Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі: Рубан Т.М.,

з участю : прокурорів Передерій А.А., Жага Е.Г.,

потерпілогоцивільного позивача ОСОБА_1,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, утриманців не має, не працюючої, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої ,

по ст. 286 ч. 2 КК України ,-

в с т а н о в и в :

30 травня 2009 року, приблизно, в 17 годин 55 хвилин підсудна ОСОБА_4, керуючи автомобілем „ВАЗ 21083, державний реєстраційний номер 871 76 СК за згодою належного користувача, на перехресті вулиць Миргородських Дивізій та Київська в м. Миргороді Полтавської області, при виконанні маневру повороту ліворуч порушила вимоги пунктів 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху України, виїхала на смугу зустрічного руху, не переконавшись в безпеці цього маневру, та допустила зіткнення зі мопедом марки „Viper Active під керуванням потерпілого ОСОБА_1, який рухався по своїй смузі руху, у зустрічному напрямку.

В наслідок цього зіткнення потерпілому ОСОБА_1, завдано тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток правої гомілки, закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку, перелому лобної і тімяної кісток, перелому правої променевої кістки, забійної рани правого стегна та синця в ділянці лівої стопи, які за висновком судово медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

Свою вину в інкримінованому діянні підсудна ОСОБА_4 фактично визнала частково і пояснила, що 30.05.2009 року вона дійсно керувала легковим автомобілем по вул. Київській в м. Миргороді, перевозячи в його салоні свого чоловіка, і мала намір повертати ліворуч для чого ввімкнула показчик повороту. Наближаючись до перехрестя, вона помітила мопед, який рухався у зустрічному напрямку з ввімкненим правим показчиком повороту, після чого почала пригальмовувати з наміром надати можливість мопедисту завершити позначений ним маневр праворуч. При цьому, як стверджувала підсудна, повної зупинки транспортного засобу вона не здійснювала, продовжуючи вїжджати на перехрестя, проте залишала водію мопеда місце для повороту. При пересіканні автомобілем зустрічної смуги руху сталося зіткнення з мопедом, в результаті чого потерпілий упав на дорогу і був травмований. Вона разом з чоловіком почали надавати першу допомогу потерпілому, а потім автомобілем швидкої допомоги його було доставлено до лікарні. Стверджувала, що на відшкодування шкоди потерпілому неодноразово надавала грошові кошти. Заявлений позов прокурора визнає повністю, а позов потерпілого частково.

Окрім часткового визнання підсудною своєї вини, її вина у вчиненій дорожньо транспортній пригоді з її наслідками повністю підтверджується такими доказами, дослідженими та перевіреними в ході судового слідства:

- показаннями потерпілого цивільного позивача ОСОБА_1, з яких слідує, що 30.05.2009 року, в вечірній час, він повертався додому з риболовлі, керуючи належним йому мопедом по вул. Київській в м. Миргороді, та бачив легковий автомобіль, який рухався у зустрічному напрямку і наближався до перехрестя. При проїзді цього перехрестя автомобіль здійснив на нього наїзд в результаті чого він не встиг ні загальмувати, ні уникнути цього зіткнення та був травмований. Як стверджував потерпілий перед дорожньою пригодою спиртних напоїв він не вживав, а мопедом керував у мотошоломі. ОСОБА_5 одержані травми тривалий час лікувався у медичних закладах, витрачаючи власні кошти на лікування. Не заперечував того факту, що підсудна частково відшкодовувала йому майнову шкоду за лікування. До страхової компанії після ДТП він не звертався і страхового відшкодування не отримував. Наполягав на відшкодуванні йому завданої майнової і моральної шкоди, обґрунтовуючи останню характером його травмування, тривалістю лікування та порушенням звичного способу життя;

- свої показання відносно механізму розвитку ДТП підсудна ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_1 відтворили на місці пригоди, що підтверджується протоколами відтворення обстановки та обставин дорожньої пригоди за їх участю та план схемами додатками до цих протоколів, у яких реконструйовано дорожні умови на час пригоди, характер та місце розташування транспортних засобів перед зіткненням за показаннями цих учасників процесу / т.1, а.с. 128 131 /;

- допитаний в якості свідка ОСОБА_6 суду показав, що 30.05.2009 року він разом з дружиною підсудною по справі їхали в автомобілі, що належить його батьку, а він має право керувати цим автомобілем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. За кермом була дружина, якій він дозволив керувати автомобілем у його присутність. При підїзді до перехрестя вулиць Київська Миргородських Дивізій в м. Миргороді, з наміром повернути ліворуч, дружина знизила швидкість і ввімкнула показник повороту. З пояснень свідка, він бачив мопед, що рухався в зустрічному напрямку з ввімкненим показником правого повороту та зрозумів, що його водій має намір повертати праворуч. Підсудна, даючи можливість мопеду здійснити поворот, почала виїзджати на перехрестя, на зустрічну смугу руху, після чого відбулося зіткнення, сам момент якого свідок не бачив. Потерпілий був травмований та доставлений до лікарні. На наступний день свідок зустрівся з дружиною потерпілого, запропонував їй фінансову допомогу та повідомив про те, що автомобіль, яким скоєно ДПТ, є застрахованим, а тому слід зареєструвати страховий випадок для отримання страхової виплати. В подальшому на лікування потерпілого вони надавали власні кошти;

- з показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що про подію дорожньої пригоди за участю підсудної він дізнався на наступний день. Як йому відомо, невістка автомобілем, що йому належить, керує обережно. На досудовому слідстві він повідомляв про те, що його транспортний засіб застрахований у встановленому Законом порядку. Цим автомобілем мав право керувати і його син за записом у техпаспорті. З розповіді невістки свідку відомо, що перед зіткненням потерпілий ввімкнув поворот, а потім поїхав прямо;

- в протоколі огляду місця дорожньо транспортної пригоди, на схемі додатку до нього зафіксовано загальну обстановку на місці ДТП, дорожні та погодні умови на час пригоди, характер розташування транспортних засобів після їх зіткнення, аналіз яких, дають підстави прийти до висновку про те, що зіткнення автомобіля та мопеда відбулося на смузі руху скутера під керуванням потерпілого / т. 1, а.с. 7 10, 15 / ;

- за протоколом медичного огляду підсудної безпосередньо після дорожньо транспортної пригоди, на момент керування транспортним засобом вона була твереза / т. 1, а.с. 17 /;

- протоколом огляду та перевірки технічного стану автомобіля „ВАЗ 21083 , державний реєстраційний номер 871 76 СК, яким на момент пригоди керувала підсудна ОСОБА_4, в якому зафіксовано механічні пошкодження на цьому транспортному засобі від зіткнення, основна кількість яких локалізована в передній частині, а також його технічний стан, що був задовільний / т. 1, а.с. 11 12 / ;

- протоколом огляду мопеда, яким керував потерпілий ОСОБА_1, в якому зафіксовано механічні пошкодження на цьому засобі пересування від зіткнення, основна кількість яких локалізована в його передній частині, що вказує на контакт з перешкодою саме цією частиною. Крім того, за даними цього протоколу в розділі стану освітлювальних сигнальних приладів зафіксовано факт включення правого показника повороту / т.1, а.с. 13 14 / ;

- матеріалами автотехнічної експертизи, з висновками якої погоджується суд, визнаючи вірогідними наведені в них дослідження та застосовані методики, як такі, що узгоджуються з сукупністю інших доказів по справі, оцінених судом відповідно до вимог ст. 67 КПК України. При цьому, проаналізувавши показання підсудної та потерпілого, дані результатів огляду місця ДТП та виявлених механічних пошкоджень на автомобілі і мопеді, суд приходить до переконання про те, що показання потерпілого в частині розташування транспортних засобів на вулиці та швидкості їх руху до моменту зіткнення є слушними, а відтак висновки автотехнічної експертизи, за якими в конкретній дорожній обстановці технічна можливість попередити зіткнення з боку водія ОСОБА_4 визначалася у виконанні нею вимог пунктів 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, є переконливими. Саме ці дії, за переконанням суду, не відповідали вимогам вищезгаданих пунктів Правил дорожнього руху та з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з виникненням даної пригоди. В умовах даної пригоди потерпілий ОСОБА_1 шляхом екстреного гальмування не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням підсудної / т. 1, а.с. 136 139 /;

- матеріалами судово медичної експертизи потерпілого ОСОБА_1, за якими в результаті ДТП йому заподіяно тілесних ушкоджень у вигляді відкритого перелому кісток правої гомілки, закритої черепно мозкової травми, забою головного мозку, перелому лобної і тімяної кісток, перелому правої променевої кістки, забійної рани правого стегна та синця в ділянці лівої стопи, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення / т. 1, а.с. 40, 22 /;

- речовим доказом по справі мотошоломом, оглянутим судом в ході судового слідства, на якому виявлено значну кількість механічних пошкоджень у вигляді тріщин, відшарування окремих уламків, що вказує на ту обставину, що під час ДТП потерпілий перебував у мотошоломі і в момент падіння після зіткнення цей захисний засіб поглинув значну частину кінетичної енергії падіння;

- медичною довідкою згідно якої потерпілий ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Миргородської ЦРЛ з 30 травня по 23 червня 2009 року, а на його лікування закладом охорони здоровя витрачено 3608 гривень 20 копійок / т. 1, а.с. 183 /;

- медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_1, оглянутою судом, та повідомленням Миргородської ЦРЛ згідно яких цей потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні згаданого медичного закладу з 30 травня по 23 червня 2009 року з діагнозом: закрита черепно мозкова травма. Забій головного мозку. Відкритий багатоскалковий перелом правої гомілкової кістки, закритий перелом променевої кістки. В аналізі крові потерпілого на алкоголь від 01.06.2009 року виявлено етиловий спирт в концентрації 0,66 % / т. 2, а.с. 45 /;

- копією свідоцтва про реєстрацію автомобіля „ВАЗ 21083, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, за якою цей автомобіль належить свекру підсудної, а її чоловік має право керування цим автомобілем / т. 1, а.с. 191 /;

- полісом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/ 4517743 та стікером про таке страхування СШ / № 004523 за якими на момент дорожньо транспортної пригоди автомобіль „ВАЗ 21083, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був забезпечений таким страхуванням з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоровю, в сумі 51000 гривень та за шкоду, заподіяну майну, 25500 гривень / т. 2, а.с. 26, 27 /;

- розписками сторони потерпілого зі змісту яких вбачається, що після його травмування в дорожній пригоді, підсудна ОСОБА_4 вживала заходів до добровільного відшкодування завданих збитків та виплатила йому на відшкодування шкоди в загальній сумі 16 000 гривень / т. 1, а.с. 194 197, т. 2, а.с. 29 /.

Наявні в матеріалах справи „незалежні оцінки автомобіля та мопеда / т.1, а.с. 45 90, 95 124 /, на підставі положень ч. 8 ст. 334 КПК України суд не визнає належними і допустимими доказами по справі, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що особа, яка їх проводила, відповідно до Закону України „Про судову експертизу має відповідну кваліфікацію судового експерта. Під час розгляду справи по суті, згідно до положень ст. 16 1 КПК України про призначення та проведення відповідних експертиз судом ні сторона обвинувачення, ні сторона захисту не клопотали.

Таким чином, розглянувши справу на засадах змагальності і диспозитивності, перевіривши докази по цій справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що неправочинні дії ОСОБА_4, які проявилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому ОСОБА_1 тяжкого тілесного ушкодження, слід кваліфікувати по ст. 286 ч. 2 КК України.

Обставинами, які помякшують покарання підсудної, суд визнає часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди, щире каяття, а в порядку ч. 2 ст. 66 КК України ще й недостатній життєвий досвід через молодий вік. Обставин, що обтяжують покарання підсудної суд не знаходить.

При призначенні міри покарання ОСОБА_4 враховується ступінь тяжкості вчиненого нею діяння, яке є не обережним, його наслідки у вигляді травмування потерпілого, характер допущених нею порушень Правил дорожнього руху та ставлення до цих порушень і їх наслідків, обставини справи, що помякшують покарання підсудної, відсутність обставин, які обтяжують її покарання, а також особа ОСОБА_4, яка має постійне місце проживання та сімю, за якими характеризується позитивно, має молодий вік, вперше засуджується, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно. Крім того, суд приймає до уваги також і стан здоровя підсудної, яка згідно медичного висновку страждає на вегето судинну дистонію та інші захворювання з приводу чого перебувала на стаціонарному лікуванні / т. 1, а.с. 190, 199 /.

За таких обставин суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання цієї підсудної без відбування нею призначеного покарання реально та вбачає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробуванням, в порядку, визначеному ст. 75 КК України, з покладенням на неї певних обовязків і з позбавленням права керування транспортними засобами, що сприятиме досягненню мети її виправлення і перевиховання та запобігання вчинення нових злочинів, в тому числі і в сфері безпеки дорожнього руху.

Цивільний позов прокурора / т. 1, а.с. 223 / про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину підлягає до задоволення в повному обсязі на підставі положень ст. 93 1 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 слід задовольнити частково за рахунок підсудної ОСОБА_4 в межах доведених вимог, які безпосередньо повязані із злочином і його цивільно правовими наслідками та з урахуванням часткового добровільного відшкодування підсудною завданих збитків.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої злочином згаданому потерпілому, суд враховує суть заявлених позовних вимог, характер та обставини заподіяння такої шкоди, тривалість його фізичних і психічних страждань в звязку з травмуванням і лікуванням, порушення його звичного способу життя внаслідок втрати здоровя, а також сімейно майновий стан заподіювачки шкоди. Разом з цим, суд виходить також із засад розумності, виваженості та справедливості, а тому вважає, що сума відшкодування такої шкоди потерпілому має становити 19 мінімальних розмірів заробітної плати, офіційно встановлених на час розгляду справи Законом України „Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20 жовтня 2009 року № 1646 VI.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, то за переконанням суду, ця частина позовних вимог має бути залишена без розгляду, виходячи з положень ст. ст. 979, 984, 985 ЦК України, оскільки цивільна відповідальність власника наземного транспортного засобу перед третіми особами, була застрахована у відповідності до Закону України „Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів / т. 2, а.с. 26, 27 /. З цих підстав суд вважає, що ця частина позовних вимог ОСОБА_1 заявлена до неналежного відповідача та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за умови порушення, невизнання або оспорювання прав цього позивача належним відповідачем.

Керуючись ст. ст. 16 1, 323, 324 КПК України , суд , -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винною і призначити покарання по ст. 286 ч. 2 КК України у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 ( три ) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням в частині основного покарання, з іспитовим строком 1 ( один ) рік.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_4 зобовязати повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу засудженій до набрання вироком законної сили залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Речові докази по справі: автомобіль „ВАЗ 21083, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, переданий під розписку на зберігання ОСОБА_7 / а.с. 27, 28 /, той може використовувати на свій розсуд, як власник; мопед марки „Viper Active, який знаходиться на майданчику тимчасового тримання автомобілів Миргородського МВ ГУ МВС України в Полтавській області / а.с. 27 /, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_1; пошкоджений мотошолом, який зберігається у Миргородському міськрайонному суді / т. 2, а.с. 36 /, знищити, як такий, що не має ніякої цінності.

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації ( розрахунковий рахунок 1001, код 01999402, ОПЕР МФО 331025 ) в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину 3608 / три тисячі шістсот вісім / гривень 20 копійок.

Цивільний позов потерпілого цивільного позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 16796 / шістнадцять тисяч сімсот девяносто шість / гривень.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляцій через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_5