Справа № 375/695/15-к Номер провадження 1-кп/375/65/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2015 Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, судимого 18.07.14 Рокитнянським районним судом по ст.164 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік
по ст.164 ч.2 КК України,-
у с т а н о в и в:
Згідно виконавчого листа № 2-314 від 23.07.2012, виданого Рокитнянським райсудом Київської області, обвинувачений зобовязаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Дане рішення суду не виконується в звязку з тим, що обвинувачений умисно, з корисливих мотивів, у власних інтересах матеріального характеру, на порушення Коституції України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, не виконує їх та будучи 21.01.15 та 07.05.15 офіційно попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від сплати аліментів, починаючи з липня 2014 року аліменти систематично не сплачує, злісно ухиляючись від їх сплати, хоча отримував дохід за місцем роботи ТОВ «Елеватор «Успіх Рокитне», де він працював на посаді охоронника з 11.08.14 по 18.03.15, при цьому, з метою ухилення від сплати аліментів, про своє працевлаштування на вказаному підприємстві державного виконавця відділу ДВС не повідомив, не повідомив також і адміністрацію підприємства, на якому працював про те, що є боржником згідно виконавчого листа про стягнення коштів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 , чим продовжив злісно ухилятися від сплати аліментів, матеріальної допомоги свої малолітній дочці не надає, чим посягає на її нормальний розвиток і здоров`я, порушуючи майнові інтереси останньої, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 01.05.2015 року в сумі 5937,50 грн..
В судовому засіданні обвинувачений вину свою спочатку визнав повністю та пояснив, що у жовтні 2014 року перекинув кошти в сумі 1010 грн. на рахунок потерпілої, а в грудні сплатив аліменти в розмірі 1000 грн., що підтверджено наданим суду фіскальним чеком. Також після направлення обвинувального акту до суду в травні 2015 року сплатив ще 1000 грн.. Він повідомляв державного виконавця про працевлаштування. Але той ніяких довідок від нього не вимагав. Ніяких інших коштів, крім вказаних при допиті, він ОСОБА_6 не надавав.
В подальшому обвинувачений згадав, що в грудні 2014 року купив за 550 грн. плаття дочці, що було розцінено як сплата аліментів, що передав 25.11.2014 потерпілій ОСОБА_6 в рахунок аліментів за листопад та грудень 2014 року 1000 грн. під розписку, але не повідомив про це державного виконавця та що купував ліки для дочки, яка лікувалася в обласній лікарні на суму біля 8 тис. грн. восени 2014 року , тобто надавав матеріальну допомогу.
Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає доказаною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого йому злочину.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні при першому допиті пояснила, що крім наданих в жовтні 2014 року 1010 грн. та в травні 2015 року, коли справа була вже в суді, 1000 грн. інших коштів від обвинуваченого вона не отримувала. Доньку лікувала, коли та в листопаді 2014 року знаходилася в обласній лікарні, за власні кошти.
Згодом, коли до участі в справі був залучений захисник, ОСОБА_6 доповнила пояснення, що обвинувачений в грудні 2014 року купив дочці платтячко, що вона розцінила як сплату аліментів та дав 1000 грн. в рахунок аліментів, про що вона дала розписку, але також не повідомила ні за плаття, ні за гроші державного виконавця. Крім того, обвинувачений купував ліки дочці, коли та знаходилася в обласній лікарні і зараз сплатив аліменти до кінця 2015 року.
Суд критично відноситься до змінених показань ОСОБА_6 і розцінює ці показання як намагання допомогти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, так як при першому допиті ОСОБА_6 на запитання прокурора і на уточнюючі питання головуючого в справі категорично стверджувала, що ніяких коштів ні у вигляд аліментів, ні іншим чином обвинувачений до травня 2015 року їй не передавав і дочку вона лікувала за власні кошти та пояснювала, що у січні, лютому та березні 2015 року неодноразово зверталася до державного виконавця ОСОБА_8 , щоб він витребував кошти на лікування доньки у обвинуваченого, на той час боржника по виконавчому провадженню.
ЇЇ первинні показання підтвердили свідки:
ОСОБА_8 , що він працює державним виконавцем відділу ДВС і що після липня 2014 року від обвинуваченого квитанцій про сплату аліментів по обох виконавчих листах до відділу ДВС не надходило. Тому по виконавчому листу на утримання матері, тобто ОСОБА_6 є ще борг в сумі більше 2000 грн., а по виконавчому листу, з приводу якого він подав подання до Рокитнянського РВГУ з приводу несплати аліментів ОСОБА_5 є заборгованість біля 6 тис. грн.. Про те, що обвинувачений працював, він не знав і той його не повідомляв, хоча був неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів і про обов`язок повідомляти в разі працевлаштування для направлення за місцем роботи виконавчого листа, що підтверджено наданим суду зобов`язанням ОСОБА_5 від 08.07.2013 рок. В березні 2015 року ОСОБА_6 повідомила, що обвинувачений працював, але вже не працює. Вона неодноразово до нього підходила і просила вплинути на ОСОБА_5 , так як на лікування дочки необхідні значні кошти, а той аліментів не сплачує і допомоги на лікування дитини також грошей не надав
та ОСОБА_9 , що вона працює слідчим Рокитнянського РВГУ і що потерпіла ОСОБА_6 при її допиті на досудовому слідстві показала, що обвинувачений ОСОБА_5 не платив їй аліменти, на лікування дочки вона взяла кредит в банку і просила обвинуваченого та його батьків допомогти в грошах, але їй було відмовлено. Те ж підтвердив і обвинувачений ОСОБА_5 , що коштів на лікування дитини він не надавав і аліменти не платив.
Про те, що обвинувачений був працевлаштованим підтвердили свідки:
ОСОБА_10 , що після постановки засудженого по ст.164 ч.1 КК України ОСОБА_5 на облік в інспекції той згодом повідомив, що працевлаштувався та приніс довідку з місця роботи та характеристику
та свідок ОСОБА_11 , що обвинувачений ОСОБА_5 працював в ТОВ «Елеватор «Успіх Рокитне» на посаді охоронника з 11.08.14 по 18.03.15. Про те, що він платить аліменти, на роботі не повідомляв і довідки про працевлаштування для пред`явлення до виконавчої служби не просив. Звільнений з роботи був після вчинення крадіжки на робочому місці.
Аналізуючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що той, з метою ухилення від кримінальної відповідальності умисно створює неправдиві докази у вигляді нібито сплати аліментів та інших коштів на користь потерпілої ОСОБА_6 на утримання та лікування доньки, так як на досудовому слідстві та в перших судових засідання на неодноразові запитання учасників судового засідання про сплату коштів ОСОБА_6 та обвинувачений підтвердили про сплату тільки одного разу в грудні 2014 року, але як показав державний виконавець ОСОБА_8 всі кошти, які могли надходити від обвинуваченого, він зараховував на інший виконавчий лист, який до сих пір не погашений на користь ОСОБА_6 на її утримання.
Первинні показання обвинуваченого та ОСОБА_6 об`єктивно підтверджені показаннями свідків про ухилення обвинуваченого від сплати аліментів на утримання дитини.
Про це свідчить запитання головуючого у справі. коли обвинувачений показав, що він особисто завозив ліки потерпілій у лікарню, на якому поверсі ОСОБА_6 лікувалася з дитиною, відповісти не зміг.
Крім того, аналізуючи нібито відвідини обвинуваченого потерпілої у лікарні в м.Києві при звірці з табелем роботи обвинуваченого, в деякі дні, в які виписані чеки на ліки, то обвинувачений в цей день знаходився на роботі, що підтверджено табелем обліку робочого часу, наприклад 17.11.14 і ніяким чином не міг о 15 год. 13 хв. в цей день придбати ліки в м.Києві.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується:
-копією виконавчого листа від 04.07.12, згідно якого обвинувачений зобов`язаний сплачувати
аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини його доходів;
-постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 03.08.12 по
вказаному виконавчому листу;
-зобов`язанням обвинуваченого від 08.07.13, згідно якого він зобов`язався сплачувати
аліменти щомісяця та копії квитанцій надавати до відділу ДВС;
-копіями попереджень про кримінальну відповідальність;
-вироком суду від 18.07.14, згідно якого обвинувачений засуджений по ч.1 ст.164 до 1 року обмеження
волі з іспитовим строком 1 рік;
-довідкою ТОВ «Елеватор Успіх Рокитне» про те, що обвинувачений ОСОБА_5 працював
на вказаному підприємстві з 11.08.14 по 18.03.15 на посаді охоронника та табелями обліку робочого часу;
-ухвалою Рокитнянського районного суду від 17.03.15 про закриття кримінального
провадження відносно ОСОБА_5 , який вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, а саме крадіжку 11.02.15 ноутбука, де підтверджено, що він працює охоронником ТОВ «Елеватор Успіх Рокитне».
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.164 ч.2 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 КК України? так як ОСОБА_5 18.07.14 засуджений Рокитнянським районним судом по ст.164 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік і знову вчинив аналогічний злочин.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд бере до уваги як помякшуючі обставини погашення боргу.
Суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді обмеження волі з врахуванням вироку Рокитнянського районного суду від 18.07.14, яким останній засуджений по ст.164 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік і під час іспитового строку знову вчинив аналогічний злочин, тому суд вважає за необхідне призначити покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_5 за ч.2 ст.164 КК України та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст.71 КК України призначити ОСОБА_5 шляхом часткового приєднання до основного покарання не відбуте покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 18.07.2014 року остаточне покарання у виді 2 (двох) років 1 місяця обмеження волі.
Початок строку відбуття покарання рахувати з дня прибуття обвинуваченого до місця відбування покарання.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя