АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-а-1014 Головуючий у 1-й інстанції ГЕРАСИМЕНКО Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючого судді Томилка В.П.

суддів: Ландаря О.В., Кисіля А.М.

з участю прокурора Антонова С.В.,

потерпілої ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві матеріали кримінальної справи за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи, засудженого ОСОБА_5 та адвоката в інтересах засудженого ОСОБА_4 на вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 9 липня 2010 року.

Даним вироком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець м. Зіньків Полтавської області, вул. Дзержинського,62, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працює, раніше судимий:

1/.24.02009 року Крюківським райсудом м. Кременчука за ч.1 ст. 309 до штрафу в сумі 1700 грвн.;

2/. 16.10.2009 року Ленінським райсудом м. Полтави за ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, -

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі; за ч.1 ст. 296 КК України на 2 роки обмеження волі; за ч.1 ст. 289 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_5 призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків остаточне покарання призначено у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 1700 гривень.

За ч.1 та ч.3 ст. 190 КК України ОСОБА_5 виправдано.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, українець, ІНФОРМАЦІЯ_5, одружений, на утриманні неповнолітня дитина, працює директором СФГ «Доля», проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимий: 26.01.2010 року Диканським райсудом Полтавської області за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу в сумі 900 гривень, -

визнаний винним та засуджений за ч.ч.1 ст. 366 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права займати керівні посади в підприємствах, установах і організаціях любої форми власності на 1 рік; за ч.3 ст. 358 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права займати керівну посади в підприємствах, установах і організаціях любої форми власності строком на 1 рік.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладено обовязок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

За ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 190; ч.5 ст.27, ч.3 ст. 190; ч.1 ст. 190; ч.3 ст. 190; ч.1 ст. 368 та ч.2 ст. 368 КК України ОСОБА_4 виправдано.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_2 4300 грвн. матеріальної та 50 000 грвн. моральної шкоди.

По справі вирішено питання речових доказі.

Згідно вироку суду 31 травня 2009 року близько 18 год. ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного спяніння в парку відпочинку «Форт» м. Зіньків Полтавської області на грунті грошового боргу наніс головою та руками зжатими в кулак по голові та тулубу ОСОБА_6, внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких настала його смерть.

29 липня 2007 року близько 23 год. ОСОБА_5 знаходячись на пляжі с. Власівска Зінківського району таємно заволодів мотоциклом «ІЖ-Юпітер», чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на суму 2 500 гривень.

30 жовтня 2007 року ОСОБА_4 будучи керівником СФГ «Доля» с. Бобрівник Зіньківського району на прохання ОСОБА_5 видав останньому довідку про заробітну плату для отримання кредиту в АБ «Полава-Банк». 5 листопада 2007 року ОСОБА_5 використавши дану фіктивну довідку отримав в банку кредит в сумі 4 700 гривень та придбав ноутбук.

В серпні 2008 року ОСОБА_4 повторно видав довідку про заробітну плату ОСОБА_5, який використовуючи фіктивну довідку отримав в Полтавській філії ВАТ АБ «Укргазбанк» кредит в сумі 90 780 гривень та придбав автомобіль.

6 грудня 2007 року ОСОБА_4 будучи службовою особою з метою отримання кредиту як фізична особа склав на своє імя довідку про заробітну плату та використавши її отримав в АБ «Полтава-Банк» кредит в сумі 3 900 гривень та придбав ноутбук.

В грудні 2007 року ОСОБА_4 будучи керівником СФГ «Доля» і будучи службовою з метою отримання кредиту склав неправдиві документи , зокрема фінансовий звіт субєкта малого підприємства та звіт про фінансові результати СФГ «Доля» та предявив їх в Полтавську філію ТОВ «Український промисловий банк», де отримав кредит в сумі 25 тис. доларів США та придбав квартиру.

В апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи, з внесеними змінами, ставиться питання про скасування вироку суду стосовно ОСОБА_4 у звязку з неправильно призначеним покаранням, так як засуджений інвалід 2 групи і йому не може бути призначено покарання у виді обмеження волі. Крім того, вважає за необхідне перекваліфікувати дій ОСОБА_4 по епізодам підроблення довідок про заробітні плати з ч.1 ст. 366 на ч.2 ст. 358 КК України, так як довідка про зарплату не є офіційним документом, призначивши за даною статтею покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, ч.1 ст. 366 КК України по епізоду службового підроблення офіційного документу та ч.3 ст. 358 КК України як використання підробленого документа до покарання у виді штрафу із позбавленням права займати керівні посади.

В апеляції захисника в інтересах ОСОБА_4 ставиться питання про зміну вироку суду в частині призначення додаткового покарання посилаючись на те, що засуджений є власником і керівником фермерського господарства, а тому позбавлення права займати керівні посади не дозволить працювати та виплачувати кредити.

В апеляції засудженого ОСОБА_5 ставиться питання про скасування вироку суду посилаючись на те, що суд не взяв до уваги обставин нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6, так як потерпілий сам спровокував бійку, умислу на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 у нього не було. Вважає за необхідне справу направити на додаткове розслідування, в ході якого точно відтворити події злочину стосовно загиблого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ прокурора, який підтримав апеляцію з внесеними змінами, вислухавши адвоката про необхідність зміни вироку суду в частині призначення додаткового покарання; засудженого ОСОБА_5, який вважає за необхідне зясувати всі події нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6; засудженого ОСОБА_4, який звернувся до суду з проханням застосувати стосовно нього акт амністії, думку потерпілої, яка просить вирок суду стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та адвоката підлягають до часткового задоволення, а апеляція засудженого ОСОБА_5 до задоволення не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені зазначених у вироку злочинних дій підтверджується зібраними у справі та перевіреними у судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Так, сам засуджений ОСОБА_5 як в ході досудового так і судового слідства не заперечував факту виникнення конфлікту з ОСОБА_6, в ході якого він умисно наносив удари головою та кулаками в область голови потерпілого, вказуючи при цьому час і місце події, причини виникнення бійки та механізм нанесення тілесних ушкоджень.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 підтверджується сукупністю зібраних по справі, вірно оцінених та обгрунтовано покладених в основу вироку доказів, зокрема :

-показаннями потерпілої ОСОБА_2 про те, що їй повідомили про те, що син перебуває у парку відпочинку, а потім передзвонили і сказали, що сина забрали в лікарню де він помер;

-показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Цимощук, Шатрової про виникнення конфлікту між засудженим та потерпілим із за боргу та обставин нанесення ОСОБА_5 ОСОБА_2 ударів в область голови,

-висновок судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_2, згідно якого у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток черепу, забій головного мозку, перелом кісток носа та інші, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Причиною смерті стала черепно-мозкова травма, перелом кісток черепа.

-даними протоколу відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_5, згідно яких засуджений вказав на механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2.

-висновком додаткової судово-медичної експертизи про відповідність показань засудженого про механізм нанесення тілесних ушкоджень обєктивним даним судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_2.

-висновками імунологічних експертиз.

Вся сукупність зібраних по справі доказів була ретельно проаналізована судом, що дало можливість дійти до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в умисному нанесенні ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть.

Кваліфікація дій засудженого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 121 КК України є правильною.

Посилання засудженого ОСОБА_5 на неповноту досудового слідства по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 колегією суддів вважаються такими, що не заслуховують на увагу, оскільки по справі проведені всі передбачені кримінально-процесуальним законом слідчі дії, направлені на повне, всебічне і обєктивне встановлення всіх обставин справи.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у інших інкримінованих йому злочинних діяннях та кваліфікація його дій за злочини за якими він визнаний винним учасниками судового розгляду не оспорюються, а тому колегією суддів, відповідно до ст. 365 КПК України, не перевіряються.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд врахував всі загальні засади призначення покарань, передбачених ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких відносяться до тяжких; дані про його особу засудженого, який раніше не судимий та обставини, що обтяжують і помякшують його покарання, а тому колегія суддів вважає, що засудженому ОСОБА_5 призначено необхідне й достатнє покарання для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_4 ґрунтується на доказах, які зібрані в установленому законом порядку та повно і всебічно перевіреними в судовому засіданні і учасниками судового розгляду не оспорюється.

Диспозиція ст.. 366 КК України передбачає внесення службовою особою завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу.

Офіційними документами є лише такий документ, який засвідчує факти, що мають юридичне значення, тобто такі, які породжують, змінюють або припиняють певні правовідносини.

Довідка про заробітну плату не має будь-якого юридичного значення, тому офіційним документом щодо ст. 366 КК України, не являється, у звязку з чим колегія суддів вважає за необхідне перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_4 по епізодах підроблення довідок про заробітну плату із ст. 366 на ст. 358 ч.2 КК України, як підроблення документа, що видається підприємством, вчиненого повторно, залишивши при цьому кваліфікацію дій ОСОБА_4 по епізоду підробки фінансового звіту за ч.1 ст. 366 КК України та за використання завідомо підробленого документу за ч.3 ст. 358 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, повністю визнав себе винним та сприяв розкриттю злочинів, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, вчинив злочин середньої тяжкості, являється інвалідом 2 групи, у звязку з чим, відповідно до ст. 61 КК України, призначення покарання у виді обмеження волі неможливе, а тому колегія суддів вважає за необхідне при призначені засудженому покарання перейти до іншого менш суворого покарання, чим передбачено законом, а саме штраф.

Відповідно до довідки сільського голови та копії свідоцтва про народження засуджений ОСОБА_4 має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_7, стосовно якої не позбавлений батьківських прав, засуджений за злочин середньої тяжкості.

Згідно пункту «в» ст.1 Закону України « Про амністію» від 25 грудня 2008 року особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності мають дітей , яким не виповнилось 18 років, та засуджені за злочини, які не є тяжкими, звільняються від покарання.

За таких обставин колегія суддів, враховуючи прохання засудженого на застосування акту амністії, вважає за необхідне звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного як основного так і додаткового покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи, та захисника в інтересах засудженого ОСОБА_4 частково задовольнити.

Апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 9 липня 2010 року стосовно ОСОБА_4 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_4 по епізодах підроблення довідок про заробітну плату з ч.1 ст. 366 на ч.2 ст. 358 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в сумі 1 000 гривень.

За ч.1 ст. 366 та ч.3 ст. 358 КК України помякшити визначене ОСОБА_4 покарання та призначити у виді штрафу: за ч.1 ст. 366 КК України у виді штрафу в сумі 800 гривень з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах строком на 1 рік, за ч.3 ст. 358 КК України до штрафу у сумі 600 гривень.

Згідно ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у виді штрафу в сумі 1000 гривень з позбавленням права обіймати керівні посади на підприємствах строком на 1 рік.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України « Про амністію» від 25 грудня 2008 року ОСОБА_4 від призначеного основного і додаткового покарання звільнити.

В іншій частині вирок Зіньківського районного суду Полтавської області від 9 липня 2010 року стосовно ОСОБА_4 та цей же вирок стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни.

С У Д Д І :

ОСОБА_1. ОСОБА_10. ОСОБА_11.