ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Товсте Заліщицького району, українця, громадянина України, з середньою освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України,-
У підготовчому судовому засідання обвинуваченим заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України.
Прокурор, потерпілий ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні підтримали клопотання обвинуваченого та просять його задовольнити, цивільні позивачі, представники цивільних позивачів, скаржник та її представник проти задоволення клопотання заперечили.
Суд заслухавши позиції учасників кримінального провадження вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України є необґрунтованим, оскільки на цій стадії процесу суду не подано належних і допустимих доказів існування передбачених ст.49 КК України обставин для такого звільнення, а окремі доводи учасників кримінального провадження суперечать змісту обвинувального акту, тому потребують дослідження в межах судового розгляду.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає. Обвинувачений та потерпілий ОСОБА_5 не заперечили проти призначення справи до судового розгляду, цивільні позивачі, представники цивільних позивачів, скаржник та її представник щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду заперечили та просили повернути обвинувальний акт прокурору.
Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та заслухавши думки учасників підготовчого судового засідання вважає, що даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, в порушення вищезазначених норм закону, викладені в обвинувальному акті факти не відповідають формулі кримінально-правової кваліфікації, яка зазначена в обвинувальному акті. Так як слідує із пред`явленого обвинувачення:
- тобто викладено ознаки не тільки ст.172, а й ст.ст.173,175,212,212-1 КК України, які ОСОБА_4 не інкримінуються органами слідства та прокуратури.
Відповідно до ч.1 ст.173 КК України - передбачена відповідальність за грубе порушення угоди про працю службовою особою підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, а також окремим громадянином або уповноваженою ними особою шляхом обману чи зловживання довірою або примусом до виконання роботи, не обумовленої угодою; ч.1 ст. 175 КК України передбачена відповідальність за безпідставну невиплату заробітної плати, стипендії пенсії, чи іншої установленої законом виплати громадянам більш як за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства, установи або організації незалежно від форми власності чи громадянином суб`єктом підприємницької діяльності; ч.1 ст.212 КК України - передбачена відповідальність за умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності або особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана їх сплачувати, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах; ч.1 ст. 212-1 КК України - передбачена відповідальність за умисне ухилення від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування чи страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, вчинене службовою особою підприємства, установи, організації незалежно від форми власності або особою, яка здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, чи будь-якою іншою особою, яка зобов`язана його сплачувати, якщо таке діяння призвело до фактичного ненадходження до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування коштів у значних розмірах. Відповідно до змісту ч.1 ст. 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати або виплату останньої не в повному обсязі, причому незалежно від розміру заборгованості.
Крім того, суд звертає увагу на наявність двох редакцій ч.1 ст.172 КК України, першої редакції від 05 квітня 2001 року, та другої редакції від 28 грудня 2014 року, проте прокурор при викладенні змісту обвинувального акту зазначив про кваліфікацію дій обвинуваченого в період 2012-2013 років за діючою редакцією Закону, тобто в редакції від 28 грудня 2014 року, що на думку суду є не припустимим.
Крім того, скаржником ОСОБА_6 , в порядку ч.3 ст.303 КПК України, подано скаргу про скасування постанови слідчого СВ ТРВ УМВС України ОСОБА_12 від 30.06.2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілою. Із змісту оскаржуваної постанови слідчого вбачається, що єдиною підставою для прийняття такого рішення слідчим було те, що органами досудового розслідування не здобуто доказів про перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах із колишнім генеральним директором ТДВ «Будівельні матеріали» ОСОБА_4 . Проте на думку суду, таке рішення слідчого не базується на вимогах Закону, оскільки суперечить ст.ст.283,284 КПК України, тому що формою закриття кримінального провадження по заяві ОСОБА_6 є постанова про закриття кримінального провадження, а не постанова про відмову у визнанні потерпілою. З наведених підстав постанова слідчого СВ ТРВ УМВС України ОСОБА_12 від 30.06.2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілою підлягає скасуванню.
Таким чином, в зв`язку з допущеними порушеннями при викладі обвинувачення судом встановлено, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що унеможливлює призначення кримінального провадження з даним обвинувальним актом до судового розгляду.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.283,284,291,303,314,395 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Скаргу ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого СВ ТРВ УМВС України ОСОБА_12 від 30.06.2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілою задовольнити.
Постанову слідчого СВ ТРВ УМВС України ОСОБА_12 від 30.06.2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілою скасувати.
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст.49 КК України, - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1