Справа № 191/5642/14-к
Провадження № 1-кс/191/612/14
У Х В А Л А
іменем України
23 грудня 2014 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Синельниківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, а також перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 17.12.2014 року до чергової частини Синельниківського МВ надійшло повідомлення про те що за адресою АДРЕСА_1 невстановлена особа, без відповідного дозволу, здійснює незаконні операції з металобрухтом.

17.12.2014 року повідомлення було зареєстровано до ЖЄО Синельниківського МВ № 6036 від.17.12.2014 року.

18.08.2014 року відкрито кримінальне провадження № 0002355, за ст.213 ч.1 КК України, а саме здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії).

В ході досудового розслідування, в період часу з 15 годин 30 хвилин 18 грудня 2014 року до 18 годин 00 хвилин 19 грудня 2014 року, на підставі заяви ОСОБА_5 , який є власником складів по АДРЕСА_1 , було проведено огляд, в ході якого було вилучено металевий брухт, згідно акту зважування, в кількості 11140 кг металобрухту, мастило невстановленої марки в пластикових ємкостях об`ємом 5 л в кількості 2 шт., рідину з характерним запахом спирту в ємкостях 0,5 л кількості 129 штук та 7 пластикових ємкостях об`ємом 5 л.

Згідно свідчень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в продовж тривалого часу, за вищезазначеною адресою, ОСОБА_11 здійснював операції з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії).

Слідчий посилається на те, що є достатні підстави підозрювати ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, у зв`язку з чим, у даному кримінальному провадженні є необхідність накладення арешту на все вилучене 19.12.2014 року майно за адресою: АДРЕСА_1 , а саме металевий брухт, згідно акту зважування, в кількості 11140 кг, мастило невстановленої марки в пластикових ємкостях об`ємом 5 л в кількості 2 шт., рідину з характерним запахом спирту в ємкостях 0,5 лв кількості 129 штук та 7 пластикових ємкостях об`ємом 5 л.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали і просили його задовольнити.

Суд, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, знаходить, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

У ч.3 ст.170 КПК України зазначено, що арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші та інше майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебуває у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Також у ч.4 ст.170 КПК України вказано, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Із вищезазначених норм закону вбачається, що накласти арешт на майно слідчий суддя, суд має право за наявності у сукупності наступних умов:

1) майно повинно належати саме підозрюваному, обвинуваченому або особі, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану їх діянням;

2) арешт майна необхідний з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову;

3) існує загроза зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Із цього випливає, що арешт може накладатися лише на належне саме підозрюваному чи обвинуваченому майно і має на меті забезпечення виконання вироку суду в частині можливої конфіскації майна чи відшкодування потерпілому шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Отже, не можна визнати законним арешт майна, яке не належить підозрюваному чи обвинуваченому, а також у разі, якщо у кримінальному провадженні відсутній цивільний позов потерпілого, або санкція статті, за якою підозрюваний, обвинувачений притягуються до кримінальної відповідальності, не передбачає такого додаткового покарання як конфіскація майна.

У даному випадку ОСОБА_11 не є підозрюваним у кримінальному провадженні, цивільного позову не заявлено, конфіскації майна санкцією ч.1 ст.213 КК України не передбачено.

Відсутність зазначених обставин унеможливлює накласти арешт на зазначене у клопотанні майно, однак не забороняє органу досудового розслідування зберігати майно за правилами зберігання речових доказів, тому суд вважає, що клопотання є необґрунтованим і у його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1