477/816/15-к 17.08.2015
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
«17» серпня 2015 року м. Миколаїв
Суддя апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши питання про прийняття судом апеляційної інстанції
апеляційних скарг представника потерпілих ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 липня 2015 року, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого за ст.ст. 122 ч.1, 125 ч.2 КК України,
встановив:
Як вбачається з поданої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 , його вимоги містять протиріччя та не є конкретними, з огляду на наступне.
Обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. З цього приводу наводить доводи та зазначає, що така невідповідність вплинула на вирішення питання про його винуватість та на визначення міри покарання. Але ж, апелянт конкретно не зазначає, чи погоджується він з висновками суду в частині визнання його винним за ст.ст. 122 ч.1, 125 ч.2 КК України, а якщо ні, то яку правову кваліфікацію його дій вважає вірною.
Крім того, апелянт зазначає про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, оспорює вид та розмір покарання. В той же час, не висловлює конкретну вимогу, та не наводить жодних доводів, чи згоден він зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч.1 ст. 408 КПК України вищезазначені обвинуваченим підстави тягнуть зміну вироку.
Однак, в резолютивній частині обвинувачений просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Отже, вимоги апелянта підлягають уточненню.
Також, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції безпосередньо не дослідив надані потерпілими довідки про їх витрати на лікування. Оспорює розмір цих витрат. Разом з тим, апелянт конкретно не зазначає, чи визнає він цивільний позов про стягнення майнової та моральної шкоди, в якому розмірі, а якщо не визнає, то з яких підстав.
Що стосується апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_2 , то апелянт оспорює розмір стягнення, який визначений судом в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Однак апелянт не наводить обставини, які, на його думку, слід враховувати при визначенні розміру стягнення при ухваленні нового вироку, про що просить апелянт.
Тому позиції апелянтів є не конкретними, і за таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 399 КПК України, апеляційні скарги слід залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.
Керуючись ст. 399 ч. 1 КПК України, суддя, -

постановив:
Апеляційні скарги представника потерпілих ОСОБА_2 та обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 08 липня 2015 року відносно ОСОБА_3 залишити без руху.
Встановити 5-денний строк з дня отримання копії ухвали обвинуваченим ОСОБА_3 та представником потерпілих ОСОБА_2 для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.
У разі неусунення недоліків апеляційної скарги в установлений строк, апеляційна скарга буде повернена.
Копію ухвали невідкладно надіслати обвинуваченому ОСОБА_3 та представнику потерпілих ОСОБА_2 .
Суддя