14.12.15

14 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю скаржниці ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, -
08 грудня 2015 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 , у якій вона прохає зобов`язати старшу слідчу СУ ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_5 повернути тимчасово вилучене у скаржниці в ході обшуку 27 липня 2015 року майно, а саме: золото у банківських злитках у кількості 10 штук, всього вагою 1 кілограм; особисті грошові кошти на суму 2111 (дві тисячі сто одинадцять) доларів США; носій інформації чорного кольору з сімейним фотоархівом.
У судовому засіданні ОСОБА_2 скаргу підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні її тексту.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні поясненням скаржниці.
Прокурор ОСОБА_4 прохала відмовити у задоволенні скарги. Повідомила, що дозвіл на вилучення грошових коштів слідчій надано ухвалою про обшук слідчого судді Жовтневого суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2015 року, а на зазначені золоті злитки накладено арешт ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2015 року.
Слідча ОСОБА_5 прохала відмовити у задоволенні скарги. Пояснення надала аналогічні поясненням прокурора.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 ст. 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Нормою ч. 7 ст. 236 КПК України встановлено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом із обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши пояснення скаржника та слідчого, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 60, 214, 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого задовольнити частково.
Повернути ОСОБА_2 майно, вилучене під час обшуку 23 липня 2015 року, а саме: носій інформації чорного кольору з сімейним фотоархівом.
У частині повернення ОСОБА_2 майна, а саме: золота у банківських злитках у кількості 10 штук, всього вагою 1 кілограм; особистих грошових коштів на суму 2111 (дві тисячі сто одинадцять) доларів США відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1