Справа № 513/1215/15-к
Провадження № 1-кс/513/117/15
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А
про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна

22 вересня 2015 року слідчий суддя Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

слідчий звернувся до суду з даним клопотанням, погодженим з прокурором вказуючи, що 03 липня 2015 року о 15:20 годині по телефону повідомила ОСОБА_5 , мешканка с. Михайлівка Саратського району Одеської області про те, що 03 липня 2015 року невідома особа, шляхом розбиття бокового скла її автомобіля марки «Форд-Фієста» державний номер НОМЕР_1 , скоїла крадіжку її майна на суму 3000 гривен.

За даним фактом 03 липня 2015 року розпочато досудове розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

17 вересня 2015 року, в ході проведення слідчо-оперативних дій по розкриттю даного кримінального правопорушення, було встановлено, що особа, яка причетна до скоєння кримінального правопорушення, під час скоєння злочину пересувалась на автомобілі марки «Міцубісі Грандіс» державний номер НОМЕР_2 , колір темно-синій металік, який належить ОСОБА_4 . Місцезнаходження зазначеного автомобіля було встановлено 17 вересня 2015 року, який в подальшому було оглянуто, та цього ж дня під час огляду було тимчасово вилучено.

Враховуючи, що вказаний автомобіль було використано невстановленою особою чоловічої статі для вчинення крадіжки майна потерпілої та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, слідчий просив накласти на нього арешт.

Під час розгляду клопотання слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити, надавши пояснення відповідно до поданого клопотання.

Власник майна ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, пояснила суду, що даний автомобіль є її власністю. У липні місяці 2015 року автомобілем користуаввся її співмешканець, автомобіль також бував у користуванні батька, який міг вільно ним розпоряджатись. Де знаходився автомобіль 03 липня 2015 року ій невідомо.

Розглянувши клопотання, заслухавши доводи слідчого, заперечення власника вилученого майна, дослідивши надані слідчим матеріали, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України, подане в строк, встановлений ч.5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна може також передбачати заборону для особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. При цьому, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані коли їх незастосування може привести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що передбачено ч. 4 ст. 170 КПК України.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд накладає арешт на майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукувані, виготовлені, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Судом встановлено, що автомобіль «Міцубісі Грандіс» державний номер НОМЕР_2 було вилучено у порядку, передбаченому частиною 5 статті 237 КПК України, якою встановлено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування в даному кримінальному провадженні.

Як правову підставу для накладення арешту слідчим зазначено, що автомобіль був використаний як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчим не було надано суду належних доказів, які вказують на те, що кримінальне правопорушення за фактом вчинення крадіжки у ОСОБА_5 скоєне з використанням зазначеного автомобіля.

Посилання слідчого на фотознимок, поміщений в ориєнтуванні абонентам електронної пошти як на законну підставу для накладення арешту суд вважає необгрунтованим. На фотознимку зображений автомобіль темного кольору, номер автомобіля та водія визначити неможливо, законний спосіб та порядок отримання зазначеного доказу слідчим не наведено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання, вилучений автомобіль слід повернути власнику ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175, 309,369-372 КПК України,

суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Саратського РВ ГУМВС України в Одеській області про накладення арешту на автомобіль «Міцубісі Грандіс» державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 відмовити.

Повернути автомобіль «Міцубісі Грандіс» державний номер НОМЕР_2 , який знаходиться у Саратському РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня проголошення, а особами, які не були присутніми під час проголошення ухвали протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1