Справа № 666/5620/14-к
Провадження № 1-кс/666/624/14
У Х В А Л А
Іменем України
12.08.2014 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Херсона ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого прокуратури Дніпровського району м. Херсона юриста третього класу ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження №0000047 внесеного до ЄРДР 06.03.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , звернувся до суду із зазначеною скаргою в інтересах ОСОБА_5 , посилаючись на ті обставини, що в провадженні прокуратури Дніпровського району м. Херсона знаходилися матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру судових розслідувань за № 0000047 від 06.03.2013 року за фактом неправомірних дій співробітників Херсонського СІЗО по відношенню до слідчого арештованого ОСОБА_6 .
Старшим слідчим прокуратури Дніпровського району м. Херсона ОСОБА_3 18.07.2013 року закрито вищевказане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Херсонського СІЗО складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.
Не погоджуючись із вказаною постановою, подано відповідну скаргу.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона від 05.08.2013 року у справі № 666/4691/13-к вищевказана скарга задоволена, постанова про закриття кримінального провадження скасована.
Не виконавши жодної слідчої дії після скасування Дніпровським районним судом м. Херсона постанови про закриття кримінального провадження, старшим слідчим прокуратури Дніпровського району м. Херсона ОСОБА_3 постановою від 15.08.2013 року повторно закрито вищевказане кримінальне провадження.
Вважає вищезазначену постанову незаконною та необгрунтованою із наступних підстав.
З постанови про закриття провадження вбачається , що 24.02.2010 року ОСОБА_6 був вдруге доставлений до Херсонського СІЗО із випискою з приймального відділення клінічної лікарні Дніпровського району м. Херсона, наданою лікарем приймального відділення ОСОБА_7 , в якій було відображено можливість перебування ОСОБА_6 в умовах СІЗО, на підставі чого останній поміщений до вказаної установи."
Слідчому неодноразово вказувалося на те, що вказаний висновок лікаря було зроблено 13.02.2010 року, тобто до виявлення захворювання ОСОБА_6 фельдшером медичної частини Херсонського слідчого ізолятора та складання ним відповідного акту № 294.
Достовірність вказаної довідки слідчим не перевірено. Дана довідка не містить дати, місця складання, не встановлено, чи взагалі працював лікар, що її видав у клінічній лікарні Дніпровського району м. Херсона.
Тобто посадові особи СІЗО достовірно знали про діагнози потерпілого, його поганий стан здоров`я та про необхідність стаціонарного лікування ОСОБА_6 , яке останньому забезпечено не було.
Крім цього в довідці, на яку посилається слідчий у своїй постанові йдеться про можливість утримання ОСОБА_6 в умовах ІТТ, а не в умовах СІЗО і видана вона іншим лікарем, але з урахуванням всіх необхідних реквізитів.
Слідчим дані факти до уваги необгрунтовано не прийнято та не дано їм належної правової оцінки.
У матеріалах кримінального провадження знаходиться в наявності інформація про те, що ОСОБА_6 з 2008 року знаходився в програмі замісної терапії та отримував метадон в дозі 80 мг на добу.
Крім цього, в довідці, яка знаходиться в матеріалах справи, зазначено, що на час огляду ОСОБА_6 перебував у стані опійного абстинентного синдрому.
У зв`язку з ненаданням ОСОБА_6 медичної допомоги щодо виведення його із стану опійного абстинентного синдрому, останній отримав сильні фізичні страждання.
Відповідно до керівного документу Міністерства охорони здоров`я «Клінічний протокол надання медичної допомоги хворим з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів. Стан абстиненції неускладнений» (код МКХ-10: Р11.30)» (затверджено наказом МОЗ України від 21 вересня 2009 року № 681) в разі перебування особи у стані абстиненції їй проводиться курс лікування, в т.ч. медикаментозного із наданням ліків багатьох груп, зокрема, психоаналептиків (антидепресантів), психолептків, а також курсу замісної підтримувальної терапії.
Вказаний Клінічний протокол посадовими особами Цюрупинського РВ УМВС України в Херсонській області та Херсонського СІЗО незаконно проігноровано, про що неодноразово наголошувалося слідчому, але останнім даний факт до уваги не прийнято та не дано йому правової оцінки.
Крім того, вважає, що висновок комісійної судово медичної експертизи № 153-КЕ/2013/пп не може бути доказом по вказаній справі, так як у висновку відсутня дослідницька частина, як того вимагають Інструкція про проведення судово-медичної експертизи, затверджена наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, Інструкція про призначення та проведення судових експертизи та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5.
Слідчим під час оцінювання вказаного вище висновку експерта взято до уваги лише підсумкові висновки експертизи без узгодження їх із дослідницькою частиною (яка відсутня у висновку), як того вимагає п.17Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8.
Відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи № 153-КЕ/2013/пп, хворий ОСОБА_6 04.03.2013 року потребував госпіталізації в спеціалізований лікувальний заклад терапевтичного профілю за медичними показами, про що зазначено і в самій постанові.
При винесенні постанови, що оскаржується, слідчим не дано правової оцінки незаконним діям посадових осіб Херсонського СІЗО щодо не госпіталізації ОСОБА_6 , та залишення його страждати у камері СІЗО.
Слідчим закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Херсонського СІЗО складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 363 КК України.
У своїх заявах потерпіла вказувала на наявність в діях (бездіяльності) посадових осіб Цюрупинського РВ УМВС України в Херсонській області, Херсонського СІЗО ознак злочинів, передбачених ст. ст. 135, 136, 139, 140 КК України.
За вчинення злочинів, передбачених вищевказаними статтями КК України, винних до відповідальності слідчим не притягнуто, правової оцінки щодо злочинів, передбачених даними нормами права, не надано.
За таких обставин вважає, постанову про закриття кримінального провадження від 15.08.2013 року, такою що підлягає скасуванню.
В судовому засіданні ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 підтримав скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 , вважає скаргу необґрунтованою, оскільки провадження закрито на законних підставах, у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Херсонського СІЗО складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.364 КК України України. Просив в задоволенні відмовити.
Вислухавши скаржника, прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає скаргу такою, що задоволенню не підлягає з наступного.
Судом встановлено, що в провадженні прокуратури Дніпровського району знаходились матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000047 внесеного до ЄРДР 06.03.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України,-
15.08.2013 року вищевказане кримінальне провадження старшим слідчим прокуратури Дніпровського району м. Херсона ОСОБА_3 , закрито у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Херсонського СІЗО складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.364 КК України.
Суд вважає постанову прокурора, щодо закриття кримінального провадження за відсутністю в діях службових осіб Херсонського СІЗО складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.363 КК України законною, оскільки по даному факту були проведенні всі необхідні слідчі дії та надана правова оцінка діям службових осіб Херсонського СІЗО.
Так із показів свідка ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 , вбачається, що останній знаходячись в умовах ІТТ Цюрупинського РВ та маючи погане самопочуття і хворобливий стан викликаний наркотичною залежністю та іншими захворюваннями не скаржився на погані умови тримання в ІТТ та неправомірні дії співробітників ІТТ Цюрупинського РВ.
Згідно журналу щоденного опитування осіб, що тримаються в ІТТ про стан здоров`я, будь-які скарги ОСОБА_6 відсутні
Із показів співробітників медичної частини Херсонського СІЗО: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , вбачається, що ОСОБА_6 , перебував під постійним наглядом лікарів медичної частини, які проводили щоденні огляди, обстеження та в силу погіршення стану здоров`я призначали відповідне лікування, яке було викликане станом його здоров`я та наявними захворюваннями, що також підтверджується медичною карткою хворого.
05.03.2010 року, близько 05.25 год. констатовано біологічну смерть ОСОБА_6 , яка згідно акту судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_6 настала від двосторонньої гнійної бронхопневмонії, що ускладнилась гострою легенево-сердечною недостатністю, яка була виявлена лікарями 04.03.2010 року
Крім того, із показів свідка лікаря ОСОБА_15 лікаря КЗ «ХОНД» вбачається летальний наслідок ув`язненого ОСОБА_6 не пов`язаний з перериванням курсу замісної терапії, приймання препарату метадон.
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 153- КЕ/2013/пп, яку проводили експерти Харківського обласного бюро судово- медичних експертиз встановлено, що після припинення вживання метадону хворий ОСОБА_6 неодноразово оглянутий лікарями, в тому числі наркологом, невідкладної медичної допомоги не потребував, тому погіршення стану здоров`я й подальша смерть ОСОБА_6 в причинно - наслідковому зв`язку з різким припиненням вживання метадону не перебувало.
Одночасно встановлено, що клініко-діагностичне обстеження та лікування хворого ОСОБА_6 в умовах Херсонського СІЗО було призначено та проведено своєчасно, адекватно встановленим в динаміці діагнозам, тактично правильно та в достатньо повному обсязі, у відповідності з стандартами медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги (за спеціальність «інфекційні хвороби»), затвердженої наказом МОЗ України від 27.07.1998 року № 226 («Про затвердження тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України»).
Поряд з цим встановлено, що виходячи з записів в медичні карті Херсонського СІЗО в період часу з 25.02.2010 по 01.03.2010 року задовільний стан хворого та встановлені йому на цей час діагнози не потребували переведення ОСОБА_6 в спеціалізований лікувальний заклад терапевтичного та інфекційного профілю.
Отже, виходячи з вищевикладеного прокурор прийшов до правильного висновку про закриття кримінального провадження,
За таких обставин підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження від 18.07.2014р., не вбачається.
Керуючись ст.ст.214,303, 305, 306, 307, 309, КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 що діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого прокуратури Дніпровського району м. Херсона юриста третього класу ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження №0000047 внесеного до ЄРДР 06.03.2013 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1