пр. № 1-кс/759/3495/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року слідчий суддя Святошинського району міста Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши внесене у кримінальному провадженні № 0009594 від 28.10.2014 року старшим слідчим СВ Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_4 , і погоджене прокурором ОСОБА_3 , клопотання про тимчасовий доступ до документів та додані до клопотання матеріали, і перевіривши надані матеріали, заслухавши думку прокурора,-

В С Т А Н О В И В :
До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання СВ Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_4 , і погоджене прокурором ОСОБА_3 , клопотання про тимчасовий доступ до документів.

Судом встановлено, що слідчим відділом Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009594 від 28.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.10.2014 о 14.19 год. за адресою: АДРЕСА_1 , невідомі особи проникли до житла, де відкрито заволоділи майном, яке належить гр. ОСОБА_5 , чим завдадали останньому матеріального збитку.

Будучи допитаною в якості потерпілого ОСОБА_5 повідомив, що в нього невстановленими особами було відкрито викрадено належний йому мобільний телефон Samsung, ІМЕІ: НОМЕР_1 та надав при цьому документи, які підтверджують право власності на вищевказаний мобільний телефон, з яких було зроблено копії та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, заслухавши думку слідчого, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів і тимчасове вилучення майна.

Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження. Серед таких обставин у п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України зазначена необхідність слідчого, прокурора довести, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Згідно до ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Звертаючись до суду зі згаданим клопотанням старшим слідчим СВ Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_6 частково доведено, що існують потреби досудового розслідування які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого в частині надання дозволу на розкриття змісту вхідних та вихідних SMS повідомлень, та адресу місцеперебування абоненту телефонних номерів з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 14 КПК України втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети.

Згідно до п. 7) ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать: інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КПК України розгляд клопотань, який віднесений згідно з положеннями цієї глави до повноважень слідчого судді, здійснюється головою чи за його визначенням іншим суддею Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст. 263 КПК України зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мереж, що забезпечують передавання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого виду між підключеними до неї телекомунікаційними мережами доступу) є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без відома осіб, які використовують засоби телекомунікацій для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можна встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 268 КПК України установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу є негласною слідчою (розшуковою) дією, яка полягає в застосуванні технічних засобів для локалізації місцезнаходження радіоелектронного засобу, у тому числі мобільного терміналу систем зв`язку, та інших радіовипромінювальних пристроїв, активованих у мережах операторів рухомого (мобільного) зв`язку, без розкриття змісту повідомлень, що передаються, якщо в результаті його проведення можна встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 268 КПК України установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу проводиться на підставі ухвали слідчого судді, постановленої в порядку, передбаченому статтями 246, 248-250 цього Кодексу.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про телекомунікації» охорона таємниці телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передаються технічними засобами телекомунікацій, та інформаційна безпека телекомунікаційних мереж гарантуються Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та законних інтересів осіб у кримінальному провадженні слідчим суддям необхідно враховувати, що у КПК передбачено декілька процесуальних дій, які мають певну схожість. Зокрема, у ст. 159 та п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК передбачено такий захід забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до документів, які знаходяться в операторів та провайдерів телекомунікацій та містять інформацію про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість, зміст (вихідні чи вхідні з`єднання, SMS, MMS тощо), маршрути передавання, а статтями 263 та 268 КПК передбачено такі негласні слідчі (розшукові) дії, як зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу відповідно. Зазначені процесуальні дії слід відмежовувати таким чином: дії, передбачені статтями 263 та 268 КПК, є негласними слідчими (розшуковими) діями, дозвіл на проведення яких надає слідчий суддя суду апеляційної інстанції. Інформація щодо цих дій, згідно із Законом України «Про державну таємницю» та пунктами 4.12.4. і 4.12.5 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12.08.2005 № 440, містить відомості, що становлять державну таємницю. Водночас дії, передбачені ст. 159, п. 7 ч.1 ст. 162 КПК, є заходами забезпечення кримінального провадження, дозвіл на застосування яких надає слідчий суддя суду першої інстанції, при цьому відомості щодо таких дій не становлять державної таємниці;

тимчасовий доступ надається до документів, які містять інформацію про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалість, зміст (вихідні чи вхідні з`єднання, SMS, MMS тощо), маршрути передавання тощо і не дають можливості втрутитися у приватне спілкування, тобто отримати доступ до змісту інформації, що передається. А зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (ст. 263 КПК) є різновидом втручання у приватне спілкування, оскільки здійснюється доступ до змісту повідомлень будь-якого виду та інформації, що передається особою під час зв`язку;

- у статтях 159, 162 КПК передбачено отримання слідчим (прокурором) інформації про зв`язок, що відбувся в минулому (постфактум), у тому числі про місцезнаходження радіоелектронного засобу у певний день та час, водночас визначена у ст. 268 КПК негласна слідча (розшукова) дія установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу передбачає локалізацію (моніторинг) місцезнаходження радіоелектронного засобу в режимі реального часу (тобто дає змогу отримати інформацію про те, де перебуває відповідний засіб на момент спостереження за ним, визначити маршрут його перебування).

Отже, до повноважень слідчого судді Апеляційного суду м. Києва віднесено розгляд клопотань про зняття інформації з мереж, що забезпечують передавання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого виду між підключеними до неї телекомунікаційними мережами доступу та установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, оскільки така інформація є різновидом втручання у приватне спілкування особи та є негласною слідчою (розшуковою) дією.
Таким чином клопотання в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки вимоги клопотання в цій частині підлягають розгляду слідчими суддями апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено: прізвище, ім`я та по батькові особи, якій надається право тимчасового доступу до речей і документів.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що подане клопотання слід задовольнити частково, оскільки при зверненні до суду із зазначеним клопотанням слідчим доведено, що існує потреба у вказаних заходах, які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про які йдеться в клопотанні слідчого, а у слідства відсутня можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 14, 131, 132, 159-164, 247, 263, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
1. Клопотання старшого слідчого СВ Святошинського РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

2. Надати старшому слідчому СВ Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_4 тимчасовий доступ до документації ПрАТ ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , які містять дані щодо номерів абонентів, які використовувались у мобільному телефоні Samsung, ІМЕІ: НОМЕР_1 , а саме: щодо дати, часу і тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій та їх адресу, а також адресу місцеперебування абоненту телефонних номерів в момент кожного вхідного та вихідного телефонного з`єднання із зазначенням типу з`єднання, ідентифікатора (IMEI та IMSI) без розкриття змісту вхідних та вихідних SMS - повідомлень та інформацію про GPRS-трафік, з урахуванням нульових дзвінків зі вказаного мобільного телефону за період часу з 20.10.2014 по теперішній час з подальшим виготовлення та вилученням у електронному та друкованому вигляді вказаної інформації.

3. Ухвала слідчого судді діє 1 місяць з часу проголошення.

4. Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя
Святошинського районного суду
міста Києва ОСОБА_1