Справа № 128/2118/15-к
ВИРОК
Іменем України
11 вересня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -
12.05.2015 року приблизно о 16:00 год. працівник СДІМ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області старший дільничний інспектор капітан міліції ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , службове посвідчення № НОМЕР_1 , знаходячись на робочому місці, у робочий час, виконуючи свої службові обов`язки отримав від оперативного чергового повідомлення про сімейну сварку на території домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , від громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, щоб прийняти міри до її зятя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було зареєстровано у ЖЄО Вінницького РВ № 562 від 12.05.2015 року. Прибувши на місце пригоди, ОСОБА_4 розпочав опитування учасників події, однак ОСОБА_5 , який знаходився в нетверезому стані, незважаючи на присутність працівника міліції, який знаходився у форменому одязі, продовжував вести себе неадекватно та висловлюватись у бік працівника міліції нецензурною лайкою, на зауваження ОСОБА_4 . ОСОБА_5 не реагував, в ході суперечки наніс удар кулаком правої руки в область лівої щелепи обличчя ОСОБА_4 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин з синцем та осадженням на обличчі зліва з переходом на шию, які згідно висновку експертів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 № 585 від 13.05.2015 року належать до легких тілесних ушкоджень, що виникли від дії тупого предмету та по давності утворення можуть відповідати строку 12.05.2015 року.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтримав угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 . Просив суд затвердити дану угоду, йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Відповідно до зазначеної угоди ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Також вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_5 у виді 2-х років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з застосуванням п.2 та п.3 ст.76 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити угоду, пояснивши, що свої права розуміє, також йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення і вид покарання, який буде йому призначено у разі затвердження угоди.
Прокурор проти визнання угоди не заперечував.
Враховуючи викладене, вивчивши угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, вислухавши думку прокурора, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим. Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Так, злочин, який вчинив обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження даної угоди судом, розуміє свої права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України. Потерпілий цілком розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 29 травня 2015 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

СУДДЯ: ОСОБА_1