Справа №472/1349/15-к 17.11.2015 17.11.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора прокуратури Веселинівського району Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2015 року, якою відмовлено в задоволені клопотання старшого слідчого Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївської області ОСОБА_6 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000621.

Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_7

судовий розпорядник: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30.10.2015 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно.

___________________________________________________________

Провадження № 11-сс/784/488/15 Головуючий у першій інстанції:

Категорія: ст. 170 КПК України ОСОБА_9

Доповідач апеляційного суду:

ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області про арешт майна вилученого під час огляду місця події від 23.10.2015 року

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляцію.
Прокурор вважає, що ухвала є незаконною, та такою, яка підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки підставою для відмови в задоволенні клопотання стало те, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, що суперечить, на його думку, нормам чинного кримінального процесуального законодавства.

Апелянт вважає, що, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Вказує, що при розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на його думку, містять достатні підстави вважати про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, і що вилучене під час проведення огляду місця події майно використано, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Зазначає, що доводи суду про те, що неможливо накласти арешт на майно за відсутності повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки ці речі вилучені з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, а, отже, не повідомлення особи про підозру не є підставою для відмови у застосуванні арешту майна.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
23.10.2015 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого про арешт майна невстановленої особи та арешт майна, що належить ОСОБА_10 в кримінальному провадженні №0000621, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 23 жовтня 2015 року.

На думку судді, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

При цьому, суд вказує, що підстави для арешту майна визначені в ч. 1 ст. 170 КПК України та є наступними арештом є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку.

Суддя вказує, що частиною 1 ст. 42 КПК України визначено, що підозрюваним є особа якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього кодексу повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. Як встановлено із матеріалів слідчого та пояснень останнього, громадянин ОСОБА_10 не є підозрюваною особою у кримінальному проваджені. Також на думку судді норми КПК України не передбачають накладання арешту на майно невстановленої особи.

Суддя посилається на те, що арешт може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого та осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Тому, слідчий суддя прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до таких висновків.

Згідно клопотання слідчого під час огляду місця події було вилучено дві бензопили, одна з яких належить ОСОБА_10 , а інша невстановленій особі, за допомогою яких здійснювалась незаконна рубка дерев, а також автомобіль марки ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_1 білого кольору, який належить на праві користування громадянину ОСОБА_10 , та використовувався для перевезення знарядь злочину (бензопили) та інших учасників до місця рубки, а також вивезення з місця злочину незаконно спилених дерев.

Факт використання зазначених бензопил для протиправної рубки дерев вбачається з протоколу огляду місця події від 23.10.2015 року, пояснень громадян ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від 23.10.2015 року та пояснень працівника Веселинівського РВ УМВС України ОСОБА_12 від 23.10.2015 року. З цих же доказів вбачається, що на місце рубки особи приїхали автомобілем марки ВАЗ 2101, разом із зазначеними бензопилами. Факт незаконної рубки дерев за допомогою вказаних бензопил не заперечується.

Таким чином, тимчасово вилучені під час огляду місця події від 23.10.2015 року, бензопили та автомобіль відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, використовувались, як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Тому враховуючи, що тимчасово вилучені бензопили та автомобіль використовувались як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України та мають значення в якості речового доказу в кримінальному провадженні (згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом), то на вказане майно слід накласти арешт, оскільки незастосування арешту в даному випадку може призвести до зникнення, знищення, речей які є доказом вчинення злочину, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Посилання судді на положення ч. 1 ст. 170 КПК України як на підстави для арешту майна є не обґрунтованими, оскільки у вказаній нормі не зазначено підстав, а лише вказано визначення терміну арешту майна.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 статті 167 КПК України. Застережень щодо того, що арешт не може бути накладено на майно невстановленої особи, або до повідомлення особи про підозру, вказана норма не містить.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. 167, 170-173, 407, 422 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Веселинівскього району Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 30.10.2015 р., якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000621 скасувати.
Прийняти нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000621- задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучене під час огляду місця події, а саме: 1) на бензопилу марки FORESTA, корпус із полімерного матеріалу, що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_13 ; 2) на бензопилу без маркування, корпус із полімерного світло-коричневого кольору, яке належить ОСОБА_10 та знаходиться у нього на зберіганні; 3) на автомобіль ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , білого кольору 1974 р.в., свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 , який належить на праві користування ОСОБА_10 та знаходиться у нього на зберіганні.
Виконання даної ухвали покласти на слідчого Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївської області ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2