Справа №480/2315/15-к 28.01.2016 28.01.2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,

представника адміністрації Ольшанської ВК №53 УДПтС України в Миколаївської області: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження №1-в/480/433/2015 (справа №480/2315/15-к) за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25.11.2015 року якою відносно

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, судимого, востаннє - вироком Болградського районного суду Одеської області від 09.10.2013 року за ст.185 ч.2, ст.395, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки,

- відмовлено у задоволені клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст.82 КК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст.82 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Відмовлено в задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст.82 КК України.
Провадження №11-кп/784/119/16 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.82 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
ст.537, 539 КПК України
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Засуджений ОСОБА_8 стверджує, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки висновки суду ґрунтуються на документах його особової справи, які сфабриковані адміністрацією установи, де він відбуває покарання.

Вважає, що адміністрація установи (ВК №53) через упереджене ставлення до нього спотворила дані про його поведінку та відношення до праці, а також сфабрикувала наявність в нього порушення режиму відбування покарання 17.11.2015 року.

Зазначає, що оскаржував до районної та обласної прокуратури Миколаївської області попередні дисциплінарні стягнення, застосовані до нього на протязі всього строку відбування покарання, які залишилися без розгляду.

Стверджує, що на протязі строку відбування покарання був працевлаштований автослюсарем у гаражі колонії.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно ухвали суду ОСОБА_8 , будучи засудженим вироком Болградського районного суду Одеської області від 09.10.2013 року за ст.ст.185 ч.2, 395, 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього ст.82 КК України.

Вмотивував відбуттям більш ? строку покарання, призначеного судом за вказаним вироком (на момент розгляду клопотання засуджений відбув 2 роки 4 місяці 13 днів. Не відбутий строк складає 1 рік 7 місяців 17 днів).

Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд зазначив, що за місцем відбуванням покарання засуджений ОСОБА_8 характеризується негативно, має непогашене дисциплінарне стягнення від 17.11.2015 року, допустив порушення режиму відбування покарання, не працевлаштований на виробництві в зв`язку з відсутністю бажання працювати.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , представника адміністрації ВК №53, який заперечував проти задоволення цієї апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_10 , яка вважала ухвалу суду законною й обґрунтованою та просила залишити її без змін, вивчивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_8 , а також матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 , будучи неодноразово судимим за злочини проти власності, відбуває покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 09.10.2013 року за ст.ст.185 ч.2, 395, 70, 71 КК України в виді позбавлення волі строком 4 роки. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 2 роки 4 місяці 13 днів, не відбутий строк складає 1 рік 7 місяців 17 днів тобто більш ніж половину призначеного строку покарання.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 - є особою, яка раніше відбувала покарання в виді позбавлення волі і до погашення і зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який був засуджений до позбавлення волі.

Зазначені обставини підпадають під дію п.2 ч.4 ст.82 КК України щодо розміру строку покарання, який фактично відбув засуджений ОСОБА_8 за останнім вироком.

Проте, виходячи з змісту вимог ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише, якщо засуджений встав на шлях виправлення (є зразковою його поведінка, ставлення до праці є сумлінним, а також додержується режиму відбування покарання).

Однак, як вбачається з оглянутої особової справи засудженого ОСОБА_8 , і про це обґрунтовано зазначив суд 1 інстанції, він негативно характеризується, має непогашене дисциплінарне стягнення, 17.11.2015 року допустив порушення вимог режиму відбування покарання, не працевлаштований на виробництві в зв`язку з відсутністю бажання працювати.

Крім того, з довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_8 вбачається, що за весь період відбування покарання він не мав жодного заохочення та мав 8 стягнень, 7 з яких погашені згідно п.14 ст.134 КВК України.

З характеристики засудженого вбачається, що зазначені стягнення засуджений ОСОБА_8 отримав за вчинення порушень в різних виправних установах, в числі яких не лише ОСОБА_11 -№53, а й СІЗО м. Ізмаїл. Вказаний факт свідчить про негативну поведінку засудженого спростовує твердження його апеляційної скарги про упереджене ставлення до нього саме адміністрації Ольшанської ВК-№53.

Також з характеристики засудженого та інших матеріалів його особової справи вбачається, що засуджений у всіх установах виконання покарань за весь період його відбування до суспільно-корисної праці не залучався, що спростовує твердження апелянта про його працевлаштування та сумлінне ставлення до праці. Водночас, згідно медичних довідок засуджений ОСОБА_8 є працездатним.

Всі вищевказані обставини також спростовують твердження апелянта про упереджене ставлення до нього адміністрації ВК-№53 та спотворення даних про його поведінку та відношення до праці під час відбування покарання.

Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_8 містять матеріали службового розслідування порушення ним режиму відбування покарання, за результатами якого застосовано дисциплінарне стягнення 17.11.2015 року. Даних про фабрикування адміністрацією ВК №53 цього факту порушення засудженим режиму відбування покарання з зазначених матеріалів не вбачається, в зв`язку з чим є безпідставними твердження апелянта в цій частині.

Твердження апелянта про залишення без розгляду його скарг до районної та обласної прокуратури Миколаївської області на застосовані до нього дисциплінарні стягнення не ґрунтуються на матеріалах провадження. Не вбачається таких даних і з матеріалів його особової справи. Не додав жодних даних на підтвердження цього апелянт і до апеляційної скарги.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для заміни засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку ст.82 КК України й обґрунтовано відмовив у задоволенні такого його клопотання.
З врахуванням викладеного, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а ухвала суду 1 інстанції є законною і має залишатися в силі.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 532, 537, 539 КПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25.11.2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді