Провадження №1-кп/760/1068/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000892 від 20.08.2015р. за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пустомити Львівської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, дітей немає, військовослужбовець строкової служби Центру забезпечення службової діяльності МО України та Генерального штабу ЗС України, працюючого водієм, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України, -
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження
- - прокурора - ОСОБА_4
- - потерпілого - ОСОБА_5
- - обвинуваченого - ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
16.04.2015р. ОСОБА_3 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 і на підставі Наказу №108 начальника Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 17.04.2015р. проходить військову службу у військовій частині, що по АДРЕСА_2 у військовому званні солдат на посаді водія.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за № 2232-ХІІ від 25.03.1992р. ОСОБА_3 з 16.04.2015р. набув статусу військовослужбовця і почав проходити строкову військову службу, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.11,16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України за №548-XIV від 24.03.1999р. та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України за №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Так, 15.08.2015р., біля 22 год. 00 хв., ОСОБА_3 , з мотивів демонстрації своєї удаваної переваги з приводу конфлікту, який мав місце на передодні між ним та солдатом ОСОБА_5 , який проходить строкову військову службу у вищевказаній військовій частині поза штатом, з метою принизити особисту гідність останнього та застосувати до нього насильство.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , того ж дня, 15.08.2015р. у місці для паління, розташованого біля підрозділу на території військової частини, в присутності інших військовослужбовців, наніс ОСОБА_5 один удар кулаком руки в область лівого ока, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока та субкон`юктивального крововиливу лівого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №1636/Е від 15.09.2015 року, як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до легкого тілесного ушкодження та забійної рани нижньої повіки лівого ока, яке відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження та забійної рани нижньої повіки лівого ока, яка відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, фізичний біль та моральні страждання.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у порушенні статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що заподіяло легкі тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.406 КК України.
В ході судового розгляду між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 було укладено угоду про примирення, зі змісту якої вбачається, що останній повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України за обставинами, як вони викладені в обвинувальному акті; відшкодував потерпілому моральну шкоду, у зв`язку з чим сторони угоди дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.406 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 місяців арешту на гауптвахті.
У судовому засіданні потерпілий та обвинувачений просили затвердити цю угоду, оскільки вона укладена ними добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні, фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення не оспорював, у вчиненому щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдану потерпілому моральну шкоду і пояснив, що він цілком розуміє, що згідно п.1 ч.4 ст.474 КПК України він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, а також йому зрозуміло, що наслідком затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями п.1 ч.3 ст. 394, п.1 ч.3 ст.424 та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст. 474 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні теж пояснив, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що угода про примирення від 20.11.2015 року, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 підлягає затвердженню, оскільки дії останнього правильно кваліфіковані за ч.2 ст.406 КК України, угода укладена добровільно та її умови відповідають інтересам суспільства і не суперечать вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, крім того, суд враховує особу обвинуваченого, який проходить стокову військову службу, працює та зайнятий суспільно-корисною працею, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, відношення обвинуваченого до вчиненого щире каяття та факт добровільного відшкодування потерпілому завданої моральної шкоди.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 винуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України, а тому вважає можливим за наявності вищевикладених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України, на підставі ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.406 КК України і призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, судом визнається щире каяття та добровільне відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , в силу ст.67 КК України, судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.469, 471, 473-475 КПК України суд, -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення від 20.11.2015р, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.406 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) місяців арешту на гауптвахті.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
При цьому, відповідно до положення ч.3ст.394 КПК України, цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку:1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким була затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст.389-1 КК України.
Суддя: