Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа №4-330/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2010 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Мартинов Є.О. при секретарі Макаревич Я.А., за участю прокурора Дідорук С.І., адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали перевірки за скаргою ОСОБА_2 на постанову о/у СКР Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 про відмову в порушенні кримінальної справи від 3 березня 2010 року, -

встановив:

ОСОБА_2 8 квітня 2010 року звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області зі скаргою про скасування постанови о/у СКР Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 про відмову в порушенні кримінальної справи від 3 березня 2010 року щодо ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за фактом скоєння ними крадіжки електроінструментів 17.04.09 з будинку ОСОБА_2, розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, Садове товариство № 3, ділянка № 282.

В скарзі ОСОБА_2 вказує на необєктивність прийнятого рішення, оскільки, як він зазначає, органом дізнання при проведенні перевірки було невірно визначено вартість викраденого у нього особистого майна, яка була занижена, при проведенні додаткової перевірки не було враховано постанову судді Бориспільського міськрайонного суду від 7 лютого 2010 року та допущені інші порушення вимог кримінально-процесуального закону.

В судовому засіданні скаржник просив скаргу задовольнити. Прокурор проти задоволення скарги заперечила.

Ознайомившись зі змістом скарги та дослідивши матеріали перевірки № 597, вважаю, що скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню виходячи з того, що при прийнятті рішення про відмову в порушенні кримінальної справи була допущена неповнота перевірки, не всі обставини події зясовані у повному обсязі, а також порушено вимоги процесуального закону.

З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи вбачається, що при прийнятті рішення про відмову в порушенні кримінальної справи орган дізнання посилається на незалежну оцінку майна згідно якої загальна вартість викрадених речей становить 467 гривень. Після проведення додаткової перевірки було встановлено, що у ОСОБА_2 вкрадено також шуруповерт та обойму для напильника, загальна вартість яких, відповідно до товарного чеку № Кнк/VМ-0076581 від 21.03.09 складає 363 гривні.

Відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на момент 17.04.09 вона повинна складати не більше 907,5 грн.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 25 грудня 1992 року, розмір заподіяних потерпілому збитків належить визначати виходячи з вартості майна на момент вчинення злочину за роздрібними (закупівельними) цінами. При відсутності цін на майно його вартість може бути визначена шляхом проведення експертизи. Якщо потерпілий придбав майно за ринковими чи комісійними цінами, вартість повинна визначатися виходячи із цих пін на час вчинення злочину.

До матеріалів скарги ОСОБА_2 долучив товарний чек № 535 від 9 вересня 2005 року на придбання викраденого у нього дриля. В чеку зазначена його вартість, яка складає 800 гривень. Тобто керуючись вимогами даної постанови, необхідно зробити висновок, що у даному випадку, вартість дриля повинна визначатися виходячи з ринкової його ціни на момент вчинення злочину.

При цьому необхідно зазначити, що товарознавче дослідження не є висновком експерта, на який йде посилання в Постанові Пленуму Верховного Суду України.

Дана обставина, хоча на неї вказував суддя Бориспільського міськрайсуду в постанові від 7 лютого 2010 року, при прийнятті рішення про відмову в порушенні кримінальної справи повторно не була врахована органом дізнання, хоча вона підлягає обов'язковому врахуванню при проведенні додаткової перевірки.

Також з матеріалів перевірки вбачається, що встановлені особи, які протиправно заволоділи майном скаржника, ними є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, але всупереч вимог ст. 22 КПК України, щодо всебічності, повноти та обєктивності дослідження усіх обставин справи, дані громадяни взагалі не опиту вались під час проведення перевірки.

Таким чином під час проведення додаткової перевірки необхідно відібрати детальні пояснення у вказаних осіб.

ОСОБА_3 того в постанові не зазначено відповідну частину ст. 185 КК України, тобто не зазначено відповідну кваліфікацію діяння згідно до кримінального закону, на предмет відсутності якого орган дізнання прийняв рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, що є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Усі вказані обставини обставину також необхідно врахувати при проведенні додаткової перевірки.

Зважаючи на викладене у зв'язку з тим, що постанова постанову о/у СКР Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 про відмову в порушенні кримінальної справи від 3 березня 2010 року винесена з порушенням вимог ст. 99 КПК України, керуючись ст.ст. 236-1 - 236-2 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити, а постанову о/у СКР Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 про відмову в порушенні кримінальної справи від 3 березня 2010 року - скасувати.

Матеріали перевірки № 597 повернути до СКР Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області для проведення додаткової перевірки та прийняття обґрунтованого та законного рішення.

Копію постанови направити ОСОБА_2, в Бориспільське МВ ГУ МВС України в Київській області та Бориспільському міжрайонному прокурору Київської області.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі семи діб з дня її винесення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: Є.О. Мартинов