Справа № 591/2175/13-к Провадження № 1-кс/591/282/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2013 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми Міліціанов Р.В., за участю секретаря Бузової Т.І., слідчого - Глядчишина О.С., розглянувши клопотання Слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Сумської області юриста 1 класу ОСОБА_1, про накладення арешту на рухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю Славяни () та заборони розпоряджатися ним у кримінальному провадженні №0000149, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з погодженим прокурором Кононовою Л.Ф. клопотанням, про накладення арешту на рухоме майно, а саме, транспортні засоби, які належать ТОВ Славяни () та заборони розпоряджатися ними у кримінальному провадженні №0000149.

Згідно з ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи, що слідчим у клопотанні обґрунтовано необхідність розгляду клопотання за відсутності власника майна, то слідчий суддя вирішив провести судове засідання без виклику ОСОБА_2 та ТОВ Славяни.

Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов'язковим. Оскільки слідчим не заявлено клопотань про фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів, суд вирішив провести судове засідання без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання слідчого, дослідивши матеріали справи, заслухавши слідчого, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 2012 році гр.ОСОБА_3 та гр.ОСОБА_4 з метою заволодіння грошовими коштами державного бюджету в особливо великих розмірах, вступили у злочинну змову з директором ТОВ Славяни ОСОБА_2, та невстановленими на даний час працівниками ДПІ у м. Сумах.

У подальшому, ставши 04.10.2012 директором ТОВ ІТЦ Сумиавтогаз,ОСОБА_4, реалізовуючи спільний з ОСОБА_3 злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння бюджетними грошовими коштами, усвідомлюючи, що ТОВ ІТЦ Сумиавтогаз не відповідало критеріям на бюджетне відшкодування ПДВ та не мало фінансово-господарських відносин з ТОВ Славяни, 22.10.2012р. склав та надав до ДПІ у м. Сумах податкову декларацію за вересень з заявою на бюджетне відшкодування 35 млн.грн. ПДВ, та уточнюючі розрахунки до неї про придбання у серпні 2012 року товарів у ТОВ Славяни на суму 175 млн.грн., та до декларації за липень про збільшення обсягів оподатковуваних операцій у червні, яких також фактично не було.

В цей же час, ОСОБА_2, будучи директором ТОВ Славяни, та сприяючи ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з ним та ОСОБА_3 у заволодінні бюджетними грошовими коштами в особливо великих розмірах, надала 19.10.2012 електронною поштою до ДПІ у м.Сумах уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок, з додатками, до податкової декларації за серпень 2012 року, який містив завідомо неправдиві відомості про наявність у серпні 2012 року господарської операції по реалізації ТОВ Славяни товарів на суму 175 млн.грн. до ТОВ ІТЦ Сумиавтогаз.

На підставі наданих ОСОБА_4 та ОСОБА_2 документів, які містили завідомо неправдиві відомості, працівники ДПІ у м.Сумах, усвідомлюючи неправдивість даних відомостей, грубо порушуючи вимоги Податкового кодексу України, постанови КМУ №1238 від 27.12.2012р. та інших відомчих нормативно-правових актів, в частині необхідності перевірки наданих ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відомостей та проведення документальної позапланової перевірки, склали висновок про підтвердження сум бюджетного відшкодування ПДВ на користь ТОВ ІТЦ Сумиавтогаз на суму 35 млн.грн., та надали його до Управління державної казначейської служби України в м.Сумах для перерахування з державного бюджету вказаної суми на рахунок товариства у АТ Банк Таврика, який попередньо був відкритий ОСОБА_4 22.10.2012р. для досягнення злочинної мети.

Отримавши 31.10.2012р. на розрахунковий рахунок у АТ Банк Таврика 35 млн.грн. з державного бюджету як відшкодування ПДВ, ОСОБА_4 отримав можливість розпорядитися ними на власний розсуд, і, притримуючись попередньої злочинної домовленості про незаконне заволодіння бюджетними грошовими коштами за допомогою фіктивного підприємництва з директором ПП Кюерія Вайелес ОСОБА_5, того ж дня перерахував зазначені грошові кошти на розрахунковий рахунок №681 останнього підприємства у даному банку, нібито як повернення неіснуючої фінансової допомоги з метою надання ознак законності фіктивній операції.

У подальшому, з метою надання бюджетним грошовим коштам готівкового виразу та отримання можливості вільно ними розпоряджатися, ОСОБА_5 перерахував частину отриманих бюджетних грошових коштів у сумі 33 589 641,62 грн. на власний розрахунковий рахунок №196 у АТ Банк Таврика та зняв їх з рахунку готівкою 01.11.2012 і 02.11.2012р у м.Харкові, а частину незаконно отриманих бюджетних коштів 05.11.2012р перерахував на розрахунковий рахунок №3174 у АТ Банк Таврика ОСОБА_6, який також.. зняв їх готівкою.

З контексту ч.1 ст.170 КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

01.03.2013 відносно ОСОБА_2 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України.

Згідно зі ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До клопотання слідчим додано ОСОБА_4 з ЄРДР, в якому відсутні відомості про дату та час повідомлення про підозру, тобто слідчим не виконано вимог ст.278 КПК України.

Інших доказів отримання ОСОБА_2 повідомлення про підозру (розписка, телефонограма, повідомлення про вручення) також не надано.

Згідно з ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки, слідчим не надано до клопотання доказів вручення повідомлення про підозру, то слідчий суддя доходить висновку, що в рамках кримінального провадження, ОСОБА_2 не перебуває у статусі підозрюваного, тому накладення арешту є неможливим.

Також, в силу ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв'язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, враховуючи ту обставину, що клопотання подано про накладення арешту на майно юридичної особи, а не безпосередньо підозрюваного, слідчим не надано жодних доказів та пояснень відносно того, що ТОВ Славяни є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями ОСОБА_2, отже не доведено, що на майно даної юридичної особи може бути накладено арешт, не зазначено норми закону, яка покладає на товариство такий обовязок, отже не обґрунтовано, що ТОВ Славяни відноситься до категорії осіб, перелік яких визначено ч.1 ст.170 КПК України.

Суд критично оцінює доводи слідчого з приводу того, що ОСОБА_2, як єдиний учасник ТОВ Славяни є власником майна юридичної особи, оскільки фізична особа засновник є власником лише корпоративних прав ТОВ Славяни, однак жодним не майна товариства, слідчим не заявлено клопотання про накладення арешту на частку ОСОБА_2 у товаристві.

Таким чином, клопотання слідчого про накладення арешту є передчасним та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.42, 170,171, 276 - 279 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання Слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Сумської області ОСОБА_1 від 11.03.2013р. про накладення арешту на рухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю Славяни () та заборони розпоряджатися ним у кримінальному провадженні №0000149 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (пяти) днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області.

Слідчий суддя Міліціанов Р.В.