Справа № 357/8964/14-к
1-кп/357/556/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2014 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури м.Біла Церква ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 обвинувальний акт, який надійшов 27.06.2014 року від прокурора прокуратури м.Біла Церква у кримінальному провадженні №0001115 від 02.03.2014 року щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острів, Рокитнянського району, Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого,на утриманні має малолітню дочку, працюючого водієм МПП «Діліжанс», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , запобіжний захід не обирався, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02 березня 2014 року близько 05 години 55 хвилин водій ОСОБА_10 , керуючи технічно-справним автобусом марки «Мерседес Бенц 811Д» д.н.з. НОМЕР_2 по проспекту Князя Володимира м. Біла Церква Київської області від вул. Шевченка в напрямку до вул. Леваневського, неподалік буд. №1по вул. Гризодубової порушив вимоги п.п 1.2, 1.3,1.5, 2.3(б),11.2, 12.1,12.3 Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, проявив неуважність та безпечність, не рухався ближче до правого краю проїзної частини, та виявивши, що на смугу руху керованого ним автобуса із зустрічної смуги виїхав автомобіль «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , не вірно оцінив дорожню обстановку, не відповідно відреагував на її зміну, не вжив заходів для зменшення швидкості, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_11 , який повністю повернувся на свою смугу руху, внаслідок чого водій ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа; субарахноїдального крововиливу, крововилив в шлуночкову систему головного мозку; субдуральної гематоми; розмізчення головного мозку; перелом 1 ребра справа; синці, садна на голові; садна на тілі.

Смерть ОСОБА_11 , 1990 року народження, настала від перелому кісток склепіння та основи черепа з дифузною травмою головного мозку. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя, та мають прямий причинно-наслідковий зв`язок з настанням смерті ОСОБА_11 .

Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3(6), 11.2, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину і показав суду, що дійсно, 02 березня 2014 року під час руху на мікроавтобусі зі швидкістю близько 50 км/год. помітив автомобіль, як потім виявилось потерпілого ОСОБА_11 , який виїхав на його смугу руху, а тому він, вважаючи, що відбудеться зіткнення, невірно оцінив дорожню обстановку, не загальмував, а виїхав в свою чергу на смугу зустрічного руху через розділювальну смугу руху, де сталось зіткнення. У вчиненому розкаюється, відшкодував потерпілим завдану їм шкоду в сумі 100000 грн.. В даний час обвинувачений повністю усвідомив наслідки вчиненого.

У скоєному ОСОБА_10 розкаюється, звернувся до суду з письмовою заявою, просить застосувати щодо нього вимоги ст.1 п.»в» Закону України «Про Амністію в 2014 році», так як на утриманні має малолітню дочку ОСОБА_12 , 2007 року народження, відносно якої не позбавлений батьківських прав, просить закрити провадження у справі.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_10 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд з врахуванням позиції обвинуваченого прийшов до висновку щодо недоцільності дослідження доказів щодо обставин вчинення ДТП обвинуваченим, які ніким не оспорюються.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 в судовому засіданні відмовились від заявлених позовних вимог до обвинуваченого та МПП «Діліжанс», цивільного співвідповідача у кримінальному провадженні з мотивів того, що обвинувачений та його роботодавець повністю відшкодували завдану з їх вини моральну шкоду потерпілим, а тому вони не заперечують щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію». Про обставини ДТП їм не було нічого відомо аж до розгляду справи судом.

Представник цивільного відповідача, МПП «Діліжанс» за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію».

Допитавши обвинуваченого, потерпілих, заслухавши представників потерпілих, відповідача, заслухавши обвинувальну промову прокурора, промову захисника, оглянувши та дослідивши письмові докази в кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку та вважає, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми умисними діяннями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_10 раніше не судимий, одружений, на утриманні має малолітню дитину, працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в Білоцерківському психоневрологічному диспансері не перебуває.

У скоєному ОСОБА_10 чистосердечно розкаюється наведену обставину суд вважає такою, що пом`якшує відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_10 судом не встановлено.

Враховуючи наведене, особу обвинуваченого, який є молодим, фізично здоровим чоловіком, суд вважає що для виправлення та перевиховання ОСОБА_10 йому слід призначити покарання в межах санкції ст.286 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортними засобами та звільнити обвинуваченого від відбування покарання згідно ст.1п.»в» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, так як кримінальне правопорушення вчинене ним до набрання чинності зазначеним законом, не являється особливо тяжким кримінальним правопорушенням вчиненим з необережності, ОСОБА_10 є особою, не позбавленою батьківських прав, який на день набрання чинності цим Законом має дочку ОСОБА_12 , якій не виповнилося 18 років, а тому маються підстави для звільнення ОСОБА_10 від відбуття покарання згідно ст. 1 п.В Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року.

Згідно ст.1 п.»в» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Відповідно до ст.9 виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Суд вважає безпідставними заявлені вимоги обвинуваченим про необхідність закриття кримінального провадження згідно Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки зазначеним законом не передбачений порядок закриття кримінального провадження під час розгляду справи судом по суті.

Судові витрати в сумі 2455,88 грн. за проведення криміналістичних експертиз слід стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КІІК України, ст.1 п.В, ст.9 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням прав керування транспортними засобами на 2 роки.

Згідно ст.1 п.»В» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного йому покарання.

Судові витрати в сумі 2455,88 грн. за проведення криміналістичних експертиз стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1