04.09.2015 Провадження по справі № 1-кп/380/52/15
Справа № 380/1290/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2015 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: Романовській
з участю прокурора: ОСОБА_2
обвинуваченої: ОСОБА_3
захисника обвинуваченої адвоката: ОСОБА_4
потерпілої : ОСОБА_5
представника потерпілої адвоката: ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, невійськовозобов`язаної, раніше не судимої,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 26.04.2014 року близько 09 години 30 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , перебуваючи поряд із власним домогосподарством, під час суперечки із ОСОБА_5 , яка виникла на грунті неприязних відносин, умисно схопила останню рукою за волосся на голові та вирвала частину волосся з лобної частини, одразу після чого ОСОБА_3 знову схопила ОСОБА_5 за волосся на голові та умисно вирвала частину волосся в лівій тім`яній ділянці голови.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 47 від 30.04.2014 року, потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді посттравматичної аллопеції (виривання волосся), які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнала, пояснила суду, що із потерпілою ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_8 вона перебуває у неприязних стосунках, через проїзд по дорозі, яка проходить біля її домогосподпрства.
26.04.2014 року вона була на подвір`ї та побачила, що на дорозі зупинився вантажний автомобіль, із якого вийшов ОСОБА_8 та став прибирати з дороги каміння, щоб проїхати. В цей момент вона стала його фотографувати, але це йому не сподобалося і він почав сваритися з нею та намагався відібрати фотоапарат. Потім до них підбігла ОСОБА_5 і вони разом з чоловіком почали бити її. Вона покликала свою дочку ОСОБА_9 , щоб та все це сфотографувала. Коли вибігла дочка, то намагалася їх розборонити, проте ОСОБА_8 відштовхнув її. Потім вона бачила, як ОСОБА_10 била її дочку, тому вона вирвалася від ОСОБА_8 та ОСОБА_5 і побігла в будинок щоб викликати міліцію, а коли повернулася, то побачила, що її дочка лежала на подвір`ї, після чого вона виклакала швидку допомогу. Вказала, що волосся ОСОБА_5 вона не виривала, оскільки не могла цього зробити, так як оборонялася від неї та її чоловіка.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, її винуватість підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що з обвинуваченою ОСОБА_3 у неї дійсно склалися неприязні відносини, через те, що вона чинить перешкоди в користуванні вулицею Радянська в с. Стадниця Тетіївського району, розкидаючи на дорозі каміння, висипаючи дрова, внаслідок чого неможливо проїхати автомобілем до городу.
26.04.2014 року після повернення з городу разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8 , вони змушені були їхати автомобілем по вул.Радянській повз будинок ОСОБА_3 , оскільки, рух автомобіля іншою дорогою через погодні умови був ускладнений.
Знаючи про конфліктний характер обвинуваченої, вони зателефонували до ОСОБА_10 і попросили її допомогти розібрати завали на дорозі, щоб мати змогу проїхати автомобілем, на що остання погодилася. Близько 9 год. 30 хв. вони поверталися з городу. Її чоловік ОСОБА_8 вантажним автомобілем їхав попереду, а вона з ОСОБА_10 йшли позаду. Біля будинку ОСОБА_3 автомобіль зупинився. Підійшовши ближче вона побачила, що ОСОБА_3 ображала її чоловіка нецензурними словами, розмахувала фотоапаратом, коли той намагався прибрати з дороги каміння, а потім помітила, що у нього подряпаний лоб. Чоловік намагався розкидати камінці, а ОСОБА_3 його відштовхувала, тому вони з чоловіком взяли її попід руки та хотіли завести в подвір`я, але вона чинила спротив та вхопилася обома руками за хвіртку. Вона утримувала ОСОБА_3 у хвіртці, а чоловік розкидав завали. До нього вибігла дочка обвинуваченої ОСОБА_9 , яка стала фотографувати чоловіка і кидалася до нього битися. ОСОБА_3 схопила її рукою за хустку в лобній частині, внаслідок чого хустка впала на плечі, потім схопила за волосся і вона відчула різкий біль Потім обвинувачена знову схопила її за волосся з лівого боку голови. Відчувши біль, вона стала вириватися, проте ОСОБА_3 продовжувала її утримувати. В цей час до них підійшов її чоловік ОСОБА_8 , який схопив ОСОБА_3 за руку та з силою став розжимати її пальці, щоб остання відпустила волосся. Обвинувачена побігла до хати, а вони підійшли з чоловіком до ОСОБА_11 , яку утримувала ОСОБА_10 і віднесли її взявши за руки та ноги, в подвір`я, де залишили лежати на землі, а самі поїхали додому.
Вказала суду, що внаслідок неправомірної поведінки обвинуваченої та наслідків, що настали, їй була завдана матеріальна шкода в розмірі 4517 гривень 50 коп. та моральна шкода в розмірі 15 000 гривень, яку вона просила стягнути з обвинуваченої на свою користь. Обгрунтовуючи розмір заявленого цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 гривень, посилається на те, що обвинувачена ОСОБА_3 завдала їй моральних страждань від фізичного болю внаслідок виривання волосся, що негативно впливає на її зовнішній вигляд та призводить до зниження самооцінки, від вимушених змін життя, пов`язаних із лікуванням, від завданих образ.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 пояснив суду, що він проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_5 та безпосередньо оглядав її.
Підтвердив свій висновок щодо ступеня тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, які могли утворитися від виривання волосся за допомогою великих зусиль, механізму і способу їх утворення.
Також він проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_3 , за результатами якої у неї було виявлено декілька синців, від дії тупих предметів, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості без короткочасного розладу здоров`я та виникли 26.04.2014 року.
При огляді ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в ділянці голови та шиї виявлено не було.
Свідок ОСОБА_9 , яка є дочкою обвинуваченої ОСОБА_3 , дала суду аналогічні показання про подію кримінального правопорушення 26.04.2014 року з показаннями обвинуваченої ОСОБА_3 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він доводиться потерпілій чоловіком.
Підтвердив той факт, що з обвинуваченою ОСОБА_3 його сім`я тривалий час перебуває в неприязних відносинах через те, що остання не дає можливості їм та односельцям користуватися дорогою по вул.Радянській біля свого будинку.
Також пояснив, що 26.04.2014 року близько 09 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 між ним, його дружиною ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в черговий раз, відбувся конфлікт із обвинуваченою, ініціатором якого була остання, через неможливість проїхати автомобілем по дорозі.
Поскільки проїзд був закиданий камінням, він став його приймати та звільняти дорогу. В цей час його дружина та ОСОБА_10 йшли позаду. ОСОБА_3 , побачивши що він прибирає каміння, вибігла з подвіря і стала його фотографувати.
Коли він намагався відкотити камінь з дороги, ОСОБА_3 підскочила до нього та подряпала йому лоба. В цей час до них підбігла дружина ОСОБА_5 та попросила ОСОБА_3 заспокоїтися, але вона на це не реагувала, тому вони з дружиною взяли її під руки та завели в подвір`я. Остання намагалася вийти з подвір`я, але ОСОБА_5 її утримувала, щоб вона не заважала йому відкидати каміння.
ОСОБА_10 в цей час також відкидала перешкоди з дороги. Потім вибігла ОСОБА_11 та хотіла вдарити дружину, але він відбив удар, тому ОСОБА_13 відштовхнувшись наскочила на ОСОБА_10 і вдарила її рукою в обличчя, після чого ОСОБА_10 схопила її за волосся та притиснула до землі. Потім він побачив, що ОСОБА_3 тримає його дружину за волосся, а вона не може самостійно вирватися, тому він підбіг до них, схопив обвинувачену за праву руку і з силою став розжимати її пальці, іншою рукою вона ще тримала дружину за волосся. Потім вона відпустила дружину схопила камінець і хотіла по ній кинути, але він його відбив. Після цього ОСОБА_3 побігла у двір, а вони взяли ОСОБА_11 за руки та ноги і занесли у двір, а самі поїхали додому і по мобільному телефонували в міліцію.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона з обвинуваченою ОСОБА_3 перебуває в неприязних стосунках, через те, що остання чинить перешкоди в проїзді по вул.Радянській в с.Стадниця.
26.04.2014 року їй зателефонував ОСОБА_8 , який попросив допомогти розчистити дорогу, на що вона погодилася.
ОСОБА_8 їхав вантажним автомобілем по вул. Радянській повз будинок ОСОБА_3 , а вони з ОСОБА_5 йшли позаду.
Біля будинку ОСОБА_3 автомобіль зупинився і вони почули крики ОСОБА_3 , яка нецензурними словами обзивала ОСОБА_8 ..
ОСОБА_5 побігла до чоловіка, а вона стала відкидати каміння з дороги, щоб проїхав автомобіль і не дивилася в ту сторону. Чула їхню сварку, а потім бачила, що ОСОБА_3 трималася обома руками за волосся ОСОБА_5 , а ОСОБА_8 розжимав її пальці.
Потім ОСОБА_11 хотіла вдарити ОСОБА_8 але він її відштовхнув, в результаті чого вона зіштовхнулася з нею спиною, відразу після чого ОСОБА_13 обернулася і вдарила її рукою в обличчя. Вона схопила ОСОБА_13 за волосся і нагнувши її утримувала, притиснувши до землі, яка нецензурно висловлювалася, а потім сказала, що у неї болить серце, тому вона її відпустила.
Після цього ОСОБА_3 втекла в подвір`я, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 занесли ОСОБА_13 в подвір`я, а вона пішла додому.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що він є сільським головою с. Стадниця Тетіївського району Київської області, а тому йому відомо, що ОСОБА_3 не дає можливості людям безперешкодно користуватися дорогою по вул.Радянській в с.Стадниця, посилаючись на те, що відбувається зсув грунту біля її будинку.
Зазначив, що відповідно до генерального плану села Стадниця, повз будинок ОСОБА_3 дійсно є дорога, по якій дозволено рух транспорту.
Обвинувачена зверталася до сільської ради з приводу зсуву грунту та неблагоустроєності вулиці.
За наслідками її звернення було встановлено, що твердження щодо зсуву грунту є безпідставними, а також було проведено розчистку вулиці.
Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили суду, що вони не були безпосередніми свідками подій 26.04.2014 року між обвинуваченою та потерпілою.
Вказали суду, що їм особисто відомо, що з того часу, як ОСОБА_3 придбала будинок по АДРЕСА_1 вона не дає можливості односельцям вільно користуватися дорогою та з приводу цього постійно вчинює сварки.
Із показань свідка ОСОБА_17 встановлено, що вона працює фельдшером Тетіївської ЦРЛ і 26.04.2014 року виїжджала на виклик в АДРЕСА_1 , який здійснила ОСОБА_3 .
Приїхавши на виклик, вона побачила, що ОСОБА_9 сиділа на ганку в збудженому стані. Їй була надана перша медична допомога, вона скаржилася на біль в області грудної клітки і хребта.
Жодних явних ознак побиття на її тілі виявлено не було.
ОСОБА_3 також була в збудженому стані, яка на біль не скаржилася, за медичною допомогою не зверталася і видимих ушкоджень на тілі не мала. Їй було дано заспокійливе.
Обидві жінки від госпіталізації відмовилися.
Крім показань потерпілої та свідків винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема: заявою ОСОБА_5 від 29.04.2014 року, в якій вона просить притягнути ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за нанесення їй тілесних ушкоджень (Т.1а.с.-7 кримінального провадження);
- висновком судово-медичної експертизи №47 від 30.04.2014 року відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження в ділянці волосистої частини лоба у вигляді посттравматичної аллопеції (виривання волосся) розміром 8,0 х 10,0 см., та в лівій тім`яній ділянці голови розміром 3,0 х 2,0 см., які виникли від виривання волосся рукою іншої людини, по часу утворення відповідають даті 26.04.2014 року ( Т.1 а.с.22 кримінального провадження);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 травня 2014 року за участю судово-медичного експерта ОСОБА_12 та фототаблиць до нього, із якого встановлено, що потерпіла розповіла та показала яким чином обвинувачена ОСОБА_3 вирвала їй волосся, а експерт підтвердив, що дані тілесні ушкодження у потерпілої виникли за обставин та в час, зазначені потерпілою ОСОБА_5 ( Т.1 а.с.29-33 кримінального провадження);
- протоколом огляду місця події від 06.06.2014 року та таблицею зображень до нього, із якого встановлено, що поблизу будинку ОСОБА_3 проходить дорога, на частині якого розташований гараж ОСОБА_3 ( Т.1 а.с.-47-49 кримінального провадження);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2014 року та таблицею зображень до нього, із якого встановлено, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 розповіли та показали яким чином обвинувачена ОСОБА_3 тримала за волосся потерпілу ОСОБА_5 під час конфлікту 26.04.2014 року (Т.1 а.с.77-82 кримінального провадження);
- фототаблицею на якій зафіксовано учасників конфлікту ОСОБА_8 , який розбирав каміння на дорозі в той час, коли ОСОБА_5 утримувала ОСОБА_3 у хвіртці (Т.1 а.с.84 кримінального провадження);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.06.2014 року та таблицею зображень до нього, із якого встановлено, що свідок ОСОБА_10 розповіла та показала як ОСОБА_8 та ОСОБА_5 вели ОСОБА_3 до хвіртки, як ОСОБА_3 вхопила потерпілу за волосся, а остання оборонялася від неї, та як ОСОБА_8 розжимав пальці ОСОБА_3 , щоб вона відпустила волосся потерпілої, а також те, як її вдарила в обличчя ОСОБА_9 і як вона притиснула її до землі ( Т.1 а.с.85-90 кримінального провадження);
- висновком судово-медичної експертизи №48 від 30.04.2014 року ОСОБА_3 , із якого встановлено, що при огляді ОСОБА_3 були виявлені наступні тілесні ушкодження: в області правого передпліччя по внутрішній поверхні виявлено синець округлої форми жовто-фіолетового кольору розміром 4,5 х3,5 см., в області правого стегна по зовнішній поверхні виявлено синець округлої форми розміром 5,0 х 4,0 см.жовто-фіолетового кольору, в ділянці правої гомілки по передній поверхні виявлено синець неправильної форми розміром 18,0 х 3,0 см, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості без короткочасного розладу здоров`я, які виникають при дії тупих предметів та по часу їх утворення відповідають даті травми 26.04.2014 року ( Т.1 а.с.92-93 кримінального провадження);
- актом обстеження земельної ділянки та прилеглої території АДРЕСА_1 від 11 серпня 2011 року та довідками Стадницької сільської ради № 105 від 29.04.2014 року та № 116 від 21.05.2014 року, із яких встановлено, що згідно генерального плану села Стадниця, що затверджений в 1968 році повз будинок ОСОБА_3 є проїзд до садибних ділянок та 7 земельних ділянок, а також те, що остання чинить перешкоди в русі транспорту громадян села по цьому проїзді для чого систематично складає каміння, забиває в дорогу залізні прути, влаштовує конфлікти ( Т.1 а.с.96-97,100 кримінального провадження);
Суд, оцінюючи докази у справі у їх сукупності, критично ставиться до показань обвинуваченої, в яких вона не визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, посилаючись на те, що саме ОСОБА_5 та ОСОБА_8 її побили, визнає їх неправдивими, спрямованими на ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , показаннями експерта ОСОБА_12 , висновками судово-медичних експертиз ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .
Так, ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила, що у неї з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 26.04.2014 року стався конфлікт, через користування дорогою, а також те, що потерпіла її утримувала, не випускаючи з двору, що підтверджується фототаблицею ( а.с.-84).
До тверджень обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 хтось інший міг нанести тілесні ушкодження, суд також ставиться критично, оскільки жодних конфліктів у потерпілої 26.04.2014 року, крім як з ОСОБА_3 , не було.
Крім того, в ході проведення слідчих експериментів потерпіла ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 показали та розповіли як обвинувачена вирвала потерпілій волосся, що узгоджується із висновком судово-медичної експертизи №47 від 30.04.2014 року, в якому також зазначено, що потерпіла сама собі таких тілесних ушкоджень нанести не могла.
Наявність у обвинуваченої синця в області правого передпліччя узгоджується із поясненням свідка ОСОБА_8 про те, що він тримав своєю рукою обвинувачену ОСОБА_3 за праву руку і розжимав із силою її пальці, щоб вона відпустила волосся потерпілої.
Посилання обвинуваченої на те, що вона в результаті травми суглобу 1 пальця правої кисті не могла вирвати потерпілій волосся, суд також розцінює як обрану нею форму захисту, оскільки довідка видана їй 10 липня 2014 року із звільнення від важкої фізичної праці терміном на 6 місяців також із вказаної дати, тоді як конфлікт мав місце 26.04.2014 року.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення цілком доведена і її дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисні дії, що виразилися у нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я .
Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної, яка раніше не судима, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, має незадовільний стан здоров`я, що впливає на її майновий стан, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як пом`якшуючі її вину обставини, суд враховує відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд не встановив.
Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, достатнім призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою її визнано винною у виді обмеження волі строком на 1 рік, застосувавши до неї ст.75 КК України, звільнивши її від відбуття даного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, протезування, стороннього догляду тощо.
Як встановлено, в зв`язку з отриманими ушкодженнями, нанесеними ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 звернулася до ТОВ «Медичний центр «Фармоза», де їй було встановлено діагноз «вогнищева алопеція, внаслідок травматизації» та призначено лікування, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 07.05.2014 року. В силу ст.284 ЦК України, вибір лікаря та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій є правом фізичної особи. Тому, витрати, понесені потерпілою за надані медичні послуги та придбання ліків в сумі 4379,35грн., що підтверджуються квитанціями (а.с.30 т.1), видатковими накладними (а.с.26-29 т.1), чеком (а.с.25 т.1), та витрати, пов`язані з проїздом в сумі 138,15грн., є витратами потерпілої, понесеними в результаті порушеного її права та підлягають відшкодування за рахунок обвинуваченої в сумі 4517грн. 50коп. (4379,35+138,15).
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд вважає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Наявність даного ушкодження у потерпілої свідчить про наявність як фізичних так і душевних страждань.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, судові витрати, речові докази відсутні.
Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст.23,1166,1167,1195ЦК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_18 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, призначивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту оголошення вироку.
Цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 , 1970 року народження, жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 ,1968 року народження, жительки АДРЕСА_1 4517 (чотири тисячі п`ятсот сімнадцять) гривень 50 коп. матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) гривень моральної шкоди, а всього - 7517 ( сім тисяч п`ятсот сімнадцять) гривень 50 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1