Справа № 214/5272/14-к
1-кп/214/49/15
У Х В А Л А
іменем України
02 грудня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого - ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001136 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 307 ч.2 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В ході судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання заявив, що на даний час існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може продовжити злочинну діяльність, вплинути на свідків та інших учасників.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечує проти продовження строку тримання під вартою.

Захисник підтримав думку обвинуваченого та зазначив, що прокурором не наведено доказів не підтвердження вказаних ним ризиків. Тому, просить змінити запобіжний захід обвинуваченому на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити. При цьому, суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч. 2 КК України. Суд вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого, який не працює, не одружений, скоїв даний злочин не відбувши іншого покарання, тобто в період випробувального терміну, існують ризики передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити новий злочин. Також, суд вважає, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може вплинути на свідків.

Строк тримання під вартою судом був продовжений до 7 грудня 2015 року, судове провадження на даний час не завершене, і не може бути завершеним до 7 грудня 2015 року, оскільки по справі не допитані свідки, не досліджені інші докази.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що доцільним є продовження строку тримання під вартою в межах 60 днів. Оскільки продовжений строк тримання під вартою спливає 7 грудня 2015 року, то рахувати продовжений строк тримання під вартою належить з часу закінчення раніше продовженого строку і таким чином продовжений строк належить вважати - до 6 лютого 2016 року.

При цьому суд бере до уваги, що згідно ст.331 ч.3 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Даною нормою в обов`язок суду ставиться вирішення питання про продовження строку тримання під вартою до того моменту, поки не сплинув продовжений строк. При цьому, в КПК України не визначено за який саме термін до спливу продовженого строку, суд повинен вирішувати питання про подальше продовження строку тримання під вартою. На переконання суду цей термін залежить від конкретних обставин справи.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжити до 6 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : ОСОБА_1