Справа №359/6426/15-к
Провадження №1-кп/359/328/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2015 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванків Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, тимчасового не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 14.04.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення права, -
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Іванків Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, тимчасового не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, проживаючого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2011 року за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки; вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, тимчасового не працюючого, неодруженого, з середньою освітою, проживаючого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 та ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 та ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_5 , будучи 30.03.2012 засудженим Бориспільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком якого відповідно до ст. 71 КК України остаточно призначено покарання 4 роки та 1 місяць позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення.
Так, 20.03.2015 року, близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_4 (мав непогашену судимість за скоєння злочину проти власності) разом з ОСОБА_6 (мав погашену судимість) та ОСОБА_5 (мав покарання за скоєння злочинів проти власності, що не відбув) проводили свій вільний час в с. Іванків Бориспільського району Київської області під час чого розпивали спиртні напої.
В цей час, коли у ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 закінчилися спиртні напої та гроші на їх придбання, у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку електричного кабелю з переходу, що знаходиться під автодорогою «Київ-Харків», які належать ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком»».
Після чого, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинити крадіжку, на що останні дали добровільну згоду, та тим самим вступили з ним в злочинну змову на вчинення кримінального правопорушення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно за попередньо обумовленим планом, повторно та з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в переході автодороги «Київ-Харків» на території с. Іванків (47 км) приблизно у 22 годині 00 хвилин, руками почав зривати кабель зі стіни переходу автодороги. В цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідкували з обох сторін вказаного переходу за тим, щоб за їх діями ніхто не спостерігав.
Довести кримінальне правопорушення до кінця ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не вдалось можливим, з причин, що, не залежали від їх волі, оскільки вони були виявлені сторонніми особами.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 завдали матеріальну шкоду ТОВ «Шляхове будівництво «Альтком» на суму 5 364 грн. 60 коп., оскільки кабель було пошкоджено.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у незакінченому замаху на таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно та за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 та ч.2 ст. 185 КК України.
Своїми умисними діями, що виразились у незакінченому замаху на таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 винив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 та ч.2 ст. 185 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , надані ними в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинувачених та думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження обставин ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, крім допиту обвинувачених, - допиту інших свідків, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, способу його вчинення, наслідків, що мали місце).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 свою вину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення визнали повністю, розкаялися у скоєному та зазначили, що зрозуміли значення вчиненого ними, та висловили намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України на майбутнє, просили надати їм можливість показати своє відношення до вчиненого.
ОСОБА_4 суду показав, що він дійсно, 20.03.2015 року, близько 20 години 30 хвилин, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проводили свій вільний час в с. Іванків Бориспільського району Київської області. Після спільного вживання ними спиртних напої та закінчення коштів, він запропонував ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинити крадіжку з метою отримання коштів, на що останні погодилися. Після цього зайшовши до переходу автодороги «Київ-Харків» на території с. Іванків (47 км), він руками намагався зірвати кабель зі стіни переходу автодороги, не думаючи, що останній під напругою. В цей час ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідкували з обох сторін вказаного переходу за тим, щоб за їх діями ніхто не спостерігав. Під час зриву ОСОБА_4 кабелю, останній заіскрив, тому що був підключений до мережі, тому він перелякався і почав тікати. В подальшому він був затриманий.
ОСОБА_5 підтримав покази ОСОБА_4 , та показав суду, що він дійсно, 20.03.2015 року, близько 20 години 30 хвилин, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проводили свій вільний час в с. Іванків Бориспільського району Київської області. Зважаючи на відсутність коштів, у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку електричного кабелю з метою отримання за нього коштів. Після цього, ОСОБА_4 запропонував йому та ОСОБА_6 вчинити крадіжку, на що вони погодилися. Він перебуваючи поблизу переходу автодороги «Київ-Харків» в с. Іванків Бориспільського району Київської області, разом з ОСОБА_6 слідкували з обох сторін вказаного переходу за тим, щоб за їх діями ніхто не спостерігав. В цей час ОСОБА_4 руками зривав кабель зі стін переходу вказаної автодороги. Під час крадіжки їх помітили, тому не вдалося викрасти кабель. Він разом з ОСОБА_4 втекли, а в подальшому були затримані.
Щодо відбування покарання зазначив, що згідно вироку суду від 30.03.2012 року, де його було засуджено до реального строку покарання, він покарання не відбував.
ОСОБА_6 суду показав, що він дійсно, 20.03.2015 року, він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проводив свій вільний час в с. Іванків Бориспільського району Київської області. В цей час, у зв`язку з відсутністю у них коштів, з метою їх отримання, у ОСОБА_4 виник умисел на крадіжку електропроводів з переходу, що знаходиться під автодорогою «Київ-Харків». Після чого, ОСОБА_4 запропонував йому та ОСОБА_5 вчинити крадіжку, на що вони погодилися. Вони підійшли до переходу разом. Він згідно попередньої між ними, знаходився поблизу переходу автодороги «Київ-Харків» при вході до нього, де разом із ОСОБА_5 слідкував за тим, щоб за їх діями ніхто не спостерігав. В цей час ОСОБА_4 руками зривав кабель зі стін переходу. Під час крадіжки, оскільки кабель був під напругою, їх помітили. Він не встиг втекти оскільки знаходився найближче до людини, яка їх помітила, і був затриманий. Потім затримали інших учасників.
Повідомили, що кримінальне правопорушення вчинено ними за обставин викладених у обвинувальному акті. Просили суворо його не карати та не позбавляти їх волі.
Покази обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам провадження, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають сумніву, щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого правопорушення, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинувачених, процесуальні витрати у справі та речові докази, попердні судові рішення щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено, оскільки прокурором таких дій не вчинено. Суд розглядає провадження лише в межах пред`явленого обвинувачення.
З урахуванням наведеного, показів обвинувачених, суд вважає, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 дійсно вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 та ч.2 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останніх до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Кримінальне правопорушення вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про осіб обвинувачених й обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 покарання, визначеного санкцією ч.2 ст. 185 КК України.
Так, санкцією ч.2 ст. 185 КК України передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, а тому вчинений обвинуваченими злочин є середньої тяжкості.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вели себе з позитивної сторони, дотримувалися встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинувачених не встановлено, оскільки стан сп`яніння не підтверджено відповідними доказами, та не зазначено в обвинувальному акті прокурором.
Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
Крім того, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого, також підлягає врахуванню при призначенні покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 за місцем свого проживання характеризується негативно, раніше був засуджений за злочин проти власності, офіційно не працевлаштований. ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Має на утриманні мати пенсійного віку та брата, що хворіє на туберкульоз відкритої форми.
Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем свого проживання характеризується негативно, раніше був засуджений за злочин проти власності, офіційно не працевлаштований. ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Має покарання за вироком суду, яке ним не відбуте, з незалежних від нього обставин.
Обвинувачений ОСОБА_6 за місцем свого проживання характеризується також негативно, раніше був засуджений за скоєння злочину проти власності, але в силу ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимості, офіційно не працевлаштований. ОСОБА_6 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 покарання визначеного санкцією кримінального закону. При цьому слід врахувати, що саме ОСОБА_4 був організатором вчинення цього кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного вище та особи обвинуваченого, суд приходить до переконання про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, тобто суд вважає за доцільне також застосувати до них положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком з визначенням відповідних обов`язків судом.
Дана міра покарання відносно зазначених обвинувачених є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ними нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та осіб обвинувачених.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує наступне.
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2012 року ОСОБА_5 засуджено за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання ОСОБА_5 у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.15 та ч.2 ст.185 КК України у виді двох років позбавлення волі.
З урахуванням наявності невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2012 року, яке становить 4 роки 1 місяць, на підстав ч.1 ст. 71 КК України, остаточно ОСОБА_5 слід призначити покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання.
При цьому підстав для повторного застосування ст. 75 КК України не має, оскільки раніше указана норма застосовувалась до ОСОБА_5 згідно вироку суду від 01.11.2011 року.
Крім того, не підлягає врахуванню ухвала суду від 29.11.2013 року відносно ОСОБА_5 щодо звільнення останнього від відбування покарання зважаючи на закінчення іспитового строку, призначеного за вироком суду від 01.11.2011 року, оскільки, як встановлено судом під час іспитового строку ОСОБА_5 вчинено новий злочин, про що міститься інформація у вимогах про судимість та випливає з вироку суду від 30.03.2012 року.
З цього приводу є всі підстави для застосування вимог ст. 71 КК України та призначення покарання з урахуванням попереднього вироку суду шляхом його частково складання.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні, про них не зазначив і прокурор.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили слід залишити попередній тримання під вартою, підстав для його зміни у суду немає.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту затримання обвинуваченого.

Щодо ОСОБА_4 запобіжний захід слід змінити та обрати його у виді домашнього арешту з відповідними обов`язками, який слід встановити терміном в 60 днів, однак не більше ніж дати набрання вироком суду законної сили.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем свого проживання; без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати за межі України на постійне місце проживання; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_6 рахувати з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 2 (два) роки, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем свого проживання; без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати за межі України на постійне місце проживання; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_4 негайно звільнити з під варти в судовому засіданні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 слід встановити у виді домашнього арешту та встановленням обов`язків до набрання вироком суду законної сили, але не більше 60 днів з дня його проголошення.
Встановити наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; не відвідувати місця, де продаються алкогольні напої на розлив.

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 покарання шляхом частково складання покарання призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2012 року, у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбування покарання термін перебування останнього під вартою з моменту затримання ОСОБА_5 , починаючи з 28.05.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком суду законної сили.

Речові докази у справі: електричний кабель, - після набрання вироком суду законної сили, - залишити в користуванні власника.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1