Справа №127/8831/14-к
Провадження №1-кп/127/42/15
УХВАЛА
04 вересня 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_7 та матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, 4 ст. 190, ч. 1, 4 ст. 358 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває зазначене кримінальне провадження.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 утримуються під вартою, при цьому строк їх утримання закінчується 07.09.2015 р.

У зв`язку з тим, що справа розглядається колегіально, в ній беруть участь захисники, потерпілі та їх представники, не має змоги призначити розгляд провадження до вищезазначеної дати, то, у відповідності з ч. 3 ст. 331 КПК України, головуючим в судовому засіданні було поставлено на розгляд учасникам судового розгляду питання про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під вартою.

Захисник ОСОБА_7 просив при вирішення питання щодо доцільності продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 мінімальних зарплат, мотивуючи його наступним. Його підзахисній ОСОБА_9 ухвалою суду від 23.01.2014 р. обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою та визначено розмір застави у сумі 1300000 грн. В подальшому строк утримання під вартою ОСОБА_9 неодноразово продовжувався судом, зокрема ухвалою від 10.07.2015 р. до 06.09.2015 р. Захисник вважає, посилаючись про цьому на ч. 3 ст. 183 КПК України та на п. 7 Постанови №14 Пленуму ВССУ від 24.12.2014 р. «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», що суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, зобов`язаний був визначити розмір застави, однак цього зроблено не було. Також захисник вважає, що розмір застави повинен визначатися із урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Прокурор ОСОБА_5 просив продовжити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк утримання під вартою, мотивуючи тим, що ризики, які існували на час досудового розслідування не зникли, обставини не змінилися, кошти потерпілим не відшкодовані, по справі не допитані всі свідки, а тому є підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі зможуть впливати на потерпілих та свідків, продовжити свою злочинну діяльність.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просили суд змінити обвинуваченим запобіжні заходи з утримання під вартою на більш м`які, мотивуючи тим, що обвинувачені вже досить довгий час утримуються під вартою та підстав для продовження даного запобіжного заходу немає.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжувався у суді, із врахуванням всіх наявних ризиків та інших обставин, передбачених КПК при вирішені цього питання. На даний час підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим суд не вбачає, судовий розгляд не завершено, не допитані всі свідки, що не виключає можливості обвинувачених впливати на них у будь-який спосіб, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також суд вважає, що твердження захисника ОСОБА_7 щодо обов`язку суду при продовженні строку утримання під вартою визначати розмір застави, не ґрунтується на нормах закону. Застава є разовим запобіжним заходом, строк якого не визначається, оскільки можливість сплатити заставу виникає в особи, щодо якої її застосовано від дня ухвалення судом рішення про її застосування до закінчення строку дії вказаної ухвали суду. В подальшому триваючим є лише запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, тому лише він може продовжуватися судом. Кримінальний процесуальний кодекс не містить норми, яка б зобов`язувала суд при продовження строку утримання під вартою повторно визначати розмір застави, тобто визначати заставу як альтернативний запобіжний захід.

ОСОБА_9 і ОСОБА_10 при обранні запобіжного заходу судом визначався розмір застави, яку вони не сплатили.

За таких обставин суд вважає, що запобіжний захід ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В клопотанні захисника ОСОБА_7 про визначення застави відмовити.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 04.09.2015 р. до 02.11.2015 р. включно.

Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 04.09.2015 р. до 02.11.2015 р. включно.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Строк дії ухвали 60 днів.
Судді :