Справа № 495/4577/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000051 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прямобалка, Арцизького району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньо- технічною освітою, розлученого, має двох дітей малолітніх дітей (дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які проживають з матір`ю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу Виконуючого обов`язки Президента України - Голови Верховної Ради України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.
На виконання зазначеного Указу, 31 березня 2014 року сержант ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої у АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 31 березня 2014 року № 134-ос, сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії-начальника пожежної станції відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІІІ категорії.
Проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на вищевказаній посаді, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант ОСОБА_3 був зобов`язаний:
- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
- беззастережно виконувати накази командирів (начальників);
- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
- виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
27 серпня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов наказ Голови Державної прикордонної служби України від 16 серпня 2014 року № 109 «Про внесення змін до штатів органів Державної прикордонної служби України», відповідно до якого у ІНФОРМАЦІЯ_7 сформовано та укомплектовано оперативно-бойову прикордонну комендатуру(далі ОБПК).
18 вересня 2014 року згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18 вересня 2014 року № 318-вв сержант
ОСОБА_3 прикомандирований до ОБПК « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».
20 вересня 2014 року о 10 годині на території військової частини НОМЕР_1 , командиром цієї частини підполковником ОСОБА_5 та його заступником ОСОБА_6 на підставі розпорядження Голови ДПСУ від 17 вересня 2014 року№ Ш/24-1652, до особового складу ОБПК, в тому числі до сержанта ОСОБА_3 , доведено наказ про вибуття 20 вересня 2014 року ОБПК в район дислокації для виконання завдань за призначенням.
Проте, сержант ОСОБА_3 , порушуючи вимоги статей 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про обов`язок виконати наказ командира і вибути за межі дислокації військової частини НОМЕР_1 , будучи інформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, 20 вересня 2014 року о 10 годині перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), відкрито відмовився його виконати і в подальшому без поважних причин 20 вересня 2014 року в район дислокації ОБПК для виконання завдань за призначенням не вибув.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, пояснив суду, що дійсно 31 березня 2014 року він ІНФОРМАЦІЯ_4 був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої у АДРЕСА_2 .
18 вересня 2014 року згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18 вересня 2014 року № 318-вв він прикомандирований до ОБПК «Білгород-Дністровський 1».
20 вересня 2014 року о 10 годині на території військової частини НОМЕР_1 , командиром цієї частини підполковником ОСОБА_5 та його заступником ОСОБА_6 на підставі розпорядження Голови ДПСУ від 17 вересня 2014 року № Ш/24-1652, до особового складу ОБПК, в тому числі до нього, доведено наказ про вибуття 20 вересня 2014 року ОБПК в район дислокації для виконання завдань за призначенням.
Проте, він, знаючи про обов`язок виконати наказ командира і вибути за межі дислокації військової частини НОМЕР_1 , будучи інформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, 20 вересня 2014 року о 10 годині перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), відкрито відмовився його виконати і в подальшому без поважних причин 20 вересня 2014 року в район дислокації ОБПК для виконання завдань за призначенням не вибув. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти злочини. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 402 ч.1 КК України непокора, тобто відкрита, відмова виконати наказ начальника.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, задовільну характеристику, вчинив злочин який, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, на утриманні має малолітніх дітей, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, на підставі санкції даної статі призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1