АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2305/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0003325 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, обвинувальний акт, який внесений до ЄРДР за № 0003325, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернутий прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу районного суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційного прохання апелянт посилається на те, що обвинувальний акт відповідає усім вимогам ст. 291 КПК України, а порушення вимог кримінального процесуального закону, на які суд звертає увагу в оскаржуваній ухвалі, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору під час попереднього судового засідання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, а також пояснення представника потерпілого щодо законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу, з дотриманням норм ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Підставою ухвалення оскаржуваного рішення стала невідповідність, як на думку суду, обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а саме за змістом не зрозуміло :
- з яких причин автомобіль ВАЗ 111740 ЗНГ, н.з. НОМЕР_1 , «самовільно зрушив з місця паркування», яке відношення до цього має ОСОБА_8 та в чому полягало порушення правил безпеки дорожнього руху з боку ОСОБА_8 , тобто які дії він у відповідності до вимог Правил дорожнього руху України був повинен виконати і не виконав;
- не зазначається в чому виявилось порушення з боку ОСОБА_8 п.15.7 та п. 15.12. Правил дорожнього руху України, порушення яких, згідно обвинувального акту, інкримінуються ОСОБА_8 та чи є причинний зв`язок між учиненими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками, враховуючи, що згідно обвинувального акту «пізніше автомобіль ВАЗ 111740 ЗНГ, н.з. НОМЕР_1 , самовільно зрушив з місця паркування»;
- не вказано також час, коли автомобіль ВАЗ 111740 ЗНГ, н.з. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 ;
- не встановлено, чи був ОСОБА_8 раніше судимий.
Вказані недоліки формулювання обвинувачення об`єктивно вбачаються зі змісту обвинувального акту та, на думку колегії суддів, можуть негативно вплинути на ефективність захисту обвинуваченого і реалізацію цього процесуального права, що в будь-якому випадку призводить до порушення розумних строків судового розгляду, що гарантується нормами ст.ст. 17, 20, 28 КПК України. Тобто за змістом вказаних у обвинувальному акті фактичних обставин не зрозуміло, яким чином вони стосуються правової кваліфікації, про що суд обґрунтовано послався у оскаржуваній ухвалі, вказуючи на системне порушення вимог низки норм КПК України та, як наслідок і п.5 ч.2 ст.291 КПК України. При цьому належить врахувати те, що згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Цих самих підстав стосується брак відомостей щодо судимостей обвинуваченого, про що суд також зазначив в ухвалі.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на невизначеність у обвинувальному акті органом досудового розслідування в питанні залучення адвоката потерпілої, оскільки за змістом не зазначено, тобто відповідності з нормами КПК України, його процесуальний статус, як учасника процесу (арк.2).

Також, колегія суддів не може погодитись зі слушністю апеляційних доводів та вимог прокурора щодо скасування оскаржуваного судового рішення і призначення нового судового розгляду, оскільки апелянт не наводить правових і процесуальних підстав для постановлення такого рішення, передбачених у випадках, зазначених в частині 1 ст.415 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, виходячи з змісту доводів, зазначених в ній, та про обґрунтованість процесуального рішення, постановленого судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 31 серпня 2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 1; 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4