7 грудня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з середньо-технічною освітою, незаміжньої, маючої на утриманні непрацездатних батьків похилого віку, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_4 здійснила замах на вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.
2 жовтня 2015 р. приблизно об 11:20 год. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на передній сходинці задньої частини салону тролейбусу № 3 під час руху між зупинками громадського транспорту «вул. Миру» та «ТЦ «Україна» по проспекту Леніна в місті Запоріжжі, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає та не звертає на неї уваги, розстебнула основне відділення чорної сумки, яка знаходилась в руках у потерпілої ОСОБА_6 , звідки таємно викрала гаманець коричнево-синього кольору вартістю 140 гривень, в кому знаходились грошові кошти в сумі 186 гривень, банківська картка «Індустріал Банку» НОМЕР_1 , банківська картка «Ощадбанку» НОМЕР_2 , пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього, ОСОБА_4 передала викрадений гаманець невстановленій особі, та користуючись тим, що тролейбус зупинився на перехресті проспекту Леніна та вулиці Лермонтова, разом з невстановленою особою швидко вибігли з вищевказаного тролейбусу. В цей же час, ОСОБА_6 виявила, що в неї з сумки викрадено гаманець, та усвідомлюючи, що його викрала ОСОБА_4 та невстановлена особа, стала їх переслідувати, вимагаючи вголос повернути викрадене майно. ОСОБА_4 та невстановлена особа, усвідомлюючи, що їх злочинні дії виявлено потерпілою ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення майна останньої, не реагуючи на вимоги потерпілої ОСОБА_6 зупинитись та повернути викрадений гаманець, продовжили втікати від потерпілої та забігли через арку у двір будинку АДРЕСА_2 , де з викраденим гаманцем біля гаражної будівлі у вказаному дворі були затримані потерпілою ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_4 та невстановлена особа виконали всі необхідні дії направлені на відкрите викрадення чужого майна, але не змогли довести свій умисел до кінця по незалежним від їх волі обставинам.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною у інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро покаялась у скоєному, підтвердила вчинення кримінального правопорушення при викладених вище обставинах. Зазначила, що на вчинення злочину її штовхнули сімейні обставини, зокрема, хвороба батька та необхідність купувати йому ліки.
Потерпіла у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, просить міру покарання обрати на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_4 судом враховуються роз`яснення, надані у абз. 1 3 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до яких грабіж потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй діяння та кваліфікує дії останньої за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, спричинених наслідків тяжких наслідків не настало, потерпілій шкода відшкодована у повному обсязі шляхом повернення майна, у зв`язку із чим цивільний позов не заявлявся.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше в порядку статті 89 КК України не засуджена, офіційно не працевлаштована, проте, займається торгівлею на ринку, має постійне місце реєстрації та проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в КУ «ОКПЛ» не перебуває, перебуває на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер», однак зазначила, що не вживає наркотичних засобів. За сімейним станом ОСОБА_4 незаміжня, має на утриманні непрацездатних батьків похилого віку, батько обвинуваченої ОСОБА_8 страждає на тяжкі захворювання, що підтверджено відповідною медичною документацією, потребує стороннього догляду та медичної терапії.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Суд не бере до уваги зазначену в обвинувальному акті як обтяжуючу покарання обставину «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», оскільки це є кваліфікуючою ознакою інкримінованого злочину ОСОБА_4 (частина 4 статті 67 КК України).
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченої, негативного ставлення до скоєного, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченої та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням. Також суд вважає за можливе, з урахуванням особи обвинуваченої, характеру її праці, та того, що на її утриманні фактично перебуває важко хворий батько, при застосуванні ст. 76 КК України до обвинуваченої не застосовувати пункт 4 частини першої цієї статті.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі: гаманець коричнево-синього кольору, банківську картку «Індустріал Банку» № НОМЕР_1 , банківську картку «Ощадбанку» № НОМЕР_3 , грошові кошти у сумі 182 грн., пенсійне посвідчення на імя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - повернути за належністю ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1