_8; у разі знаходження рентген знімків призначити та провести додаткову комісійну судово медичну експертизу на предмет встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_8 та механізм їх отримання; провести судово медично криміналістичну експертизу встановлення механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 внаслідок дорожньо транспортної пригоди з урахуванням протоколу його допиту (т.1 а.с.70).

Вказана постанова ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 26.10.2010 року залишена без змін.

Разом з цим, вимоги судів, незважаючи на їх обовязковість, ні прокурором, ні органом досудового слідства, не виконанні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 281, 362, 365, 366, 367, 368, 374 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»,колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію ОСОБА_8 задовольнити.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.05.2012 року - скасувати, а кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України повернути прокурору на додаткове розслідування.

Головуючий

Судді