Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1635/15-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195 укладену між прокурором прокуратури Гусятинського району Тернопільської області ОСОБА_3 та підозрюваним

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Копичинці, фактично проживаючим в АДРЕСА_1 , зареєстрованим по АДРЕСА_2 , українцем, громадянином України, з середньою освітою, одруженим, працюючим складачем потягів на Копичинецькій станції Львівської залізниці, на утриманні якого є неповнолітня дитина, раніше не судимим,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , літом 2010 року, будучи власником мисливської гладкоствольної зброї та маючи відповідний дозвіл, в одному з спеціалізованих магазинів м. Тернопіль придбав одноосновний бездимний порох, який складався з плоских частинок круглої та квадратної форми зеленого кольору та являвся вибуховою речовиною метальної дії, для виготовлення патронів, який в подальшому залишив зберігати в господарському приміщенні за місцем свого проживання. З 27 лютого 2012 року дозвіл на право носіння і зберігання зброї у ОСОБА_5 анульовано та з того часу він став зберігати порох, який являється вибуховою речовиною незаконно, без передбаченого законом дозволу, до 29 липня 2015 року.

29 липня 2015 року, приблизно о 12 год. за місцем проживання ОСОБА_5 , що по АДРЕСА_1 працівниками міліції проведено обшук, під час якого в господарському приміщенні виявлено та вилучено плоскі частинки круглої та квадратної форми зеленого кольору, які є вибуховою речовиною метальної дії - одноосновним бездимним порохом на основі нітроцелюлози та дифеніламіну, як стабілізатора, масою 196,65 г., яка придатна до горіння за допомогою вогнепровідного шнура, яку ОСОБА_5 в порушення п. 2 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, незаконно зберігав за місцем свого проживання, без передбаченого законом дозволу.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, як незаконне зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу. Його дії за цією статтею кваліфіковані вірно.

В ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 та прокурор у кримінальному провадженні на підставі ст.ст. 468,469,472 КПК України 27 серпня 2015 року уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у незаконному зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

При визначенні міри покарання із застосуванням ст. 69 КК України враховуються обставини, які його пом`якшують та дані про особу підозрюваного, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність на час вчинення злочину негативних наслідків у результаті незаконного зберігання вибухових речовин, позитивна характеристика з місця проживання, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину.

На момент підписання угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку ( ст.394 ч.4 КПК України) та в касаційному порядку ( ст.424 ч.3 КПК України), про що було роз`яснено.

Підозрюваний ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про визнання винуватості (ст.476 КПК України) прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор підтвердили факт визнання ОСОБА_5 винуватості, просять затвердити укладену між ними угоду про визнання винуватості і призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та роз`яснено його права, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.

Також з`ясовано у прокурора, що він розуміє наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує умови угоди про визнання винуватості, укладеної 27 серпня 2015 року між ним та прокурором в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття у вчиненому, відсутність на час вчинення злочину негативних наслідків у результаті незаконного зберігання вибухових речовин та особи обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

Перевіривши угоду на відповідність чинному законодавству, з`ясувавши питання, визначені в ч.4 ст. 474 КПК України, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що у суду відсутні підстави для відмови у її затвердженні.

Враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, суд вважає вірним застосування відносно нього ст.69 КК України при призначенні узгодженого сторонами покарання.

Узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин угоду необхідно затвердити, а ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

В поряду п.9 ст. 100 КПК України підлягає вирішенню доля речових доказів.

Питання про процесуальні витрати підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 серпня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання за цією статтею узгоджене сторонами угоди із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (тисячу двадцять) гривень в дохід Держави.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити особисте зобов`язання.

Речовий доказ по кримінальному провадженні - сипучу речовину зовні схожу на мисливський порох, що зберігається в камері зберігання речових доказів Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати на користь Держави за проведення:

- судово-хімічної експертизи вибухових речовин від 14.08.2015 року в сумі 294,84 грн.;

-судової вибухотехнічної експертизи від 17.08.2015 року в сумі 491,04 грн.;

-судових балістичних експертиз від 19.06.2015 року та 22.08.2015 року в сумі 619,80 грн..

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України; зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою,шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в яком згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя - підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1