Справа№ 1-122/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2011 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Кадигроб С.М.

при секретарі Рудській В.А.

за участі прокурора Щербини Д.А.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдівця, пенсіонера за віком, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, категорії 2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Підсудний ОСОБА_1 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням в сховище, за таких обставин.

На початку січня 2011 року, у вечірній час, ОСОБА_1 з метою вчинення крадіжки чужого майна прибув до території складів СФГ «Гвіса», які розташовані по вул.К.Маркса в с.Андрусівка Світловодського району, де діючи умисно, з корисливих спонукань, проник на огороджену територію, звідки таємно викрав металевий капот до автомобіля ЗІЛ-130 вартістю 50 грн., оцинкований лист металу розмірами 0,5х1,0 м., вістю 15 грн. та пять металевих арматур довжиною по 2 м., вартістю 14 грн. кожна, на суму 70 грн. З викраденим ОСОБА_1 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив СФГ «Гвіса»матеріальну шкоду на загальну суму 135 грн.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 скоїв злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України, кваліфікований як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в сховище.

Крім того, в середині січня 2011 року, у вечірній час, ОСОБА_1 повторно, з метою вчинення крадіжки чужого майна, прибув до території складів СФГ «Гвіса», які розташовані по вул.К.Маркса в с.Андрусівка Світловодського району, де діючи умисно, з корисливих спонукань, проник на огороджену територію, звідки таємно викрав дві автомобільні ресори до причепу автомобіля ЗІЛ-130, вартістю 50 грн. кожна, на суму 100 грн., пять металевих арматур довжиною по 2 м., вартістю 14 грн. кожна, на суму 70 грн. та чотири металеві труби, діаметром 60 мм., довжиною 2 м., вартістю 50 грн. кожна, на суму 200 грн. З викраденим ОСОБА_1 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив СФГ «Гвіса»матеріальну шкоду на загальну суму 370 грн.

Крім того, 11 березня 2011 року, близько 19 години, ОСОБА_1 повторно, з метою вчинення крадіжки чужого майна прибув до території складів СФГ «Гвіса», які розташовані по вул.К.Маркса в с.Андрусівка Світловодського району, де діючи умисно, з корисливих спонукань, проник на огороджену територію, звідки таємно викрав чотири металоконструкції у вигляді кутника виготовлених з кутника 100х100 мм., довжиною 4 м., швелера 0,5 см., загальною довжиною 6 м. та кутника 0,40 см. довжиною 4 м., вартістю 700 грн. кожна, на суму 2800 грн. З викраденим ОСОБА_1 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив СФГ «Гвіса»матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 скоїв злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України, кваліфікований як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в сховище.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, пояснивши, що навпроти його будинку по вул.К.Маркса в с.Андрусівка Світловодського району знаходяться склади СФГ «Гвіса». Наприкінці 2009 року до нього звернувся директор даного господарства з пропозицією, здійснювати охорону їх чотирьох складів, які огороджено та зачинено ворітьми з навісним замком, а йому за це буде надаватись сільськогосподарська продукція. Оскільки, він є пенсіонером, вдівцем та має двох дітей, він погодився. Тоді, директор господарства дав йому ключ від замка, яким зачинено ворота огородженої території складів. Він щодня навідувався до складів, і перший рік директор СФГ «Гвіса»з ним розрахувався, а потім припинив оплачувати йому за охорону складів і наприкінці 2010 року він поговоривши з директором повідомив, що припиняє їх охороняти. Так як, оплату за охорону складів в 2010 році з ним повністю не проведено, він з метою крадіжки, за вказаних обставин у обвинувальному висновку здійснив таємне викрадення вищевказаних виробів. Викрадене здавав на металобрухт, за що отримав кошти в сумі 300 грн. У вчиненому розкаявся.

Оскільки, в судовому засіданні обвинувачення ніким не оспорювались, вони визнані судом доведеними.

На підставі ч.3 ст.299 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового розгляду, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнане недоцільним.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням в сховище, доведена.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Підсудний вчинив навмисний злочин, який згідно ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, вдівець, має 2-х дітей, пенсіонер за віком, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, категорії 2, раніше не судимий. (а.с.64-68)

На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. (а.с.70, 72)

Обставинами, що помякшує покарання ОСОБА_1 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу підсудного, наявність обставин, що помякшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбуття покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст.321-324, 333-335 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 від відбуття покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням відповідно до ст.76 КК України обовязку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та періодично зявлятися в ці органи для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_1 на період апеляційного оскарження вироку залишити попередній підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції протягом 15 діб, з дня його проголошення.

Суддя Світловодського міськрайонного

суду Кіровоградської області ОСОБА_2