Провадження № 1-кс/200/4000/2014
01 липня 2014 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю власника майна ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
У судове засіданні слідча не з`явилася, звернулася із письмовим клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Прокурор також не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. З цих підстав справу, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, розглянуто за їх відсутності.
Власниця майна ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання. Разом з тим пояснила, що квартиру придбала на законних підставах, сплативши за неї кошти попередньому власнику.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які відповідають за їх дії, можливості відчужувати певне своє майно до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу; арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Нормою ч. 4 цієї статті передбачено, що заборона на використання майна або заборона розпоряджатися цим майном можуть застосовуватися лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, підготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю чи частково перетворено.
Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення власниці майна і дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню, так як є достатні підстави вважати, що нерухоме майно у вигляді кв. АДРЕСА_1 , набуто в результаті вчиненого кримінального правопорушення. Тому це майно, заборону у розпорядженні яким прохає застосувати слідча, відповідає критеріям, наведеним у п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України. З цих підстав унеможливлення подальшого відчуження цього майна, приходжу до висновку про можливість тимчасового накладення заборони на розпорядження цим майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -
Тимчасово заборонити ОСОБА_3 розпоряджатися майном у вигляді кв. АДРЕСА_1 .
Строк дії ухвали до 01 вересня 2014 року включно.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчій суддя ОСОБА_1