АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0003406 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_12 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003406 по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому відомості, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_11 , є неконкретним, а саме, по епізоду таємного викрадення чужого майна, вчиненого 05.05.2015 року о 19 год. за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 76, не вказана вартість викраденого майна, що є порушенням права ________________________________________________________________________
Справа №11-кп/796/1901/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_13
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
обвинуваченого на захист.

Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який долучений до обвинувального акту, не зазначено таке процесуальне рішення як складання обвинувального акту, а також не відображено чи були проведені такі процесуальні дії як повідомлення сторонам про закінчення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування та відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_12 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту, суд прийшов до хибного висновку, що не зазначення вартості викраденого майна є безпосередньо порушенням права на захист обвинуваченого, оскільки таким воно не визнається ні в межах КПК України, ні відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві».

Водночас, обвинувальний акт містить в собі всі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, а його повернення із вказаних судом підстав суперечить вимогам ст. 314 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинувачених, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Згідно вказаної норми Закону, обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частина 1 статті 91 КПК Українипередбачає, що в кримінальному провадження підлягають доказуванню серед іншого подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Тобто формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акта, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення, висунутого ОСОБА_11 , а саме - по епізоду таємного викрадення чужого майна, вчиненого 05.05.2015 року, слідчим зазначено зокрема, що ОСОБА_14 05.05.2015 року о 19 год., маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів, прибув до будинку АДРЕСА_1 , де піднявшись на 11 поверх здійснив крадіжку велосипеду марки «ARDIS», світло-зеленого кольору, який належав ОСОБА_15 , після чого залишив місце скоєння злочину. Після цього, 06.05.2015 року ОСОБА_14 , прибув до ломбарду «Оскар», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Заболотного, 20-а, де за допомогою паспорту громадянина України на своє ім`я здав викрадений велосипед та отримав за нього кошти у сумі 400 гривень, якими розпорядився на свій розсуд.

Отже, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, висунуте ОСОБА_11 по епізоду таємного викрадення чужого майна, вчиненого 05.05.2015 року, яке за змістом є аналогічним викладу фактичних обставин в цій частині, свідчить про те, що слідчим проігноровані вимоги ст.ст. 91, 291 КПК України, оскільки не зазначено розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що є обов`язковим для складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України.

А відтак, як вірно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, прокурором допущено визначення неконкретного обвинувачення ОСОБА_11 ,що суперечить загальним засадам кримінального провадження, у тому числі й забезпеченню права на захист, яке знаходить свій прояв не лише у наданні обвинуваченому можливості мати захисника, а й можливості реалізувати інші надані йому права, зокрема - право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

За викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, і вважає обґрунтованим рішення про повернення його прокурору для усунення недоліків, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції також правильно вказав і на ту обставину, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено таке процесуальне рішення, як складення обвинувального акту, а також не відображено чи були проведені такі процесуальні дії, як повідомлення сторонам про закінчення досудового розслідування, надання доступу до матеріалів досудового розслідування та відкриття сторонам матеріалів кримінального провадження.

За змістом ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємним додатком до обвинувального акту. Згідно ст. 109 КПК України, реєстр досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використанні в розслідуванні джерела доказів. Реєстр повинен містити вичерпний перелік процесуальних дій, які проводилися в кримінальному провадженні, та реквізити прийнятих процесуальних рішень.

Однак, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, оскільки в реєстрі не відображено повних відомостей про прийнятті процесуальні дії та рішення під час досудового розслідування.

З огляду на очевидні недоліки обвинувального акта та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, що наведені вище, посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, є безпідставними, а відтак апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_12 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року, якою повернуто прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - без змін.

Судді:

____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3