Справа № 345/4174/15-к
Провадження № 11-кп/779/58/2016
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000941 за апеляційними скаргами ОСОБА_7 та ОСОБА_7 на вирок Калуського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року щодо: ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ст.395 КК України та ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, який має середню освіту, не одружений, не працює, неодноразово судимий:

- вироком Івано-Франківського міського суду від 19.11.2003 року за ч.3 ст.185, ст.ст. 104, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Івано-Франківського міського суду від 22.06.2005 року за ч.1 ст.306, ч.2 ст.307, ст.ст.69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- вироком Калуського міськрайонного суду від 23.02.2012 року за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

- вироком Калуського міськрайонного суду від 28.05.2013 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ст.395 КК України та йому призначено покарання:

за ч.3 ст.185 КК України три роки шість місяців позбавлення волі;

за ст.395 КК України шість місяців арешту;

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання три роки шість місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, який має середню освіту, не одружений, не працює, неодноразово судимий:

- вироком Калуського міськрайонного суду від 27.07.2012 року за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

- вироком Калуського міськрайонного суду від 28.05.2013 року за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання - 3 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим залишено без зміни до набрання вироку законної сили. Вирішено строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 02.11.2015 року з 16 год., а ОСОБА_7 з 02.11.2015 року з 17 год. 30 хв.

Вирішено питання речових доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 вчинили таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно. ОСОБА_7 також порушив правила адміністративного нагляду.

Установлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим вироками Івано-Франківського міського суду від 22.06.2005 року та Калуського міськрайонного суду від 23.02.2012 року та 28.05.2013 року, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, звільнившись 18.02.2015 року з місць позбавлення волі та ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим вироками Калуського міськрайонного суду від 27.07.2012 року та 28.05.2013 року, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, звільнившись 27.03.2015 з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не стали та повторно вчинили крадіжку за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням в інше приміщення при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , вступивши у попередню змову з ОСОБА_7 , вирішили вчинити крадіжку чужого майна з новобудови у м. Калуші.

З метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_7 25.09.2015 року, приблизно о 06 год. 50 хв., діючи узгоджено, як співвиконавці вчинення злочину, за попередньою змовою між собою, скориставшись драбиною, проникли на горище новобудови розташованої в АДРЕСА_2 , яка на праві приватної, власності належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрали 2 металеві водостічні ринви довжиною 1 м. та 1,5 м., загальною масою 2 кг., 17 елементів металевих листів покрівельної бляхи загальною масою 6 кг., вартістю 2,8 грн за 1 кг., загальною вартістю 22,4 грн, 2 мотки дроту діаметром 4 мм., загальною довжиною 152 м., вартістю 4 грн за 1 м., на суму 608 грн. Всього обвинувачені заподіяли потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 630 грн 40 коп.

Заволодівши чужим майном, отримавши реальну можливість розпорядитись ним, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 покинули територію новобудови. У подальшому обвинувачені були виявлені працівниками правоохоронних органів під час спроби реалізації викраденого майна.

Крім цього, ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27.01.2015 року ОСОБА_7 , у відповідності до ст.ст. 3, п."б", 10 ЗУ "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі", було встановлено адміністративний нагляд терміном на 2 роки, та застосовано наступні обмеження: заборону виходу з будинку (квартири) з 22.00 год. по 06.00 год.; заборону виїзду в особистих справах за межі району (міста) без дозволу органу внутрішніх справ; реєстрацію в органах внутрішніх справ по місцю проживання 3 рази на місяць; заборону відвідувати місця, де продають алкогольні напої на розлив.

Звільнившись з місць позбавлення волі 18.02.2015 року, ОСОБА_7 20.02.1015 року дільничним інспектором міліції Калуського МВ УМВС України в області оголошено попередження про кримінальну відповідальність за ст.395 КК України за порушення обмежень, передбачених ст.10 ЗУ "Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі".

Однак, ОСОБА_7 в період часу з 06.10.2015 року з метою ухилення від адміністративного нагляду самовільно, умисно залишив місце проживання та був виявлений працівниками органів внутрішніх справ 31.10.2015 року.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а призначене йому покарання несправедливим через свою суворість.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що він повністю визнав свою вину, розкаявся, сприяв розкриттю злочину та розумів, що повинен понести покарання за вчинений злочин. Крім того, суд не взяв до уваги, що в нього на утриманні знаходиться батько похилого віку. У зв`язку із цим, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити йому менш суворе покарання.

ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій, вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а призначене йому покарання несправедливим через свою суворість.

Так, суд першої інстанції не врахував того, що він повністю визнав свою вину, як в суді, так і під час досудового слідства, чим сприяв швидкому розкриттю злочину та при цьому щиро покаявся. У зв`язку із цим, також просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити менш суворе покарання.

Під час апеляційного розгляду обвинувачені подані апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити.

Прокурор проти задоволення апеляційних скарг заперечив, оскільки вважає вирок законним та обґрунтованим, а тому, просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення обвинувачених, думку прокурора, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинувачених у вчиненні злочинів, які їм інкримінуються, а також правильність кваліфікації дій, в силу положень ч.3 ст.404 КПК України, перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Що стосується покликання обвинувачених на суворість призначеного їм покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався встановлених статтею 65 КК України засад.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, відповідно до положень статей 66, 67 КК України, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином врахував характер вчинених дій обвинувачених, їх небезпечність та дані про особи винних.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обвинувачені вчинили злочин, який спрямований проти власності громадян та відноситься до тяжких злочинів. При цьому, обидва обвинувачені до цього вже вчиняли аналогічні злочини, що свідчить про їх небажання стати на шлях виправлення. А у діях ОСОБА_7 наявна ще і сукупність злочинів, що відповідно підвищує рівень його небезпечності.

Одночасно, призначаючи обвинуваченим покарання, суд визначив їм по суті мінімальне покарання у виді позбавлення волі, хоча санкція ч.3 ст.185 КК України допускає застосування позбавлення волі на строк до 6 років. Таким чином, говорити про надто суворе покарання, враховуючи все вищенаведене, не має жодних підстав.

Суд врахував усі обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які покликаються апелянти та визначив покарання яке не може вважатися надто суворим та є достатнім для виправлення обвинувачених.

В той же час, колегія суддів вважає, що застосування ст.69 КК України у даному конкретному випадку є недоречним та таким, що не відповідає обставинам справи та особам обвинувачених. Обставини, які пом`якшують покарання і так були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання шляхом обрання мінімального строку позбавлення волі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

В той же час, 24.12.2015 року набрала чинності нова редакція ч.5 ст.72 КК України, викладена Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" №838-VIII від 26 листопада 2015 року, якою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Зазначеною нормою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів в порядку ч.2 ст. 404 КПК України, вважає необхідним виконати положення Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-УІІІ та зарахувати обвинуваченим термін попереднього ув`язнення згідно з новою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року щодо: ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ст.395 КК України та ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України без змін.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України засудженим, ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , на підставі ч.5 ст.72 КК України, час попереднього ув`язнення з 02 листопада 2015 року по 03 лютого 2016 року зарахувати в строк покарання, а саме - 6 місяців та 2 дні кожному.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2