справа № 166/1013/15-к
провадження №1-кп/166/59/15
ВИРОК

іменем України

03 листопада 2015 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих, цивільних позивачів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого, цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000192 від 28.06.15 про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною вищою освітою, одруженого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України,

встановив:

ОСОБА_8 28 червня 2015 року біля 12 години, перебуваючи у коридорі першого поверху двохповерхового багатоквартирного житлового будинку, що на АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, які виникли під час суперечки з ОСОБА_5 , умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, чим спричинив легке тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці нижньої повіки лівого ока.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 того ж дня близько 12 години, перебуваючи у тому ж місці, на грунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_6 , що виникли під час сварки та заподіяння тілесних ушкоджень її чоловікові ОСОБА_5 , умисно завдав ОСОБА_6 один удар ліктем правої руки в ліву частину її обличчя, у зв`язку з чим потерпіла вдарилась правою частиною голови в стіну коридору. Такими діями ОСОБА_8 завдав потерпілій фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений вини у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав. Показав, що він та потерпілі сусіди, проживають у двоповерховому будинку, він із сім`єю на І поверсі, потерпілі на другому. Між ними постійно виникають конфлікти з приводу користування загальним коридором, що перед сходами на ІІ поверх. 28 червня 2015 року в підобідню пору він з сином ОСОБА_9 на руках та дружиною ОСОБА_10 виходили із квартири. Бащук ОСОБА_11 , сусідка з ІІ поверху, затіяла сварку із його дружиною, бо ОСОБА_12 виставила із будинку велосипед та іграшки, що належали його сім`ї. Підійшовши ближче, побачив, як до них спустився ОСОБА_13 та став шарпати його дружину, взявши її за руки, плечі. ОСОБА_12 стояла на сходах і голосно кликала свого чоловіка. На її крик прийшли ОСОБА_14 , ОСОБА_15 син потерпілих, ОСОБА_16 . Показав, що він правою рукою відштовхнув ОСОБА_17 від своєї дружини. ОСОБА_14 схопив його за праву руку, наніс декілька ударів, став душити за шию. ОСОБА_5 схопив його в захват за шию і повалив на землю. Бачив, як його дружина ОСОБА_18 намагалася стягнути когось із нього, але її також побили. Згодом спустилася із ІІ поверху ОСОБА_6 і нанесла йому 2-4 удари в обличчя (причиною вважає придбання ним квартири у цьому будинку), нігтями зачепила обличчя свого чоловіка, від чого його кров скапувала йому на обличчя. Він ОСОБА_5 не бив. ОСОБА_18 завела дітей у

квартиру, а ОСОБА_12 і ОСОБА_6 тримали скляні двері з коридора до квартир першого поверху, перешкоджаючи дружині зайти в коридор. Після того, як ці жінки відпустили двері, звідти вибігла його дружина шукати наймолодшого сина ОСОБА_19 , який залишався на місці конфлікту. Бачив, як у дверях своєї квартири, що на І поверсі, стояла ОСОБА_20 . Чув, як дружина телефонувала в місцеву міліцію, не додзвонившись туди, зателефонувала до своєї сестри, щоб та викликала працівників міліції. Згодом усі вийшли на вулицю. Приблизно через 40 хвилин приїхали працівники райвідділу міліції. Спочатку опитали ОСОБА_21 та ОСОБА_12 , пізніше його. Після відібрання пояснень у ОСОБА_21 слідчий запропонував йому піти до ОСОБА_21 і дати грошей на ліки, бо, нібито, ОСОБА_6 почувала себе дуже погано. Він піднявся у квартиру потерпілих, ОСОБА_6 лежала на дивані, однак син ОСОБА_22 вигнав його із квартири. Визнав, що зняв двері, що відділяють перший коридор від коридору сходового майданчика.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень доводиться наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_6 показала, що 28 червня 2015 року близько 12 години вона зустрілася із ОСОБА_12 на сходовій клітці, остання виводила якийсь велосипед із майданчика, що перед сходами на ІІ поверх. Через скляні двері, що відділяли вхідний коридор від квартир І поверху, вибігли ОСОБА_8 і його дружина й схопили ОСОБА_12 , однак та вирвалася. Тоді обвинувачений зірвав двері, що відділяли вхідний коридор від сходового майданчика, що веде до квартир ІІ поверху. На питання її чоловіка ОСОБА_5 , який вийшов із квартири на крики, для чого він це зробив, ОСОБА_8 , перебуваючи в коридорі сходовому майданчику, ударив його в ліву сторону обличчя. Після цього ОСОБА_8 підбіг до неї і ліктем правої руки наніс удар їй в обличчя, від чого вона похитнулася, вдарилася головою об стіну та, на мить втративши свідомість, відчувши потемніння в очах, присіла під стіною між скляними дверми та дверною проймою, звідки ОСОБА_8 зняв двері. До неї підійшла ОСОБА_12 й допомогла їй піднятися. Згодом побачила, як її чоловік в першому загальному коридорі утримував лежачого на землі ОСОБА_8 за шию, доки останній не заспокоївся. Пізніше обвинувачений приходив до неї в квартиру, але вона сказала, що буде звертатися в міліцію. Чула, як у присутності працівників міліції, ОСОБА_8 стверджував, що заяву в міліцію писати не буде, бо його не били. Показала, що 30 червня звернулася в місцеву лікарню, за направленням міліції до експерта, однак видимих ознак удару не було. Оскільки погано себе почувала, 30 червня звернулася у лікарню й була госпіталізована у неврологічне відділення з діагнозом «Вегето-судинна дистонія, криз».

Показання потерпілої про механізм заподіяння їй удару обвинуваченим узгоджуються із даними слідчого експерименту від 14.07.15 (а.к.п.18-20).

Із показань потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що близько 12 години 28 червня цього року, почувши крики із сходів, вийшов із квартири й побачив, як ОСОБА_8 , знявши двері між вхідним коридором і коридором-сходовим майданчиком, несе їх. На його питання, що він робить, обвинувачений поставив двері та наніс йому удар правою рукою зверху вниз в ліву сторону обличчя. Він запитував у присутніх в коридорі ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , чи будуть ті свідчити проти ОСОБА_8 , бо він має намір звертатися із заявою в міліцію, на що ті погодилися. У відповідь обвинувачений нецензурно вилаявся в його адресу. Тоді ж ОСОБА_8 ліктем лівої руки ударив в обличчя його дружину, яка стояла біля дверного пройому, з якого обвинувачений зняв двері. Від удару дружина вдарилася об стіну та сповзла на землю, їй допомагала ОСОБА_23 . Запобігаючи подальшій агресії з боку обвинуваченого, щоб заспокоїти його, він узяв останнього в захват ззаду за потилицю, таким чином знерухомивши, поклав на землю. Пізніше вийшли на вулицю він, ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 . За викликом ОСОБА_12 приїхали працівники міліції, які спочатку опитали ОСОБА_26 , запитали у нього ( ОСОБА_5 ) чи будуть вони примирятися, на що він заперечив з огляду на незадовільний стан його дружини. Тоді працівники міліції разом із ОСОБА_8 піднялися до їх квартири, дружина лежала на дивані, тримаючись за голову. На його питання до ОСОБА_8 , чому той вдарив його дружину, останній відповів : «Чого вона там стояла?».

Аналогічні даним у суді показанням показання дав ОСОБА_5 , у тому числі про механізм завдання йому удару, у ході слідчого експерименту, проведеного 14 липня 2015 року (а.к.п.50-52).

Свідок ОСОБА_27 показала, що вона проживає на ІІ поверсі будинку АДРЕСА_2 . 28 червня цього року вона спустилася на І поверх будинку, де на сходовому

майданчику побачила велосипед, якого мала намір вивести у загальний коридор - перший з вулиці. Із квартири вискочили ОСОБА_18 і ОСОБА_8 , останній схопив її за руку, хотів затиснути в кутку, але побачив ОСОБА_28 . Вона вирвалася, стала кричати, кликати на допомогу. ОСОБА_8 зняв двері, що відмежовували загальний коридор та коридор-підсходовий майданчик. У зв`язку з цим ОСОБА_5 зробив обвинуваченому зауваження, у відповідь - ОСОБА_8 ударив ОСОБА_5 правою рукою під ліве око. Свідками цього були ОСОБА_16 , ОСОБА_29 . ОСОБА_18 тоді на коридорі не було. Вона, перебуваючи біля сходів, бачила, як ОСОБА_8 ударив ліктем ОСОБА_30 в обличчя, яка перебувала біля скляних дверей і дверною проймою, звідки обвинувачений зняв двері. Від удару та присіла, а вона, підійшовши до неї, допомогла їй піднятися. Зазначила, що, можливо, й тоді підперли частину скляних дверей, за якими стояла ОСОБА_18 . Потерпіла пішла у свою квартиру, вона і ОСОБА_16 допомагали їй у цьому. Після приїзду працівників міліції чула, як ОСОБА_8 казав, що заяву в міліцію подавати не буде, бо його не били.

Із показань свідка ОСОБА_31 вбачається, що 28 червня 2015 року в підобідню пору вона вийшла з квартири на крики ОСОБА_12 і ОСОБА_6 . Побачила ОСОБА_8 , який зняв двері між загальним коридором і сходовим майданчиком на ІІ поверх. Одразу ж спустився ОСОБА_5 , зробив обвинуваченому зауваження. Перебуваючи на підсходовому майданчику І поверху, ОСОБА_8 кулаком правої руки наніс ОСОБА_5 удар у ліву частину обличчя. Потерпілий спитав у присутніх, чи будуть вони свідчити про побиття його ОСОБА_8 , на що всі погодилися. Піднімаючись на ІІ поверх, з майданчика І поверху обернулася і побачила, як ОСОБА_8 ліктем ударив ОСОБА_6 , яка перебувала між скляними дверима та дверною проймою, в ліву частину обличчя, від чого та присіла. ОСОБА_5 схопив обвинуваченого за шию і повалив на землю. Вона допомогла ОСОБА_12 завести потерпілу в квартиру. Працівники міліції пропонували ОСОБА_8 вибачитися перед ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_32 показав, що того дня вибіг на крики з квартири на сходи між ОСОБА_33 та ІІ поверхами, де побачив ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , свою дружину та ОСОБА_34 . Чув, як ОСОБА_5 питав у присутніх, чи всі бачили як ОСОБА_26 його ударив. У ОСОБА_5 бачив кров під лівим оком, хоча очевидцем нанесення такого ушкодження не був. Спустився на І поверх, побачив, як обвинувачений ліктем правої руки ударив ОСОБА_6 в обличчя. ОСОБА_5 підбіг до ОСОБА_8 , останній замахнувся на потерпілого, однак він ( ОСОБА_32 ) схопив того за руку, а ОСОБА_35 повалив ОСОБА_8 на землю.

Такі показання потерпілих і свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_36 , які повністю узгоджуються між собою щодо послідовності й механізму завдання ударів ОСОБА_5 й ОСОБА_6 , місця розташування цих осіб, поведінки обвинуваченого, суд вважає достовірними.

Свідок ОСОБА_37 , слідчий СВ Ратнівського РВ УМВС України в області, показав, що 28 червня 2015 року в підобідню пору до Ратнівського райвідділу міліції надійшло два повідомлення про злочин: одне від потерпілих, інше з Ковельського міськвідділу, бо повідомлення про конфлікт у с.Замшани надійшло туди. Приїхали на місце події, коли конфлікт уже закінчився. Опитали потерпілих, обвинуваченого, очевидців. Оскільки ОСОБА_6 недобре себе почувала, запропонували ОСОБА_8 піднятися у квартиру ОСОБА_21 , щоб примирити їх. Однак виникла сварка, й ОСОБА_21 прогнали ОСОБА_8 з квартири. Обвинувачений писати заяви у райвідділ не хотів, бо казав, що у нього немає тілесних ушкоджень. Бачив у ОСОБА_5 синець під оком.

Аналогічні показання дали свідки ОСОБА_38 , дільничний інспектор міліції у с.Замшани, та оперуповноважений міліції у справах дітей, які виїжджали на місце події у складі групи.

Із показань потерпілих і свідків обвинувачення ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_36 вбачається, що свідки захисту ОСОБА_18 , неповнолітній ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 очевидцями заподіяння потерпілим ударів ОСОБА_8 не були.

Про це свідчать і показання самих свідків захисту. Так, свідок ОСОБА_18 показала, що того дня біля 12 години вона з чоловіком ОСОБА_42 мали намір йти до свекрухи. Вийшовши з квартири у під`їзд, побачили, як ОСОБА_12 викидає їх велосипед із сходового майданчика. ОСОБА_12 стала кликати сусідів із другого поверху. Так як її діти плакали, вона відвела їх у квартиру. Через деякий час хотіла вийти в загальний коридор через скляні двері, однак ОСОБА_6 і ОСОБА_12 підперли їх своїми тілами, щоб не впустити її у загальний коридор. Стоячи під дверима, вона

телефонувала до знайомої із сусіднього будинку, щоб та викликала міліцію.

Неповнолітній свідок ОСОБА_39 показав, що того дня він із батьками вийшов із квартири і побачив, як ОСОБА_12 викидає велосипед і іграшки його брата. Почалась сварка, він пішов додому. Його мама ОСОБА_18 також повернулася у квартиру, бо плакала його сестра.

Із показань свідка захисту ОСОБА_43 вбачається, що він, вийшовши із свої квартири, бачив конфлікт лише тоді, коли ОСОБА_8 лежав на спині на підлозі, зверху ОСОБА_5 тримав його за руки, біля них стояв ОСОБА_14 , а біля дверної пройми - ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_41 показала, що, стоячи у вхідних дверях своєї квартири, бачила лише свого чоловіка, який був у коридорі. Повернулася у квартиру, вдруге вийшла, коли всі уже були на вулиці. Очевидцем конфлікту не була.

Показання ОСОБА_18 і її сина про те, що вони бачили, як потерпілий ОСОБА_5 , його син ОСОБА_44 та ОСОБА_14 б`ють ОСОБА_8 , суд, діючи у межах пред`явленого обвинувачення, у даному провадженні не оцінює, оскільки предметом судового розгляду є дії ОСОБА_8 щодо потерпілих, які, як установлено судом, передували завершальному етапу конфлікту, в ході якого ОСОБА_5 , взявши обвинуваченого в захват за шию, повалив його на землю, а, зі слів ОСОБА_8 , вказані вище особи, нібито, його побили.

З цих же підстав, діючи у межах судового розгляду, суд не оцінює показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_18 про побиття останньої ОСОБА_5 .

Більш того, згідно із постановою слідчого СВ Ратнівського РВ УМВС України у Волинській області від 28 вересня 2015 року відкрите за заявою ОСОБА_18 кримінальне провадження №0000213 від 28.07.15 за ч.1 ст.125 КК України про заподіяння їй 28 червня 2015 року близько 12 години ОСОБА_5 тілесних ушкоджень було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Даних про скасування вказаної постанови стороною захисту не надано, такими відомостями суд не володіє.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №76 від 30.06.15 (а.к.п.47) в ОСОБА_5 в ділянці нижньої повіки лівого ока виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, і могло бути заподіяне за вказаних потерпілим обставин від дії тупого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, без відображення контактуючої поверхні останнього.

Згаданий висновок експерта про характер, локалізацію та ступінь тяжкості наявного у потерпілого тілесного ушкодження повністю узгоджуються з показаннями потерпілих, свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_45 .

Вищевказаний висновок експерта ОСОБА_46 , підтверджений ним у судовому засіданні, є достатньо обґрунтованим й сумнівів у суду не викликає.

Згідно із висновком експерта, наданого за результатами судово-медичної експертизи №75 від 08.07.15 (а.к.п.15), в потерпілої ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не виявлено.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_47 , підтвердивши свій висновок, показав, що вегето-судинна дистонія є хворобою не травматичного ґенезу, від удару виникнути не може.

Свідок ОСОБА_48 , лікар-невропатолог Ратнівської ЦРЛ показала, що потерпіла ОСОБА_6 звернулася до неї, як чергового лікаря, у знервованому стані, пояснюючи це конфліктом із обвинуваченим, в ході якого він завдав їй удару. Хвора скаржилася на погане самопочуття, поганий сон, втрату апетиту, головний біль, запаморочення, про втрату свідомості не казала, можливо, вказувала на потемніння в очах. У ході об`єктивного огляду хворої вона спостерігала у неї тремтіння тіла, рук, збудженість, стривоженість.. З огляду на повідомлену ОСОБА_6 інформацію та беручи до уваги установлену нею об`єктивну симптоматику вона встановила їй діагноз «Вегето-судинна дистонія, криз, гостра реакція на стрес».

Як вбачається із медичної картки стаціонарного хворого №3425, такий же діагноз установлено у ході стаціонарного лікування ОСОБА_6 у неврологічному відділенні Ратнівської ЦРЛ протягом 30 червня 06 липня 2015 року.

Із довідки Ратнівської ЦРЛ від 30.09.15 №1108/01.08/2-15 вбачається, що діагноз «Вегето-судинна дистонія» ОСОБА_6 був установлений вперше 30 червня 2015 року, тобто після звернення останньої до ЦРЛ з метою лікування, чим спростовуються твердження сторони захисту

про можливе виникнення такого захворювання на грунті якихось попередніх спадкових, хронічних хвороб.

Суд погоджується із висновком експерта щодо потерпілої та його показаннями про нетравматичний генезис такого діагнозу. Однак такий висновок і показання експерта не спростовують доказів обвинувачення про завдання ОСОБА_8 удару ОСОБА_6 , оскільки, на думку суду, діагноз «Вегето-судинна дистонія» хоча й не є безпосереднім наслідком удару, однак з урахуванням показань самої потерпілої та лікаря-невропатолога ОСОБА_48 був спричинений психотравмуючою ситуацією, що, як установлено судом на підставі вище досліджених доказів, виникла внаслідок завдання обвинуваченим удару, відтак фізичного болю потерпілій.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеним умисне заподіяння обвинуваченим на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень і кваліфікує такі дії за ч.1 ст.125 КК України, ОСОБА_6 з цих же мотивів умисне завдання удару, що завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, і кваліфікує такі дії за ч.1 ст.126 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, тяжкість яких є невеликою, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, утримує троє малолітніх дітей, з огляду на відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, приходить до висновку про необхідність і доцільність призначення останньому покарання у виді громадських робіт за кожне кримінальне правопорушення, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Потерпілі заявили цивільні позови до обвинуваченого, які обґрунтовують тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 щодо кожного із них їм заподіяна моральна шкода, яка полягає у спричиненні моральних та фізичних страждань, які зумовили короткочасні негативні зміни у їх житті. Вказали, що вони перенесли фізичний біль, емоційний стрес, які супроводжувалися почуттями образи, обурення, страху за своє та свого, відповідно, чоловіка, дружини, здоров`я, приниження гідності в присутності сусідів, тривоги, порушення звичайного способу життя.

Просять стягнути із обвинуваченого на користь кожного із них по 5 тисяч гривень моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачі позови підтримали з підстав, зазначених у заявах.

Відповідач позов не визнав, оскільки не вважає себе винуватим у вчиненні щодо потерпілих кримінальних правопорушень.

Позовні вимоги потерпілих підлягають до часткового задоволення.

Установлено, що внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_8 ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зазнали фізичного болю, душевних страждань, що згідно із ст.23 ЦК України дає їм право на відшкодування моральної шкоди, яку обвинувачений відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України зобов`язаний відшкодувати.

Враховуючи глибину душевних страждань обох потерпілих через ушкодження їх здоров`я на очах у члена сім`ї, стрес, хвилювання, приниження гідності в присутності сусідів, порушення звичного укладу життя, потреби ОСОБА_6 у лікуванні, з огляду на вимоги розумності і справедливості, грошове відшкодування моральної шкоди суд визначає в розмірі по 2000 грн кожному.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися, клопотань про їх обрання до суду не надходило, процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, та призначити йому покарання

-за ч.1 ст.125 КК України 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт,

-за ч.1 ст.126 КК України 155 (сто п`ятдесят п`ять) годин громадських робіт.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом частково складання покарань призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 160 (ста шістдесяти) годин громадських робіт.

Цивільні позови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 2000 (дві тисячі) гривень кожному.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Волинської області.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з моменту його проголошення апеляцій до Ратнівського районного суду.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1