АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/182/16 Справа № 185/1117/16-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 04 лютого 2016 року,

на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 .

В апеляції захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашній арешт.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, захисник зазначає, що оскаржуване рішення суперечить вимогам кримінального процесуального закону, а також практиці Європейського Суду з прав людини.

На думку захисника, в порушення вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, слідчий суддя не навів в ухвалі, що підозра його підзахисного є обґрунтованою.

Крім того, захисник вважає, що слідчим суддею не доведено існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також впливу останнього на свідків у кримінальному провадженні та інших осіб, які причетні до вчинення злочину. Крім того, слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується, не судимий, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, має бажання відшкодувати потерпілому моральну та матеріальну шкоду та всебічно сприяти розслідуванню.

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2016 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 години 59 хвилин 01 березня 2016 року.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя встановив, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не одружений, офіційно працевлаштований. Слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри скоєння ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, дійшов висновку, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також, вжити заходів для знищення доказів, зокрема, предмету, яким потерпілому завдавалися удари.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, доводи захисника, який підтримав свою апеляцію, міркування підозрюваного, який підтримав апеляцію свого захисника, міркування слідчого, який вважав ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, в провадженні Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 04 лютого 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

04 лютого 2016 року ОСОБА_6 , було затримано в порядку передбаченому ст. 208 КПК України.

05 лютого 2016 року ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

06 лютого 2016 року слідчим суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 було задоволено та застосований визначений запобіжний захід.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що при обрані запобіжного заходу, у відповідності з вимогами ст.ст. 193, 194 КПК України, слідчим суддею досліджено обставини в обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена, оскільки відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

На переконання колегії суддів, слідчим суддею об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_6 , вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КПК України, перевірено наявність ризиків, визначених у клопотанні слідчого.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, на думку колегії суддів, вищезазначені обставини дають підстави вважати реальним визначені судом ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 177 КПК України.

Також, суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України вмотивовано, з урахуванням наявних підстав та обставин не визначав щодо ОСОБА_6 заставу в кримінальному провадженні.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановлених судом ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на наявність постійного місця проживання підозрюваного, позитивної характеристики за місцем роботи та проживання, хоча і мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

У зв`язку з вище викладеним, колегія суддів, вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам встановленим кримінальним процесуальним законом, ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою та скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 194, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 -залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3