Справа № 274/5313/15-к
Провадження №1-в/0274/660/15
УХВАЛА
І м е н е м У к р а ї н и

21.12.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

представника адміністрації РВК №73 . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області справу за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, непрацюючого, раніше судимого: 1) 13.07.2005 року за ст.186 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 18.01.2008 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 14 днів; 2) 21.01.2011 року за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 14.10.2013 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 17 днів; 3) 11.08.2014 року за ст.ст.185 ч.2, 71 ч.1, 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 25.02.2015 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.185 ч.2, 395, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 2 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання - 17.04.2014 року, кінець строку - 17.04.2016 року.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.04.2004 року. Під час утримання в УВП м. Житомира характеризувався посередньо, вимог режиму тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень та заохочень не мав.

З 09.04.2015 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№73). За час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи. На виробництві колонії не працевлаштований. До суспільно корисної праці відношення задовільне. Заохочувався один раз. Стягнень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під контролем. Спальне місце прилеглу тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Бере участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Соціально-корисні зв`язки підтримує з близькими родичами шляхом листування. Вину у скоєних злочинах визнав повністю.

Згідно витягу з протоколу №30 від 28.10.2015р., за результатами вирішення комісією по розгляду матеріалів на засуджених питання умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній не довів своє виправлення, а тому у поданні матеріалів до суду на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, згідно ст.81 КК України, відмовлено (особова справа а.с.67).
В судовому засіданні представник адміністрації виправної колонії щодо задоволення заяви засудженого заперечив. Суду повідомив, що ОСОБА_5 характеризується посередньо. Отримавши одне заохочення працювати надалі відмовляється, до суспільно-корисної праці на даний час ставиться байдуже, спробував шантажем вимагати від адміністрації установи подання матеріалів в суд на умовно-дострокове звільнення та загалом його поведінка впродовж останнього часу змінилась на гірше.

Засуджений про місце, час розгляду справи повідомлявся. Адесував суду заяву, згідно якої своє клопотання підтримує та просить розглянути без його участі.

На думку прокурора, при вирішенні питання умовно-дострокового звільнення слід врахувати те, що засуджений за час відбуття покарання працював незначний проміжок часу, отримав лише одне заохочення, на даний час не працює, до суспільно-корисної праці не долучається, хоча і не порушував умови відбуття покарання, однак свого виправлення не довів та на застосування умовно-дострокового звільнення не заслуговує.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого та його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Таким чином при прийнятті рішення по суті справи суд враховує також те, що ОСОБА_5 має три непогашені судимості за попередніми вироками, двічи звільнявся з місць позбавлення волі достроково, однак належних висновків для себе не робив та знову скоював злочини. За період відбуття покарання характеризується неоднозначно, порушень не допускає, разом з тим за період відбуття покарання працював незначний проміжок часу та отримав лише одне заохочення, на даний час не працює, а його поведінка має тенденцію до погіршення, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під контролем.

Викладене свідчить про те, що за час відбуття покарання засуджений свого виправлення не довів.
На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України суд,-

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1