Номер провадження: 11-кп/785/120/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м.Одеси від 06 листопада 2015 року по кримінальному провадженню №0001740, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Владиславка Добровеличківського району Кировоградської області, українець, громадянин України, не одружений, офіційно не працює, має середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-12.09.1990 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.2 ст.140 КК України (в ред.1960 року) до 1-го року 1-го місяця виправних робіт, з відрахуванням 15 % заробітку до державного бюджету;

-23.03.1992 року Іллічівським міським судом Одеської області за ст.ст.25-1, 43, ч.2 ст.140 КК України (в ред.1960 року) до 2-ох років 5-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна;

-03.08.1993 року Іллічівським міським судом Одеської області за ст.ст.42, ч.3 ст.81, ч.2 ст.140 КК України (вред.1960 року) до 5-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-01.10.1998 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.1 ст.215-3 КК України (в ред. 1960) до 2-ох років позбавлення волі;

-29.11.1999 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.3 ст.81, ч.ч.2,3 ст.140 КК України (в ред.1960 року) до 6-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-24.05.2005 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.2 ст.307, ч.1 ст.315, ч.1 ст.317 КК України до 5-ти років 2-ох місяців позбавлення волі;

-27.10.2010 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-ох років позбавлення волі;

-12.11.2013 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.263, ч.2 ст.300, ст.70 КК України до 3-ох років позбавлення волі з конфіскацією відеопродукції, що пропагандує культ насильства та жорстокості,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 06 листопада 2015 року ОСОБА_7 визнаний виним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 12 листопада 2013 року та остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнаний виним в тому, що він 24 березня 2015 року о 06:30 годині перебуваючи на території прогулянкового двору дільниці ресоціалізації №7 ОВК УДПСУ в Одеській області №14, розташованої за адресою: м.Одеса, вул.Краснова, 2-а, знайшов на землі один поліетиленовий пакет, в якому знаходились два пакети білого кольору, що містять суху, подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яку він впізнав, як наркотичний засіб «канабіс». Після цього, ОСОБА_7 будучи неодноразово судимим та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, раніше вчинивши злочини, передбачені ст.ст.307, 317 КК України, умисно та з корисливих мотивів, поклав вказані пакети з речовиною, яка згідно висновку експерта №670 від 21 травня 2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений «канабіс», загальна маса якого у висушеному стані становить 11,29 грама, до лівої кишені куртки, в яку був одягнений, тим самим незаконно придбав його та зберігав для особистого вживання буз мети збуту.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд призначаючи покарання не врахував в якості обставини, яка пом`якшує покарання тяжкий стан його здоров`я, оскільки ОСОБА_7 хворіє на туберкульоз. До того ж обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що він не мав умислу на незаконне зберігання наркотичного засобу, оскільки йому не було відомо про те, що в знайдених ним поліетиленових пакетах знаходилась наркотична речовина «канабіс», та він мав намір повідомити про свою знахідку адміністрацію колонії, проте не встиг цього зробити.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення та просила залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч.3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З журналу судового засідання та технічного звукозапису вбачається, що головуючий суддя роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 та іншим учасникам процесу наслідки розгляду кримінального провадження за скороченою процедурою в порядку ч.3 ст.349 КПК України і що в такому разі обвинувачений буде позбавлений можливості оскаржувати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, а сам ОСОБА_7 не заперечував проти такого розгляду.

За таких обставин, відповідно до положень ч.2 ст.394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Враховуючи дану норму Кримінального процесуального закону, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину не можуть бути оскаржені під час апеляційного розгляду кримінального провадження і апеляційним судом не переглядаються.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст.ст.307, 317 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні ОСОБА_7 покарання, відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. До обставини, що обтяжує покарання суд врахував рецидив злочинів.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність призначення йому більш м`якого покарання, оскільки останній раніше вісім разів притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі і за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі вчинив новий злочин.

Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, явне небажання стати на шлях виправлення та вести законослухняний спосіб життя, а тому на думку апеляційного суду його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Щодо пом`якшуючих покарання обставин, на які обвинувачений посилався в апеляційній скарзі, то всі вони були враховані судом при ухвалені вироку.

При цьому суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.309 КК України, яке на думку апеляційного суду відповідає особі винного та характеру вчинених протиправних дій і є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, у зв`язку із чим відсутні підстави для його скасування або зміни.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2015 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.309 КК України - залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 18 червня 2015 року по 17 серпня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4