Справа №598/1773/14-к
Провадження № 1-кп/601/8/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2015 року Колегія суддів Кременецького районного суду Тернопільської області в складі:головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене в єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000174 від 16 травня 2013 року про обвинувачення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого 18.09.2012 року Збаразьким районним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;

27.03.2013 року Збаразьким районним судом за ч. 2 ст. 389 КК України до 2 місяців 10 днів арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

15 травня 2013 року біля 22 години житель м.Чернівців ОСОБА_12 , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2109», р.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, рухався автодорогою з с. Мусорівці Збаразького району у напрямку м.Збаража.

Проїжджаючи ділянку дороги за с. Мусорівці Збаразького району о 22 годині 30 хвилин, автомобіль під керуванням ОСОБА_12 зупинили троє невідомих йому осіб, якими виявились жителі м. Збаража - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , з проханням підвезти їх у м.Збараж.

На дану пропозицію ОСОБА_12 погодився та дані особи розмістились в салоні його автомобіля наступним чином - ОСОБА_15 сів на переднє пасажирське сидіння біля водія, ОСОБА_10 - на заднє сидіння за водієм, ОСОБА_11 - на заднє сидіння за переднім пасажирським.

Надалі, через невеликий проміжок часу після того, як під керуванням водія ОСОБА_12 автомобіль почав свій рух, неподалік с. Базаринці Збаразького району у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом за попередньою змовою між собою, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Реалізовуючи свій злочинний намір, цього ж дня приблизно о 22:30 год., ОСОБА_10 , знаходячись на задньому пасажирському сидінні у вищевказаному автомобілі з лівої сторони, почав застосовувати до водія ОСОБА_16 фізичне насильство, що виразилось у стисканні шиї руками, в результаті чого останній почав гальмувати. Після зупинки автомобіля, що відбулась на автодорозі неподалік від с.Базаринці Збаразького району, ОСОБА_10 , все ще утримуючи водія руками за шию, дав команду ОСОБА_11 витягнути його з автомобіля. З метою припинення опору водія, ОСОБА_11 , перебуваючи у злочинній змові зі ОСОБА_10 та переслідуючи злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, в салоні автомобіля наніс ОСОБА_17 кілька ударів руками в голову, в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця правої тім`яно скроневої ділянки голови з поширенням на праву половину потиличної ділянки, синця правої половини чола, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_11 разом зі ОСОБА_10 силоміць витягнули ОСОБА_12 з салону автомобіля.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_11 спільно зі ОСОБА_10 нанесли потерпілому ОСОБА_12 , який знаходився у лежачому положенні на землі, ряд ударів руками та ногами в різні частини тіла, чим заподіяли останньому тілесні ушкодженні у вигляді садна верхньої губи, крововиливу і садна (на тлі крововиливу) слизової оболонки правої половини нижньої губи, крововиливу у слизову оболонку лівої половини цієї губи з поширенням на ясна, поперечний злам 4-го лівого нижнього зуба, синців на задній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, тильній поверхні лівої кисті та саден на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя.

Поперечний злам коронкової частини 4-го лівого нижнього зуба з розкриттям його порожнини належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; синці, крововиливи та садна, самі по собі є легкими тілесними ушкодженнями.

Під час застосування щодо ОСОБА_12 вищевказаного насильства з метою заволодіння його транспортним засобом, у ОСОБА_11 виник злочинний намір, направлений на заволодіння особистим майном ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 у вищевказаний час, використовуючи безпорадний стан потерпілого, який являється інвалідом 3 ої загальної групи (відсутня ліва нога, на місці якої прилаштовується протез), в ході нападу із застосуванням насильства, шляхом заподіяння ОСОБА_12 вищевказаних тілесних ушкоджень, у тому числі таких, що були небезпечними для життя та здоров`я потерпілого в момент спричинення, оскільки являються легкими з короткочасним розладом здоров`я, заволодів його грошовими коштами в сумі 100 гривень, чим завдав майнової шкоди та отримав можливість розпоряджатися і користуватися ними на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та доводячи до кінця злочинний умисел, направлений на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , застосовуючи психічний примус до ОСОБА_12 , змусили останнього залізти в багажне відділення автомобіля.

Після того, як ОСОБА_12 , всупереч власній волі, опинився у багажному відділенні автомобіля марки «ВАЗ 2109», р.н. НОМЕР_1 червоного кольору, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 сіли у салон вказаного автомобіля. При цьому за кермом даного автомобіля перебував ОСОБА_10 , на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_15 , а на задньому ОСОБА_11 .

Надалі ОСОБА_10 , керуючи без відповідного дозволу автомобілем марки «ВАЗ 2109», р.н. НОМЕР_1 , розпочав рух у напрямку м.Збаража, однак, не впоравшись з керуванням, з`їхав з дороги та в`їхав у земляний насип неподалік від с.Базаринці Збаразького району.

В подальшому вищевказані особи біля 23.00 години 15.05.2013 року залишили автомобіль у згаданому місці із потерпілим ОСОБА_12 в багажнику та покинули місце події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину визнав частково та суду пояснив, що 15 травня 2013 року він поїхав в с. Капустинці Збаразького району, де разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_15 розпивали спиртні напої. Потім вони поїхали в с. Мусорівці. Біля 9 години вечора вони повертались пішки у м. Збараж. ОСОБА_15 зупиняв попутні автомобілі. Через деякий час ОСОБА_15 вдалось зупинити автомобіль ВАЗ червоного кольору, за кермом якого, як йому тепер відомо, був ОСОБА_12 . Водій погодився підвезти їх у м. Збараж. ОСОБА_15 сів на переднє пасажирське місце, а він з ОСОБА_11 сів позаду. Проїхали біля 3 км і водій не захотів їхати дальше. Він наказав водієві вийти з машини і всі повиходили. Він з ОСОБА_11 почав бити потерпілого. Нанесли по декілька ударів. ОСОБА_15 ОСОБА_12 не бив. Пояснити причину побиття обвинувачений не може, бо в той час був дуже п`яним. Однак, змови з ОСОБА_11 на заволодіння машиною ОСОБА_12 у нього не було. ОСОБА_11 просто допомагав йому. Потім вони сказали потерпілому залізти в багажник автомобіля та допомогли йому це зробити. Про те, що водій є інвалідом їм не було відомо. Грошей потерпілого не бачив. Машину зупинили з метою доїхати до міста Збаража. Після того, як потерпілого помістили в багажник, обвинувачений сів за кермо автомобіля, однак не справився з керуванням і, проїхавши деяку відстань, в`їхав у земляний насип. Злякавшись, вони всі покинули автомобіль і через поле пішли у м. Збараж. Цивільний позов потерпілого визнає частково в сумі 26 тисяч гривень. Потерпілому відшкодував 16 тисяч гривень. Просить суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні вину визнав частково та суду пояснив, що 15 травня 2013 року він разом зі ОСОБА_10 та ОСОБА_15 поїхали до знайомих в село біля м. Збаража. Заходили в магазин, купили продуктів та спиртне. Ввечері повертались у м. Збараж пішки. По дорозі вони ні з ким ні про що не домовлялись. ОСОБА_15 зупинив машину і сів біля водія. Він разом зі ОСОБА_10 сіли позаду. В машині ОСОБА_10 схопив водія за шию і вимагав зупинити машину. Жодних команд відносно потерпілого ОСОБА_10 йому не давав. З машини потерпілого не витягував. Коли вийшов з машини потерпілий вже лежав на землі. Удари потерпілому він наносив декілька разів руками та ногами. Не зупиняв дії ОСОБА_10 , а бив потерпілого разом з ним, щоб підтримати товариша. Перестали бити, коли побачили світло фар автомобіля на дорозі. Потім вони разом зі ОСОБА_10 підвели ОСОБА_12 до багажника автомобіля. Чому заставили його залізти в багажник пояснити не може. Потерпілий казав, щоб вони забирали ключі від машини та гроші, але щоб його не зачіпали. Грошей з кишень потерпілого він не забирав. Гроші розлетілись під час бійки і він їх лише підібрав. Потім ОСОБА_10 сів за кермо автомобіля, однак, далеко вони не від`їхали, бо попали в дорожньо-транспортну пригоду. Якби не ДТП, вони б доїхали до м. Збаража.

Крім частково визнання своєї вини самими обвинуваченими, їх вина у скоєних злочинах повністю доведена показами потерпілого, свідків, іншими матеріалами справи, які досліджувались в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що 15 травня 2013 року приблизно о 22 год. 30 хвилин він власним автомобілем «ВАЗ 2109» їхав з с. Мусорівці в напрямку м. Збаража. По дорозі його зупинили троє хлопців ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 і попросили підвезти у м. Збараж. ОСОБА_15 сів спереду, а ОСОБА_10 та Борсуля - на заднє сидіння. Від обвинувачених та ОСОБА_15 було чути запах спиртного, однак потерпілий погодився підвести їх до м. Збаража. Проїхавши деяку відстань, потерпілий вимушений був зупинити автомобіль, оскільки ОСОБА_10 схопив його за шию та здавив її і наказав зупинити автомобіль. ОСОБА_11 почав бити по голові. Після цього обвинувачені вийшли з машини, а ОСОБА_10 з силою витягнув його з салону автомобіля. На дорозі обидва обвинувачені наносили йому удари руками і ногами в обличчя та в область грудей, від чого він впав на землю, а вони почергово продовжували наносити йому удари ногами у різні частини тіла, незважаючи на те, що він просив не бити його, бо він інвалід та у нього є діти. ОСОБА_15 ударів йому не наносив. Потерпілий чув, як обшукують його кишені, а потім в руках ОСОБА_11 побачив свій гаманець. В гаманці були гроші в сумі 100 гривень різними купюрами. Після цього обвинувачені помістили його у багажне відділення автомобіля, за кермо якого сів ОСОБА_10 , і поїхали в напрямку м. Збаража. В дорозі ОСОБА_11 спостерігав за ним та вимагав тримати руки зверху на сумках, що були в багажнику. Куди вони їхали потерпілий не бачив, оскільки перебував в багажнику автомобіля. Через деякий час він почув удар і машина зупинилась, а обвинувачені втекли з машини. Потерпілий через салон автомобіля виліз з багажника та почав кликати про допомогу. На даний час матеріальних претензій до обвинувачених не має та відмовляється від заявленого цивільного позову. Просить ОСОБА_10 не позбавляти волі, а при обранні міри покарання для ОСОБА_11 - покладається на думку суду.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що 15 травня 2013 року він разом зі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в с. Капустинці розпивав спиртні напої. Ввечері вони пішки повертались додому у м. Збараж. Свідок почав зупиняти машини. Через деякий час вони сіли у автомобіль ОСОБА_12 , щоб доїхати до м. Збаража. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 сіли на заднє сидіння, а він на переднє пасажирське сидіння автомобіля. Під час руху автомобіля ОСОБА_10 , який сидів позаду шофера, схопив водія за шию та вимагав віддати машину. Коли машина зупинилась, ОСОБА_10 відкрив водійські двері і почав витягувати ОСОБА_12 з машини, копати і бити. ОСОБА_11 теж бив потерпілого, але більше ударів завдавав ОСОБА_10 . Свідок намагався словами зупинити ОСОБА_10 та ОСОБА_18 , але вони його не слухали. Свідок не бачив, як ОСОБА_11 забирав гаманець потерпілого.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він працює судово-медичним експертом Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи. В травні 2015 року ним проводилась судово-медична експертиза гр. ОСОБА_12 . Разом з постановою про призначення судово-медичної експертизи в його розпорядження було надано протокол допиту ОСОБА_12 в якості свідка, а не потерпілого. Висновки судово-медичної експертизи підтримує.

Свідок ОСОБА_20 та свідок ОСОБА_21 показали, що вони були запрошені працівниками міліції в якості понятих при проведенні слідчих дій на автодорозі біля с. Капустинці. При проведенні слідчих дій був присутній адвокат ОСОБА_22 .. Слідчі дії проводились по черзі з кожним обвинуваченим. Зауважень до працівнитків міліції та проколів при проведенні слідчих дій у них не було.

Свідок ОСОБА_23 показав, що він працює продавцем продовольчого магазину в с. Капустинці Збаразького району. 15 травня 2013 року після обіду обвинувачені заходили до нього в магазин, брали продукти та алкогольні напої. З ними був ще третій чоловік.

Із протоколу огляду місця події від 16 травня 2013 року вбачається, де саме обвинуваченими був скоєний злочин. Місцем події є ділянка автодороги, яка знаходиться між населеними пунктами - с. Базаринці та с. Капустинці на відстані 650 м від в"їзду в с. Красносільці Збаразького району Тернопільської області. При огляді місця події виявлено легковий автомобіль марки «ВАЗ 2109», державний р.н. НОМЕР_1 , у якому пошкоджений капот, ліва фара, правий бік. В салоні автомобіля безлад, пошкоджені сидіння, спинка заднього сидіння частково складена вперед. На місці події виявлені пара взуття і протез зубів потерпілого. Грошові кошти купюрами чотири по 20 грн. та дві по 5 грн. виявлені службовим собакою на відстані 115 м від місця, де знаходився автомобіль. Під час огляду місця події було виявлено та вилучено сліди папілярних узорів пальців рук. Сліди скопійовані на липку стрічку та вилучені з поверхні автомобіля і з поверхні пляшки пива. (а.к.п. 16-21).

З протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 16 травня 2013 року, випливає, що потерпілий ОСОБА_12 вказав на особи обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які вчинили злочини щодо нього, та на особу свідка ОСОБА_15 , який знаходився в салоні автомобіля під час вчинення злочинів обвинуваченими (а.к.п. 30-38 т.1).

З протоколів проведених слідчих експериментів від 22.05.2013 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і свідка ОСОБА_15 з фото таблицями до них, вбачається, що потерпілий, обвинувачені та свідок розповідали та показували, яким чином та де до потерпілого було застосовано насильство та незаконне заволодіння його транспортним засобом і грошовими коштами, яке мало місце 15 травня 2013 року (а.к.п. 118-122, 134-138 т.1).

З висновку судово-медичної експертизи від 03.07.2013 року № 589 вбачається, що при огляді потерпілого ОСОБА_12 16 травня 2013 року у нього виявлені: синець правої тім`яно-скроневої ділянки голови з поширенням на праву половину потиличної ділянки, синець правої половини чола, садно верхньої губи, крововилив і садно (на тлі крововиливу) слизової оболонки правої половини нижньої губи, крововилив у слизову оболонку лівої половини цієї губи з поширенням на ясна, поперечний злам 4-го лівого нижнього зуба, синці на задній поверхні верхньої третини грудної клітки, задній поверхні верхньої третини лівого плеча, задній поверхні верхньої третини лівого передпліччя, тильній поверхні лівої кисті та садна на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя. Зазначені ушкодження з огляду на їх вид, кількість, розташування та морфологічні властивості утворилися у ОСОБА_12 від неодноразової дії тупих предметів і властиві для побиття, тобто нанесення численних ударів руками, ногами та милицею, як про це вказав потерпілий при судово-медичній експертизі та під час допиту 16 травня 2013 року. Виявлений у ОСОБА_12 злам 4-го лівого нижнього зуба з розкриттям його порожнини належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, а синці, крововиливи та садна є легкими тілесними ушкодженнями (а.к.п. 141-145 т.1).

Характер ушкоджень, їх локалізація і механізм утворення повністю співпадають з показаннями потерпілого, обвинувачених та свідка ОСОБА_15 про обставини вчинення злочину.

З висновку експерта від 06.06.2013 року за № 06/10-133 судово-дактилоскопічної експертизи вбачається, що слід пальця руки розміром 9 х 9 мм, вилучений із зовнішньої сторони задньої правої дверки автомобіля ВАЗ-2109, слід долоні руки розміром 45 х 30 мм, вилучений із зовнішньої сторони дверей багажника автомобіля, слід пальця руки розміром 11 х 16 мм, вилучений із внутрішньої сторони віконного скла лівих задніх дверей автомобіля, залишені мізинним пальцем правої руки, долонею лівої руки та вказівним пальцем правої руки обвинуваченого ОСОБА_24 (а.к.п. 155-171 т.1).

З висновків амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 324 від 18.06.2013 року і №332 від 20.06.2013 року та спеціальної медичної наркологічної експертизи № 342 від 18.06.2013 року і № 351 від 20.06.2013 року обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 психічними захворюваннями не страждали і не страждають, хронічним алкоголізмом і наркоманією не хворіють, застосування примусових заходів медичного характеру не потребують. В період вчинення ними інкримінованих їм діянь вони могли, як і в даний час спроможні усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період, який відноситься до інкримінованих їм діянь, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не знаходилися в стані будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, виявляли ознаки простого алкогольного сп`яніння, на що вказують послідовний та цілеспрямований характер їхніх дій в цей період, збереження спогадів про даний період часу, відсутність продуктивної психопаталогічної симптоматики і ознак порушення свідомості. (а.к.п. 155-171 т.1).

Згідно висновку експерта за № 4-22/13 від 15.06.2013 року авто-товарознавчої експертизи, матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля марки ВАЗ 2109, р. н. НОМЕР_2 , в результаті пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, становить 4053 грн. 10 коп. Залишкова вартість автомобіля марки ВАЗ 2109 р.н. НОМЕР_1 становить 21 667 грн. 28 коп. (а.к.п. 4-12 т.2).

Разом з тим, суд, відповідно до ст.87 КПК України, вважає недопустимим доказ по даному кримінальному провадженню і не приймає до уваги показання ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту 22.05.2013 року за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки ця слідча дія проведена з істотними порушеннями прав та основоположних свобод людини, за участю захисника ОСОБА_22 , який був захисником обвинуваченого ОСОБА_10 , показання якого на досудовому слідстві суперечили показам ОСОБА_11 .

Суд також вважає недопустимими доказами протоколи проведення слідчих експериментів від 22 травня 2015 року за участю обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_15 . Фототаблицями до протоколів слідчого експерименту, оглянутими в судовому засіданні, показами свідка ОСОБА_21 встановлено, що під час слідчих експериментів з кожним учасником кримінального провадження були присутні інші учасники, з якими в подальшому проводився слідчий експеримент, що істотно порушує права обвинувачених.

Разом з тим суд визнає допустимим доказ висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_12 . Свідчення судового експерта ОСОБА_25 , допитаного в судовому засіданні про те, що при направленні на експертизу матеріалів кримінального провадження у його розпорядження було надано протокол допиту ОСОБА_12 в якості свідка, який за своїм змістом суттєво відрізняється від протоколу його допиту в якості потерпілого, суд оцінює критично, оскільки дані свідчення не знайшли свого підтвердження і були спростовані в ході розгляду даного кримінального провадження. Згідно дослідженого в судовому засіданні супровідного листа № 3594 від 16.05.2015 року старшого слідчого СВ Збаразького РВ УМВС в Тернопільській області на адресу Тернопільського обласного бюро судово-медичних експертиз направлено для проведення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0000174 постанову про призначення судово-медичної експертизи та копію протоколу допиту ОСОБА_12 . Процесуальний статус ОСОБА_12 в даній супровідній не вказано. При дослідженні матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що в матеріалах справи наявний протокол допиту ОСОБА_12 від 16 травня 2015 року в якості потерпілого. Іншого протоколу допиту ОСОБА_12 в іншому процесуальному статусі не має.

Суд не може визнати недопустимим доказ висновок дактилоскопічної експертизи. Захисник ОСОБА_8 стверджує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні протоколи відібрання взірців відбитків пальців в обвинувачених. ОСОБА_11 раніше притягувався до кримінальної ввідповідальності і його дактилокарта взята з комп`ютерної бази даних. В п. 11 ст. 11 Закону України "Про міліцію" визначено перелік осіб, які підлягають дактилоскопіюванню, а саме - особи, які затримані за підозрою у вчиненні злочину або за бродяжництво, що взяті під варту, звинувачуються у вчиненні злочину, а також особи, які піддані адміністративному арешту. Дактилокарта на ОСОБА_10 складена 16 травня 2015 року при взятті його під варту. Складання протоколу про відібрання взірців відбитків пальців в такому випадку не потрібно.

Немає підстав для визнання недопустимим доказом протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 , оскільки висновки суду базуються на показах потерпілого, даних ним безпосередньо в судовому засіданні. Крім того, покази потерпілого на досудовому слідстві відповідають показам, даним в судовому засіданні. Розбіжностей між ними не має.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо визнання неналежним та недопустимим протоколу впізнання потерпілим ОСОБА_12 обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з огляду на те, що в протоколі не роз`яснено право на захист. Протокол містить посилання на дотримання вимог ст.ст. 11,13, 15, 40, 66, 104, 223, 228,231 КПК України. А тому суд не вбачає жодних порушень при проведенні даної процесуальної дії.

Суд також не визнає недопустимим та неналежним обвинувальний акт, складений, на думку сторони захисту не уповноваженою особою без належного доручення прокурора. Ст. 291 КПК України не передбачає надання окремого доручення прокурором слідчому на складання обвинувального акту. В даній статті зазначено, що обвинувальний акт складається слідчим та затверджується прокурором. Дані вимоги ст. 291 КПК України дотримані.

При цьому суд вважає, що визнання недопустимими доказів протоколів слідчих експериментів за участю потерпілого, обвинувачених та свідка ОСОБА_15 не є підставою для виправдання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , оскільки навіть за відсутності цих доказів вина обвинувачених доведена сукупністю доказів, досліджених по справі, які в свою чергу об`єктивно узгоджуються між собою протоколом огляду місця події, висновком судово-медичної, дактилоскопічної, авто-товарознавчої та судово-психіатричної експертиз, протоколами пред`явлення осіб до впізнання, показами потерпілого, свідка ОСОБА_15 . Самі обвинуваченні визнають факт заволодіння транспортним засобом та майном потерпілого, однак, не погоджуються з правовою кваліфікацією. А тому підстав для виправдання не має.

Суд критично оцінює доводи захисників обвинувачених щодо співучасті ОСОБА_15 в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України. В судовому засіданні встановлено (покази потерпілого ОСОБА_12 , покази самих обвинувачених), що ОСОБА_15 не наносив ударів потерпілому, а навпаки - намагався словами стримати дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» не підлягають кримінальній відповідальності за ст. 289 КК України особи, які не брали участі у вилученні транспортного засобу, але після заволодіння ним винною особою здійснили поїздку на ньому. Крім того, відповідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Крім випадків, передбачених цією статтею. В даному кримінальному провадженні обвинувачення ОСОБА_15 не висунуто.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що дії ОСОБА_10 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст.289 КК України за ознакою незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Дії ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.187 КК України за ознакою нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та за ч.3 ст.289 КК України за ознакою незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Суд не приймає до уваги тверджень обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що попередньої змови щодо незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого між ними не було, що ОСОБА_11 наніс кілька ударів потерпілому, щоб підтримати ОСОБА_10 , а гроші взяв, бо потерпілий кинув портмоне і просив, щоб забирати все, що в нього є, тільки не били його. Дані показання спростовуються сукупністю доказів, дослідженими по справі, які об`єктивно підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_11 у скоєнні спільно зі ОСОБА_10 інкримінованого їм злочину саме за попередньою змовою. Попередня змова на незаконне заволодіння транспортним засобом виникла між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час руху автомобілем, в його салоні, про що свідчать узгоджені, цілеспрямовані дії обох обвинувачених. В той час як ОСОБА_10 тримав ОСОБА_12 за шию, ОСОБА_11 наносив потерпілому удари по голові. Такі дії обвинувачених були направлені для досягнення єдиної цілі подолання опору ОСОБА_12 та примушування потерпілого спинити автомобіль. Обвинувачені спільно наносили тілесні ушкодження потерпілому, спільно поміщували його в багажне відділення автомобіля. В той час як ОСОБА_10 сів за кермо автомобіля, ОСОБА_11 спостерігав за потерпілим і вимагав, щоб той тримав руки зверху, щоб запобігти опору зі сторони потерпілого. Це свідчить про цілеспрямованість дій обох обвинувачених, наявності у них змови на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту обвинувачених про відсутність в діях обвинувачених такої кваліфікуючої ознаки, як застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, оскільки згідно висновку судово-медичної експертизи йому спричинено легкі тілесні ушкодження та легкі з короткочасним розладом здоров`я. Нанесення ударів руками та ногами в життєво важливі частини тіла голову, здушування за шию свідчить про застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Відсутність більш тяжких наслідків тяжких тілесних ушкоджень не виключає даної кваліфікуючої ознаки, оскільки дії обвинувачених становили реальну загрозу життю та здоров`ю потерпілого, яку потерпілий сприймав реально, оскільки просив його не бити, так як в нього є сім`я і він є інвалідом, для збереження життя та здоров`я згідний був віддати все своє майно. Крім того, обвинувачені насильно помістили потерпілого в багажник автомобіля та залишили його там після ДТП, що теж становить загрозу життю та здоров`ю потерпілого з огляду на те, що той є інвалідом 3-ї групи та пересувається на протезі.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_11 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та наявність в його діях ознак ч.1 ст. 186 КК України відкритого викрадення чужого майна. Витягнувши ОСОБА_12 з машини обвинувачені мали можливість розпорядитись автомобілем потерпілого. Однак, ОСОБА_11 біля автомобіля потерпілого почав наносити останньому удари руками та ногами, чого не заперечує сам ОСОБА_11 , обшукав потерпілого та забрав у нього гаманець. А тому такі дії ОСОБА_11 суд розцінює саме як напад з метою заволодіння чужим майном по епізоду викрадення гаманця.

Суд критично оцінює доводи захисника ОСОБА_8 про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_10 при відкритті матеріалів справи у відсутності захисника ОСОБА_8 . Матеріалами кримінального провадження доведено, що при відкритті матеріалів справи обвинуваченому ОСОБА_10 був присутній захисник ОСОБА_26 . А тому суд не вбачає порушення права обвинуваченого на захист.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини, які пом`якшують покарання часткове відшкодування потерпілому завданий збитків. Обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає. Таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, слід виключити з обвинувачення, оскільки документально матеріалами кримінального провадження вона не доведена. За наявності пом`якшуючих обставин, думки потерпілого, який просить суворо не карати обвинуваченого, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, відсутності обтяжуючих обставин, з врахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_10 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі без конфіскації майна на строк нижче нижчої межі, передбаченої санкцією вміненої йому статті, застосувавши ст. 69 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, особу обвинуваченого, його молодий вік, те, що він посередньо характеризується по місцю проживання, позицію потерпілого, який покладається на думку суду при обранні міри покарання для обвинуваченого, як обставини, які пом`якшують покарання, - часткове відшкодування потерпілому завданих збитків, так і обставини, які обтяжують покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину Суд також враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, порушення ним правил домашнього арешту, ухилення від явки в судові засідання . А тому на думку суду виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливі без ізоляції від суспільства та йому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі, однак на мінімальні строки, передбачені санкціями вмінених йому статтей без конфіскації майна. При призначенні покарання за сукупністю злочинів слід керуватись правилами ст. 70 КК України остаточно призначивши покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. За сукупністю вироків згідно правил ст. 71 КК України до покарання за даним вироком слід повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Збаразького районного суду від 27.03.2013 року у вигляді 2 місяців 10 днів арешту, попередньо перевівши даний вид покарання згідно ст. 72 КК України у 2 місяці 10 днів позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 залишити без розгляду за відмовою потерпілого від позову.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А :
ОСОБА_13 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.3 ст. 289 КК України та призначити за даною статтею покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, застосувавши ст. 69 КК України, без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін. Після вступу вироку в законну силу заставу в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень повернути заставодавцю ОСОБА_27 .

В строк відбуття покарання ОСОБА_10 зарахувати час перебування під вартою з 16 травня 2013 року по 23 травня 2013 року.

ОСОБА_28 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 187 КК України, та призначити за ними покарання:

-за ч. 3 ст. 289 КК України - 7 (сім) років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за ч. 1 ст. 187 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Згідно правил ст. 71 КК України до покарання за даним вироком повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Збаразького районного суду від 27.03.2013 року у вигляді двох місяців 10 днів арешту, попередньо перевівши даний вид покарання згідно ст. 72 КК України у 2 місяці 10 днів позбавлення волі, та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 7 (семи) років 2 (двох) місяців 10 днів позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_11 , обраний ухвалою Кременецького районного суду від 5 жовтня 2015 року у вигляді домашнього арешту продовжити до 23 січня 2016 року.

В строк відбуття покарання ОСОБА_11 зарахувати час перебування під вартою з 16 травня 2013 року по 16 червня 2014 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 залишити без розгляду за відмовою потерпілого від позову.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в сумі 836(вісімсот тридцять шість) гривень 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в сумі 836(вісімсот тридцять шість) гривень 95 коп.

Речові докази по справі, а саме:

-гіпсовий зліпок взуття, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Збаразького РВ УМВСУ в Тернопільській області, - знищити;

-автомобіль марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні в ОСОБА_12 , - залишити в остатнього;

-чотири купюри по 20 гривень, дві купюри по 5 гривень, що знаходяться на зберіганні в ОСОБА_12 , - залишити в остатнього;

-взуття, що належить ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 та яке знаходиться на їх зберіганні, - залишити власникам.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення., для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення вручається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2
ОСОБА_3