Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа 490/9125/15-к
У Х В А Л А
23 жовтня 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 та представника психіатричного закладу ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві подання головного лікаря Миколаївської обласної психіатричної лікарні про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до постанови Заводського районного суду міста Миколаєва від 8 серпня 2008 року відносно ОСОБА_5 застосовуються примусові заходи медичного характеру в зв`язку із її причетністю до вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України.

В подальшому судовими рішеннями строк застосування відносно неї таких заходів продовжувався неодноразово.

Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 4 лютого 2015 року вид застосовуваних до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру був змінений на поміщення до психіатричної лікарні у відділенні з звичайним наглядом.

Оскільки ухвалою не встановлювалось інакшого, строк застосування таких заходів становив 6 місяців.

4 серпня 2015 року строк застосування примусових заходів медичного характеру, встановлений судом, сплинув.

Після спливу цього строку - 9 вересня 2015 року - ОСОБА_5 була оглянута комісією лікарів, яка прийшла до висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

Спираючись на цей висновок, 14 вересня 2015 року головний лікар Миколаївської обласної психіатричної лікарні надіслав до суду подання, у якому просив про продовження застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.

Після вислуховування прокурора та дослідження письмових матеріалів справи суд доходе такого.

Порядок застосування примусових заходів медичного характеру є вичерпно врегульованим статтею 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", розділом XIV Кримінального Кодексу України та главою 39 Кримінально-процесуального Кодексу.

При цьому відповідно до статті 2 Закон України "Про психіатричну допомогу" норми цього Закону є загальними, а інші нормативно-правові акти - спеціальними нормами, що регулюють певні питання застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру застосовуються на основі принципів, зокрема, законності та додержання прав людини і громадянина. На підставі тих же принципів відносно особи застосовуються примусові заходи медичного характеру в зв`язку з його причетністю до кримінального правопорушення /стаття 7 КПК України/.

Права осіб, відносно яких застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені у Декларації прав людини та основних свобод, а також - в Принципах захисту психічно хворих осіб та покращення психічної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН № 46/119 від 17 грудня 1991 року /надалі - Принципах/
Відповідно до частини 8 Принципу 11 примусове лікування у випадку небезпеки особи для себе чи оточуючих не може бути продовженим понад період часу, що є вкрай необхідним для відвернення такої небезпеки; відповідно до Принципу 17 питання про такий період часу має розглядатись виключно уповноваженим у державі органом /відповідно до законодавства України - судом/.

В цьому випадку судом був встановлений строк для застосування примусового лікування в зв`язку із вчиненням ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, що свідчить про її небезпеку - 20 листопада 2014 року.

Стаття 95 Кримінального Кодексу України та стаття 514 КПК України дійсно передбачають можливість продовження цього строку, але встановлює певні передумови для прийняття такого рішення.

Так, по-перше, в межах цього строку хвора мала бути оглянута комісією лікарів, яка прийшла б до висновку про необхідність продовження примусового лікування.

По-друге, на думку суду, питання про доцільність продовження примусового лікування також має бути принаймні порушене в межах такого строку. Так, хоча діюче законодавство прямих вказівок про таке не містить, наведені вище норми національного та міжнародного законодавства вказують, що інакше розуміння тягне за собою порушення прав особи, адже призводить до застосування примусових заходів медичного понад період часу, визначений за необхідний відповідно до встановлених норм.

В цьому ж випадку як огляд комісії лікарів, так й подання про продовження примусових заходів медичного характеру були складені поза межами встановленого судом строку.
Отже, підстави для задоволення цього подання є відсутніми.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 514 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскарженою до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_7 =