АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1707/15 Справа № 191/4225/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002191 від 16 грудня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_9 .

В апеляції захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на те, що обраний відносно його підзахисного запобіжний захід є занадто суворим, а ухвала суду такою, що постановлена з істотними порушеннями вимог КПК України.

Так, захисник вказує на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення слідчий суддя, в порушення вимог ст. 178 КПК України, не врахував дані про особу підозрюваного, а також не дослідив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованість пред`явленої останньому підозри.

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався, зокрема, на вимоги п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, згідно з якими запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Поряд з цим, суд врахував те, що докази вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень є вагомими, кримінальні правопорушення є тяжким та середньої тяжкості, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти та семи років, підозрюваний є раніше судимим та не працює.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.ст. 182, 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, доводи захисника, який підтримав свою апеляцію, міркування підозрюваного, який підтримав апеляцію свого захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 лютого 2016 року з визначенням застави у розмірі 110240 гривень.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає частково обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні Синельниківської місцевої прокуратури перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002191 від 16 грудня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

16 грудня 2015 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 17 грудня 2015 року його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

18 грудня 2015 року прокурор Синельниківської місцевої прокуратури звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, дослідивши матеріали апеляційної скарги та кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, а визначений судом першої інстанції ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановленого судом ризику, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

З огляду на викладене, з урахуванням даних про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитись з рішенням слідчого судді в частині визначення розміру застави.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КК України застава полягає у внесенні грошових коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частини 4 цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Визначаючи розмір застави у 80 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 110240 гривень, слідчим суддею не врахований п.16 ч.1 ст. 3 КПК України, відповідно до якого розмір заробітної плати це грошова сума, що дорівнює місячному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія.

Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» (ст.8) встановлена з 1 січня у 2015 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі 1218 гривень.

З урахуванням зазначеного, на переконання колегії суддів, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону, розмір застави має складати 97440 гривень.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому постановлене ним рішення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання прокурора Синельниківської місцевої прокуратури про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13 лютого 2016 року включно.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_7 заставу - 97440 (дев`яносто сім тисяч чотириста сорок) гривень. У випадку внесення застави на депозитний рахунок суду вважати, що до нього обраний запобіжний захід у вигляді застави з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме :

-прибувати за кожною вимогою слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично мешкає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у зв`язку із внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Попередити підозрюваного ОСОБА_7 в тому, що у разі невиконання покладених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 182 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду :
____________ _______________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3