У Х В А Л А
Іменем України

11 лютого 2016 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності в порядку статті 80 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 19 листопада 2015 року надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності в порядку статті 80 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 .

Згідно клопотання адвоката вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2002 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 148-4 КК України (в редакції 1960 р.), ч.2 ст. 205 КК України (в редакції 2001 року) (фіктивне підприємництво) та призначено умовне відбуття основного покарання та додаткове покарання з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

За апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь в розгляді справи в суді першої інстанції Апеляційний суд Житомирської області виніс свій вирок, яким ОСОБА_5 за ч.2 ст. 148-4 КК України (в редакції 1960 р.), ч.2 ст. 205 КК України (в редакції 2001 року) (фіктивне підприємництво) призначено покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю 3 роки, без конфіскації майна.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний вирок переглядався в суді касаційної інстанції, який залишений Верховним судом України в силі.

Відповідно до ст.ст. 401, 404 КПК України (в редакції 1960 року) вирок суду набирає законної сили після розгляду справи касаційною інстанцією.

Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

Згідно даних матеріалів справи, вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 29.12.2002 р. відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 03.06.2003 року.

З різних формальних причин його не було виконано територіальним органом МВС України, на який покладено обов`язок вчиняти дії з його виконання з 2003 року та по теперішній 2015 рік.

ОСОБА_5 не відбував призначене за вироком суду основне покарання в місцях позбавлення волі та не вчиняв жодних дій щодо ухилення від відбування покарання. Про обставини оголошення його у розшук у зв`язку з виконанням вироку йому відомо не було. Про незнання засудженим , того, що він перебував у розшуку свідчить те, що у 2006 році він в МВС України отримував довідку про несудимість.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності" № 4025-У1 від 15.11.2011 року, який набрав законної чинності 18.01.2012 року, серед іншого ст. 12 КК України викладено у новій редакції та внесенні зміни до санкції частин ст. 205 КК України.

Ст. 148-4 КК України скасовано, у ч.2 ст. 205 КК України - пом`якшено кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону зворотну дію в часі має тільки такий закон про кримінальну відповідальність, який 1) скасовує злочинність діяння, 2) пом`якшує кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст. 12 КК України (діючого закону) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.2 ст. 205 КК України (в чинній редакції) здійснення фіктивної підприємницької діяльності, якщо вони заподіяли істотну шкоду карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з діючих норм законодавства, ОСОБА_5 засуджений вироком Корольовського районного суду за злочин, який відповідно до ч.3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування основного покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засуджені до позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч.2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

У зв`язку із закінченням у 2008 році п`ятирічного строку давності виконання обвинувального вироку та декриміналізації санкції статті 205 КК, ОСОБА_5 слід звільнити від відбування основного та додаткового покарання, погасити та зняти судимість.

В судовому засіданні адвокат та засуджений підтримали своє клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання тому, що засуджений ухилявся від суду і повинен відбувати покарання.

Суд, дослідивши матеріали вказаного клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в порядку статті 80 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , вислухавши сторін, приходить до наступного висновку.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2002 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 148-4 КК України (в редакції 1960 р.), ч.2 ст. 205 КК України (в редакції 2001 року) (фіктивне підприємництво) та призначено умовне відбуття основного покарання та додаткове покарання з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Вироком від 23.02.2003 року Апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_5 за ч.2 ст. 148-4 КК України (в редакції 1960 р.), ч.2 ст. 205 КК України (в редакції 2001 року) (фіктивне підприємництво) призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю 3 роки, без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (діючого закону) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , або позбавлення волі не більше п`яти років.

Згідно ч.2 ст. 205 КК України (в чинній редакції) здійснення фіктивної підприємницької діяльності, якщо вони заподіяли істотну шкоду карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з діючих норм законодавства, ОСОБА_5 засуджений вироком Короловського районного суду за злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування основного покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч.2 ст. 80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

24.11.2006 року Корольовським районним судом ОСОБА_5 оголошений у розшук. Засуджений ОСОБА_5 затриманий працівниками Житомирського відділу НП ГУНП в Житомирській області 10.02.2016 року ( довідка №2478/201/03/2016 від 10.02.2016 року).

В такому разі особа, у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, звільняється від відбування основного покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано десять років. З дня засудження ОСОБА_5 сплинуло 12 років.

Згідно ч.2 ст.90 КК України якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.

Вирок відносно засудженого виконаний не був, але закінчились строки давності виконання вироку. В такому разі судимість підлягає погашенню.

Що стосується зняття судимості то вона тотожна погашенню судимості, але застосовується лише до закінчення строків погашення судимості. Оскільки строки погашення судимості закінчились, то у задоволенні клопотання щодо зняття судимості необхідно відмовити.

Керуючись 80,88, 90, 91 КК України

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування основного та призначеного додаткового покарання вироком Апеляційного суду Житомирської області від 23 лютого 2003 року, яким його засуджено за ч.2 ст. 148-4 КК України, ч.2 ст.205 КК України, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права на зайняття підприємницькою діяльністю строком 3 роки у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку суду на підставі ст. 80 КК України.

Погасити судимість ОСОБА_5 у зв`язку з закінченням перебігу давності виконання вироку суду на підставі ст. 90 КК України та в порядку ст.88 КК України визнати ОСОБА_5 таким , що не має судимості.

В решті вимог відмовити.

ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Корольовський районний суд міста Житомира до Апеляційного суду Житомирської області протягом семи днів з дня оголошення рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1