КП№ 278/61/16-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
08 лютого 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Окріп Білгородського райну, Хмельницької області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, санітара медичного пункту військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, -
за ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Попередніми Указами Президента України «Про часткову мобілізацію», а також Указом №15/2015 від 14.01.2015 року в Україні проводилася мобілізаця та було оголошено про особливий період у державі. На підставі Указу Президента України №15/2015 сержанта ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 26.03.2015 року було призвано на військову службу. Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16.06.2015 року №18 сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду санітара медичного пункту військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_2 .
Отже, ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу в умовах особливого періоду.
Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. ст. 11,16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги відповідно до яких захист Вітчизни, незалежності та її територіальної цілісності є обов`язком громадянина України, а військова служба у Збройних Силах України є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти
військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Про все, що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, доповідати своєму безпосередньому начальникові За дозволом на звільнення з розташування військової частини військовослужбовець зобов`язаний звертатись до командира частини.
Усупереч вимогам закону, ОСОБА_4 порушив встановлений порядок проходження військової служби та вирішив самовільно залишити військову частину НОМЕР_1
Реалізуючі свій злочинний умисел, 06.08.2015 року, об 08 год., перебуваючи в розташуванні військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом в умовах особливого періоду, без відповідного дозволу, без поважних причин самовільно залишив місце несення військової служби. Після цього проводив час на власний розсуд. Перебуваючи поза межами військової частини, ОСОБА_4 не повідомляв правоохоронні чи інші органи державної влади про свою належність до військової служби. Самостійно повернутись до військової частини не намагався.
Отже, ОСОБА_4 самовільно, без дозволу командира частини, без поважних причин в умовах особливого періоду залишив місце несення служби війську частину пошта польова НОМЕР_1 . 10.12.2015 року об 19 год. 24 хв. сержанта ОСОБА_4 було затримано співробітниками Ізяславського відділення Славутського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області.
ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся. Розказав, що дійсно залишив військову частину, час проводив на власний розсу, просив суворо не карати.
Показання обвинуваченого узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Прокурор запропонував провести дослідження доказів у даній справі за спрощеним порядком. ОСОБА_4 погодився з такою позицією прокурора.
Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які учасниками кримінального провадження не оспорюються. При цьому судом встановлено, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин та у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції. Наслідки ч. 3 ст. 349 та ч.1 ст. 394 КПК України сторонам роз`яснені.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду (крім воєнного стану).
Обставинами, що у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 67 КК України судом не виявлено.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, особу винного, який за місцем служби характеризується посередньо, самостійно на військову службу не повернувся, проте раніше до кримінальної відповідальності не питягувався, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, критично ставиться до свого кримінального вчинку. Наявність кількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дещо знижують ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого і вчиненого ним злочину та з врахуванням думки прокурора дають
можливість призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 407 КК України з можливістю виправлення обвинуваченого у дисциплінарному батальйоні. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верхового Суду України №15 від 28.12.1996 року «Про практику призначення військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні» покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні може бути застосоване не тільки у випадках, коли це безпосередньо передбачено санкцією статті закону, за якою засуджується військовослужбовець, а й тоді, коли суд вважатиме за можливе (з урахуванням обставин справи та даних про особу засудженого) замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні протягом того самого строку, застосувавши ст. 62 КК. Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й і виправлення засуджених. Викладені обставини у сукупності дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе із призначенням ОСОБА_4 реального покарання, із застосуванням ст.ст.62,69 КК України. Таке покарання на думку суду буде достатнім для перевиховання останнього та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Керуючись, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК УКраїни у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 62 КК України відбування покарання ОСОБА_4 замінити на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.
Строк попереднього ув`язнення зарахувати у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України до призначеного покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою на гауптвахті.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення

Суддя: ОСОБА_1