Справа № 192/1322/15-к
Провадження № 1-в/192/393/15
Ухвала
Іменем України
"20" серпня 2015 р. року смт Солоне

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20 травня 2013 року Центрально-міським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч.ч. 2,3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі,

Початок строку:22.01.2013 року

Кінець строку: 22.01.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Засуджений відбув 2/3 частини строку покарання та звернувся до суду з клопотанням про умовнодострокове звільнення від відбування покарання, зазначивши, що він два стягнення, які погашенні, має три заохочення від адміністрації колонії, приймає участь в соціальному житті колонії, але йому безпідставно відмовили в адміністрації колонії в направленні документів до суду.

Засуджений в судовому засіданні просив клопотання задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, пояснив, що він є ВІЛ інфікованим 4 ступеня, постійно працює, приймає участь у програмі диференційно-виховного впливу «Поверення», має заохочення, має неповнолітніх дітей.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 у судовому засіданні проти клопотання заперечував.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений працевлаштований з серпня 2013 року на виробництві установи різноробочим в заводоуправлінні, до праці ставиться посередньо. Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу має три заохочення застосовані 22 листопада 2013 року, 09 вересня 2014 року та 23 квітня 2015 року, при цьому мав три стягнення, останнє з яких 08 жовтня 2014 року відбував в ДІЗО (а.с. 9), що говорить про неналежне дотримання режиму утримання за весь період відбуття строку покарання. З дослідженої в судовому засіданні індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим, вбачається, що засуджений приймає участь в програмі диференційованого-виховного впливу лише з червня 2015 року, до цього ні в яких програмах участь не приймав. З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений не бере участь у роботі самодіяльних організацій колонії, і тому суд вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Що стосується доводів засудженого, щодо наявності у нього хвороби, то суд зауважує, що наявність хвороб дає підстави для звільнення від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України, а не на підставі ст. 81 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1