Справа №10-66/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Безверхого О.М.,

суддів Олійника В.Б., Сахнюка В.Г.,

з участю прокурора Гуменного О.В.,

адвоката ОСОБА_2,

скаржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за апеляцією адвоката ОСОБА_2, скаржника ОСОБА_4 на постанову Кролевецького районного суду Сумської області, від 25 лютого 2010 року, відносно

ОСОБА_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, пр т ОСОБА_3, буд. 25. АДРЕСА_1,

про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 289 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулися з заявою до Кролевецького РВ УМВС України в Сумській області в якій просили порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_5, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 в ніч з 10.02.2009 р. на 11.02.2009 р. незаконно заволодів автомобілем марки „Черрі Тігго, що знаходився в користуванні ОСОБА_6 на підставі доручення ОСОБА_4

Постановою органу дізнання Кролевецького РВ УМВС України в Сумській області, від 19 грудня 2009 року, в порушенні кримінальної справи за ст. 289 ч. 3 КК України відносно ОСОБА_5 було відмовлено у звязку з відсутністю в його діях складу злочину, виходячи з того, що ОСОБА_6 добровільно передав ОСОБА_5 автомобіль для участі в перегонах.

Власник автомобіля ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_2 звернулись до Кролевецького районного суду Сумської області з скаргою якою просили скасувати постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, мотивуючи свої вимоги тим, що орган дізнання не належним чином перевірив наявність підстав для порушення кримінальної справи.

Так, на думку скаржників, орган дізнання не врахував того, що ОСОБА_6 не передавав керування автомобілем ОСОБА_5 та не врахував, що особи які давали пояснення щодо ставшогося, знаходяться в родинних стосунках з ОСОБА_5

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області, від 25 лютого 2010 року, в задоволенні скарги було відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що орган досудового слідства неодноразово здійснював перевірку за фактом заволодіння ОСОБА_5 автомобілем, що знаходиться в користуванні ОСОБА_6 Після скасування постанов про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 орган дізнання перевірив всі обставини події, на які посилалися скаржники в обгрунтування їх мотивів щодо вчинення ОСОБА_5 незаконного заволодіння транспортним засобом. Оскільки в ході повторного дізнання по справі підстав для порушення кримінальної справи встановлено не було то суд вважав, що орган досудового слідства на законних підставах дійшов до висновку про необхідність відмови в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 у звязку з відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ст. 289 ч. 3 КК України.

На постанову суду надійшла апеляція від ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_2 в яких ставиться питання про скасування постанови суду та постановлення ухвали судом апеляційної інстанції якою скасувати постанову органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи.

Апелянти мотивують свої вимоги тим, що суд не врахував, що орган дізнання не виконав постанови судів яким скасовувались його попередні постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, а також не врахував наявність підстав для порушення кримінальної справи, у звязку з чим вони вважають постанову суду незаконною.

Заслухавши доповідь судді щодо суті постанови суду та поданої апеляції, думку прокурора про заперечення апеляції, думку адвоката ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_4 про підтримку апеляції, дослідивши матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи та матеріали справи про відмову в задоволенні скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

У відповідності з ст. 236 2 КУпАП суд, розглядаючи скаргу на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, повинен перевірити обставини дотримання органом дізнання вимог ст. 99 КПК України щодо перевірки ним наявності приводів та підстав для порушення кримінальної справи.

Колегією суддів встановлено, що органом дізнання неодноразово відмовлялось в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за заявами ОСОБА_6 та ОСОБА_4 по факту заволодіння ним автомобілем. Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи неодноразово скасовувались як прокурором, так і судом, а справа направлялась органу досудового слідства для проведення додаткових перевірок.

Як вбачається з матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи, орган дізнання, отримуючи справу для здійснення додаткових перевірок, кожного разу обмежувався лише додатковим опитуванням одних і тих же осіб, в присутності яких було здійснене заволодіння автомобілем, після чого робив висновок про відсутність підстав для порушення кримінальної справи, виходячи з того, що ОСОБА_6 добровільно передавав автомобіль для керування ОСОБА_5

Як було встановлено колегією суддів, за вказаних обставин орган дізнання відмовив в порушенні кримінальної справи і 19 грудня 2009 року, виходячи з того, що ОСОБА_6 добровільно передав для керування автомобіль ОСОБА_5 для участі в перегонах згідно їх спору про те, хто з них перший прибуде з м. Кролевець до м. Путивль Сумської обл., керуючи автомобілями.

Після неодноразового скасування аналогічних постанов органу дізнання, прийнятих ним за аналогічних обставин, суд, розглядаючи скаргу на постанову органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи, від 19 грудня 2009 року, погодився з мотивами відмови, виносячи постанову, 25 лютого 2010 року, про відмову в задоволенні скарги власнику автомобіля ОСОБА_4 та адвокату ОСОБА_2

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками, виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови органу дізнання, від 19 грудня 2009 року, про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5, підставою для відмови в порушенні кримінальної справи стало те, що ОСОБА_6 добровільно передав ОСОБА_5 автомобіль для участі в перегонах з участю ОСОБА_5 та його, ОСОБА_6 При цьому орган дізнання поклав в основу свого висновку пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо вказаних дій ОСОБА_6

В той же час орган дізнання не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 самовільно сів за руль автомобіля та став рухатись на ньому. Орган дізнання не прийняв до уваги також і те, що вказаний автомобіль не повинен був використовуватись в перегонах, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 домовились приймати участь в перегонах на автомобілях з обємом двигуна 1600 см куб. і фактично не знайшли ніяких автомобілів для здійснення перегонів. За вказаної обставини орган дізнання повинен був зясувати у ОСОБА_9, саме з використанням яких автомобілів повинні були відбутися перегони з його та ОСОБА_6І участю, а також зясувати у нього чому він почав перегони на автомобілі, що належить ОСОБА_6 з вищим обємом двигуна, знаючи, що для перегонів у ОСОБА_6 взагалі відсутній автомобіль.

Крім того орган дізнання повинен був зясувати, хто саме з працівників міліції та медичної допомоги був на місці дорожньо транспортної пригоди, що сталася з участю ОСОБА_5 під час керування ним автомобілем, та зясувати у них характер взаємостосунків між ним та ОСОБА_6 з приводу керування ОСОБА_5 вказаним автомобілем.

Крім того орган дізнання повинен був дослідити матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. ст.130 ч. 2; 124 КУпАП, відносно ОСОБА_5, та дослідити пояснення ОСОБА_5 з приводу керування ним автомобіля, що маються в цих матеріалах.

Не зясування вказаних обставин органом дізнання вказує на передчасність його висновку про необхідність відмови в порушенні кримінальної справи так як не були досліджені всі підстави для прийняття рішення про необхідність порушення кримінальної справи або відмови в цьому і, оскільки ці обставини залишились поза увагою суду при розгляді ним скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, то постанову суду про відмову в задоволенні скарги не можна вважати законною у звязку з чим вказана постанова підлягає до скасування.

В той же час, колегія суддів скасовуючи постанову суду про відмову в задоволенні скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, розглядаючи справу за апеляцією в повному обсязі, не може вирішувати питання щодо скасування або залишення в силі постанови орану дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи, оскільки у відповідності з ст. 236 2 КПК України тільки суд першої інстанції вправі вирішувати такі питання, а суд апеляційної інстанції може переглянути постанову вказаного суду в апеляційному порядку щодо її законності, у звязку з чим апеляційні вимоги задовольняються частково.

Керуючись ст. ст. 382; 366; 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію адвоката ОСОБА_2 та особи, що оскаржує постанову про відмову в порушенні кримінальної справи ОСОБА_4, задовольнити частково.

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області, від 25 лютого 2010 року, про відмову адвокату ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в задоволенні скарги на постанову Кролевецького РВ УМВС України в Сумській області, від 19 грудня 2009 року, в порушенні кримінальної справи за ст. 289 ч. 3 КК України відносно ОСОБА_5, скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд до того ж суду іншому складу суддів.

СУДДІ:

О.М. ОСОБА_10 ОСОБА_11Сахнюк