Справа № 711/2841/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000294 за звинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чубіївка Черкаського району Черкаської області, громадянина України, не судимого, з вищою освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 190 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, не судимого, не працюючого, з неповною вищою освітою, мешканця АДРЕСА_2 , в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України, суд

встановив:

Підсудний ОСОБА_4 з липня 2013 року перебував на посаді оперуповноваженого сектору кримінального розшуку Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, мав спеціальне звання лейтенанта міліції і згідно із Законом України «Про міліцію» був наділений відповідними обов`язками, тобто був представником органів державної влади, працівником правоохоронного органу.

Працюючи на посаді оперуповноваженого СКР Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, у ході виконання у кримінальному провадженні № 0004226 від 02.11.2014 р. за ч. 1 ст. 125 КК України доручення слідчого СВ Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 від 05.12.2014 р. про встановлення особи, причетної до нанесення в ніч з 31.10.2014 р. на 01.11.2014 р. біля нічного клубу «Міленіум» в м. Черкаси тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , отримавши від ОСОБА_5 інформацію про можливу причетність охоронця нічного клубу «Міленіум» ОСОБА_10 до вчинення вищевказаного злочину, на початку грудня 2014 року домовився зі своїм знайомим ОСОБА_5 повідомити ОСОБА_10 неправдиві відомості про стан розслідування у кримінальному провадженні за фактом побиття ОСОБА_9 , внаслідок чого отримати від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 3000 грн. за начебто не встановлення останнього правоохоронними органами як особи, причетної до вчинення злочину, та розділити отримані кошти між собою, насправді не плануючи вчинення будь-яких дій на користь ОСОБА_10 .

На виконання спільного з ОСОБА_4 злочинного умислу, направленого на заволодіння коштами ОСОБА_10 шляхом обману, ОСОБА_5 на початку грудня 2014 року під час особистих розмов, вводячи ОСОБА_10 в оману щодо їхніх з ОСОБА_4 дійсних намірів, висловив ОСОБА_10 нібито висунуту умову ОСОБА_4 надати грошові кошти за начебто вирішення питання про не встановлення ОСОБА_10 як особи, причетної до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, запевняючи, що лише таким способом ОСОБА_10 зможе уникнути кримінальної відповідальності.

У подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи діяти згідно з домовленостями із ОСОБА_5 , маючи на меті отримати від ОСОБА_10 неправомірну вигоду, 15.12.2014 р. у ході телефонної розмови викликав ОСОБА_10 до Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, де зустрівся з ним 16.12.2014 р. та, користуючись своїм службовим становищем і володіючи відповідною інформацією, здобутою у зв`язку з виконанням доручення слідчого, достовірно знаючи про направлення 15.12.2014 р. слідчому відповіді про фактичне виконання доручення, розповів про розслідування кримінального провадження за фактом побиття ОСОБА_9 та про наявність достатніх доказів для підозри в цьому ОСОБА_10 , викликаючи тим самим у ОСОБА_10 уявлення про його причетність до даного злочину та можливість притягнення правоохоронними органами до кримінальної відповідальності, при цьому своїми діями підриваючи авторитет правоохоронних органів, та нівелюючи у ОСОБА_10 поняття про міліцію як орган, покликаний захищати законні інтереси громадян та охороняти правопорядок у державі та суспільстві.

У той же день ОСОБА_5 , реалізуючи спільний з ОСОБА_4 злочинний план, спрямований на обопільне заволодіння коштами ОСОБА_10 в сумі 3000 грн. обманним шляхом, зателефонував останньому та розповідаючи відомі йому від ОСОБА_4 подробиці розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 125 КК України і, запевняючи про наявність беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_10 , про які насправді йому не було достовірно відомо, прагнучи незаконно збагатитися за рахунок останнього, не повідомивши попередньо ОСОБА_4 про збільшення ним суми коштів, які вони планували вдвох незаконно отримати, почав схиляти ОСОБА_10 до надання ОСОБА_4 та слідчому у кримінальному провадженні неправомірної вигоди в сумі 4500 грн. за нібито вирішення питання про не встановлення ОСОБА_10 як особи, причетної до вчинення вищевказаного злочину, та, як наслідок, не притягнення до кримінальної відповідальності, на що останній під впливом зустрічі із ОСОБА_4 та розмов із ОСОБА_5 вимушений був погодитися.

На виконання спільного з ОСОБА_4 злочинного умислу отримати незаконну винагороду в сумі 3000 грн., при цьому прагнучи заволодіти більшою сумою грошей, ніж було домовлено з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 близько 21 години 25.12.2014 р. на розі вулиць Сумгаїтська та Ярославська в м. Черкаси отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1000 грн., запевняючи останнього, що вказані кошти призначаються ОСОБА_4 , хоча насправді не мав наміру їх комусь передавати в подальшому.

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошима ОСОБА_10 в сумі, обумовленій з ОСОБА_4 , для їх подальшого розділення між ними, та плануючи також отримати для себе особисто грошові кошти понад умовлену суму, 26.12.2014 р. під час зустрічі з ОСОБА_10 в районі вул. Сумгаїтської, 22 в м. Черкаси ОСОБА_5 отримав від останнього раніше обумовлену неправомірну вигоду в сумі 3100 грн. нібито за вирішення вищевказаних питань, та в цей же день, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи на автостоянці ТРЦ «Будинок Торгівлі», який розташований в м. Черкаси по вул. Шевченка, 207, передав ОСОБА_4 частину раніше обумовленої ними неправомірної вигоди у сумі 1200 грн., при цьому не повідомляючи останнього про попереднє присвоєння коштів ОСОБА_10 в сумі 1000 грн., таким чином заволодівши шляхом обману вищевказаними коштами останнього, а також рештою грошей, отриманих за попередньою змовою з ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При цьому ОСОБА_4 , будучи службовою особою, використовував свої службові повноваження всупереч інтересам служби, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та заволодіння чужим майном шляхом обману, підриваючи тим самим авторитет правоохоронних органів, та нівелюючи у ОСОБА_10 поняття про міліцію як орган, покликаний захищати законні інтереси громадян та охороняти правопорядок у державі та суспільстві, зловживав службовим становищем, що завдало істотної шкоди державним інтересам, чим вчинив злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч.1 ст. 364 КК України (в редакції Закону України від 21.02.2014 р. ).

Також ОСОБА_5 при вчиненні вказаного злочину, скориставшись отриманою від ОСОБА_4 інформацією, почав схиляти ОСОБА_10 до надання ОСОБА_4 та слідчому СВ Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 , яка відповідно до пункту 2 примітки до ст. 368 КК України (в редакції Закону від 13.05.2014 р. ) є службовою особою, що займає відповідальне становище, та проводила досудове розслідування по кримінальному провадженні за фактом побиття ОСОБА_9 , неправомірної вигоди в сумі 4500 грн. за вирішення питання про не встановлення ОСОБА_10 як особи, причетної до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та, як наслідок, не притягнення до кримінальної відповідальності, на що останній погодився під впливом зустрічі із ОСОБА_4 та слідчим ОСОБА_8 , а також розмов із ОСОБА_5 .

На виконання свого злочинного умислу, спрямованого на підбурення ОСОБА_10 до надання неправомірної вигоди працівникам органів внутрішніх справ, в тому числі службовій особі, яка займає відповідальне становище, ОСОБА_5 близько 21 год. 25.12.2014 р. на розі вулиць Сумгаїтська та Ярославська в м. Черкаси отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1000 грн., запевняючи останнього, що вони призначаються ОСОБА_4 та слідчій ОСОБА_8 за вирішення вищевказаних питань.

Продовжуючи свої злочинні дії по підбуренню ОСОБА_10 до надання неправомірної вигоди слідчому у кримінальному провадженні та оперуповноваженому Соснівського РВ в м. Черкаси, ОСОБА_5 26.12.2014 р. під час зустрічі з ОСОБА_10 в районі АДРЕСА_3 отримав від останнього раніше обумовлену неправомірну вигоду в сумі 3100 грн., при цьому переконуючи ОСОБА_10 , що вказані кошти передасть оперуповноваженому ОСОБА_4 та слідчому ОСОБА_8 за вирішення питання про не встановлення ОСОБА_10 як особи, причетної до вчинення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України злочину, та, як наслідок, не притягнення його до кримінальної відповідальності, тим самим створюючи у ОСОБА_10 враження про виконання останнім усіх залежних від нього дій, спрямованих на надання неправомірної вигоди вищевказаним працівникам органів внутрішніх справ, хоча цей умисел не був доведений до кінця з причин, що не залежали від ОСОБА_10 .

Таким чином, своїми умисним діями ОСОБА_5 вчинив підбурювання до замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України.

Вина обвинувачених у скоєнні зазначених у вироку злочинів підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме - показаннями підсудних, свідка, протоколом огляду місця події і висновком експертизи, протоколами негласних слідчих дій.

Підсудний ОСОБА_4 , повністю визнавши себе винним у скоєнні злочинів, пояснив суду, що виконував доручення слідчої Євтушиної по кримінальному провадженні про встановлення особи, яка причинила тілесні ушкодження ОСОБА_11 , і, дізнавшись від свого знайомого ОСОБА_12 , що цією особою є ОСОБА_13 , зловживаючи своїм службовим становищем, вирішив обманним шляхом заволодіти коштами ОСОБА_13 . Для цього використав ОСОБА_12 , який безпосередньо вів перемовини з ОСОБА_13 і запевняв його, що за грошову винагороду той уникне кримінальної відповідальності. 26.12.2014 р. на автостоянці біля ТРЦ «Торговий дім» ОСОБА_12 передав йому отримані від ОСОБА_13 кошти в сумі 1200 грн., частину з яких він там же віддав ОСОБА_14 як борг, після чого їх затримали працівники прокуратури та СБУ.

Підсудний ОСОБА_5 фактично визнав себе винним у вчиненні злочинів і пояснив, що працівник міліції, його знайомий ОСОБА_15 , вияснив у нього, чи знайомий він із ОСОБА_13 . Отримавши ствердну відповідь, той пояснив, що відносно ОСОБА_13 є заява про те, що той зламав щелепу комусь біля нічного клубу «Міленіум», але ОСОБА_13 можна обманути і заволодіти його коштами, пообіцявши вирішити питання про начебто не встановлення його і що він таким чином уникне кримінальної відповідальності. ОСОБА_15 назвав суму 3000 грн., але ОСОБА_12 самостійно збільшив цю суму, запропонувавши ОСОБА_13 передати через нього працівникам міліції 4500 грн. 25.12.2014 р. він отримав від ОСОБА_13 1000 грн., а наступного дня ще 3100 грн., частину з яких привласнив, не повідомивши ОСОБА_15 , а 1200 грн. віддав ОСОБА_15 , після чого їх затримали.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що в 2014 році працював охоронцем в нічному клубі «Міленіум» в м. Черкаси, де у нього виник конфлікт із нетверезим відвідувачем. Через деякий час з ним зустрівся ОСОБА_12 і повідомив, що за цим фактом порушено кримінальну справу, але за певну матеріальну винагороду можна уникнути кримінальної відповідальності. Потім його викликав до Соснівського РВ обвинувачений ОСОБА_15 і погрожував кримінальною відповідальністю, потім відвів до слідчої ОСОБА_16 , яка його опитала. Після цього ОСОБА_12 ще по телефону і при зустрічах також погрожував, що його «посадять», якщо він не передасть гроші в сумі більше 4000 грн.

Після цього він звернувся до Управління СБУ і повідомив про вимагання грошових коштів ОСОБА_15 і ОСОБА_12 .

В грудні 2014 р. він за погодженням із правоохоронними органами передав ОСОБА_12 1000 грн., а на наступний день ще 3100 грн., які той повинен був передати ОСОБА_15 і слідчій.

З тексту заяви ОСОБА_10 встановлено, що 22.12.2014 р. він звернувся до УСБУ в Черкаській області і повідомив, що у нього відбувся конфлікт з відвідувачем нічного клубу, після чого 11.12.2014 р. йому зателефонував знайомий по імені ОСОБА_17 ( ОСОБА_12 ) і повідомив, що за цим фактом розпочато кримінальне провадження, яке працівники міліції можуть закрити за хабар. 15.12.2014 р. його по телефону викликав працівник міліції ОСОБА_4 до Соснівського РВ, куди він прибув наступного дня, де зустрівся з ОСОБА_15 і той повідомив, що якщо справа дійде до суду, то йому загрожує покарання. В цей же день йому знову зателефонував ОСОБА_12 і повідомив, що він ознайомився з матеріалами кримінальної справи, в якій є докази його вини, але працівники міліції готові закрити справу за фінансову винагороду. 19.12.2014 р. він зустрівся з ОСОБА_18 і той назвав суму винагороди 4500 грн., інакше його працівник міліції, якому він повинен передати гроші через ОСОБА_12 , змушений буде його арештувати.

24.12.2014 року прокурором на підставі ч. 4 ст. 246 КПК України в рамках розслідування кримінального правопорушення за ч.3 ст. 368 КК України винесено постанови про проведення негласних слідчих дій - контролю за вчиненням ОСОБА_15 і ОСОБА_12 злочину із залученням до цих негласних слідчих дій ОСОБА_10 .

Про хід проведення негласних слідчих дій складено відповідні протоколи згідно приписів ст. 252 КПК України.

Дослідженням наданих протоколів встановлено, що з метою реалізації зазначених в постановах прокурора заходів ОСОБА_10 працівниками СБУ вручено грошові кошти загальною сумою 3100 грн., перед чим було переписано номінали, серії та номери купюр номіналом по 100 грн., та які були оброблені спеціальною хімічною речовиною.

25.12.2014 р. на розі вулиць Сумгаїтська та Ярославська в м. Черкаси ОСОБА_13 передав Шамраю 1000 грн., а 26.12.2014 р. на вул. Сумгаїтській ще 3100 грн., після чого ОСОБА_12 передав грошові кошти ОСОБА_15 біля ТРЦ «Будинок торгівлі».

При цьому на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Черкаської області від 25.12.2014 р. проводились негласні слідчі дії у вигляді аудіо,- відео контролю, під час яких зафіксовано зустрічі ОСОБА_13 і ОСОБА_12 25 та 26.12.2014 року, при яких ОСОБА_12 вимагав від ОСОБА_13 передачі грошових коштів для працівників міліції, погрожуючи в іншому випадку кримінальним переслідуванням, отримував від нього грошові кошти і запевняв, що кримінальне провадження буде закрите, про що слідча (жінка) його повідомить.

З копій процесуальних документів, оригінали яких перебувають в кримінальному провадженні № 0004226 від 02.11.2014 р. за ч. 1 ст. 125 КК України, встановлено, що досудове розслідування проводилось слідчою СВ Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_8 .

Після передачі ОСОБА_19 частини отриманих від ОСОБА_13 коштів вони були затримані біля 20 год.55 хв. 26.12.2014 р. біля ТРЦ «Будинок торгівлі» на автомобільній стоянці, про що складено протокол огляду місця події, з якого встановлено, що у ОСОБА_12 з кишені вилучено 5 купюр по 100 грн., на яких при спеціальному освітленні проявились написи «хабар», а також вивалені розкидані на землі 9 купюр по 100 грн. з таким же написом. У присутнього на місці події разом із ОСОБА_12 і ОСОБА_15 ОСОБА_20 вилучено 3 купюри номіналом по 100 грн., на яких виявлено аналогічні написи. Обвинувачений ОСОБА_15 пояснив суду, що він передав ОСОБА_14 як борг частину отриманих від ОСОБА_12 коштів у сумі 300 грн.

Згідно з висновками судово-хімічної експертизи № 2/0119 від 03.02.2015 р. на вилучених при огляді місця події дев`яти, п`яти та трьох купюрах номіналом по 100 грн. виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини у вигляді напису «хабар», які мають спільну родову належність зі спеціальною хімічною речовиною, зразок якої відібрано при врученні працівниками СБУ грошових коштів ОСОБА_13 .

Порівнянням серій та номерів вилучених при огляді місця події грошових купюр з серіями і номерами грошових купюр, які працівниками СБУ вручались ОСОБА_13 для проведення негласних слідчих дій, встановлено, що вони співпадають.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_12 , отримавши від ОСОБА_13 вручені останньому співробітниками СБУ грошові кошти, частину їх привласнив, а частину передав ОСОБА_15 .

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій підсудних, суд виходить з наступного.

Згідно із висновком службового розслідування від 15.01.2015 р., службової характеристики, функціональних обов`язків, витягу з наказу № 190 о/с від 30.07.2013 р. підсудний ОСОБА_4 з липня 2013 року перебував на посаді оперуповноваженого сектору кримінального розшуку Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, мав спеціальне звання лейтенанта міліції та згідно із Законом України «Про міліцію» був наділений відповідними обов`язками, тобто був представником органів державної влади, працівником правоохоронного органу та за статусом і своїми службовими повноваженнями підпадав під визначення службової особи.

Із копій матеріалів кримінального провадження № 0004226 встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України за фактом заподіяння 01.11.2014 р. біля нічного клубу «Міленіум» у м. Черкаси тілесних ушкоджень ОСОБА_9

20.11.2014 р. для розслідування злочину створено слідчу групу, до складу якої входила слідча ОСОБА_8 , яка 05.12.2014 р. на підставі ст. ст. 40, 41 КПК України дала оперативному підрозділу Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області письмове доручення про проведення певних слідчих (розшукових) дій, в тому числі й про встановлення особи, причетної до отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, з терміном виконання 10 днів.

Згідно з ОСОБА_21 обліку виконання оперативними та іншими підрозділами письмових доручень слідчих це доручення було виконане 15.12.2014 р. за № 1687д, а згідно із текстом письмового пояснення слідча ОСОБА_8 16.12.2014 р. опитала ОСОБА_10 .

Даючи аналіз вказаним доказам, суд приходить до висновку про те, що станом на 16 грудня 2014 року слідчій ОСОБА_8 було надано оперативними співробітниками дані про те, що до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 міг бути причетним ОСОБА_10 . Саме в цей день ОСОБА_12 спілкувався з ОСОБА_13 і повідомив тому, що працівники міліції готові за грошову винагороду вирішити питання про закриття кримінального провадження, хоча від ОСОБА_15 хід розслідування вказаного провадження вже не залежав, тому що письмове доручення слідчої ОСОБА_8 було виконане і ОСОБА_15 не міг приховати дані про можливу причетність ОСОБА_13 до вчинення кримінального правопорушення. Між тим, свої злочинні дії, спрямовані на одержання незаконної винагороди від ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 вчиняли у подальшому 16.12., 25.12. і 26.12.2014 р.

Зважаючи на викладене, під час вчинення вказаних протиправних дій ОСОБА_4 вже не був наділений повноваженнями слідчого, оскільки фактично доручення було виконане і відповідь на нього направлена слідчій ОСОБА_8 , а згідно із законодавством Поліщук не мав повноважень на притягнення осіб до кримінальної відповідальності.

За таких обставин ОСОБА_4 , будучи службовою особою, використовував свої службові повноваження всупереч інтересам служби, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та заволодіння чужим майном шляхом обману, підриваючи тим самим авторитет правоохоронних органів, та нівелюючи у ОСОБА_10 поняття про міліцію як орган, покликаний захищати законні інтереси громадян та охороняти правопорядок у державі та суспільстві, зловживав службовим становищем, що завдало істотної шкоди державним інтересам, чим вчинив злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч.1 ст. 364 КК України (в редакції Закону України від 21.02.2014 р.).

Також ОСОБА_15 інкриміновано те, що він завдав істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, тобто ОСОБА_10 .

При цьому під законними інтересами слід розуміти інтереси, які забезпечуються нормами закону (до яких можна застосувати нормативний критерій), а також ті, що не суперечать чинному законодавству. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, незаконний інтерес, на відміну від правоохоронюваного, не захищається ні законом, ні правом і не повинен задовольнятись чи забезпечуватись ним.

ОСОБА_10 був зацікавлений у незаконній, неправомірній поведінці службової особи ОСОБА_4 і, передаючи для працівників міліції грошові кошти, прагнув обійти закон та установлену процедуру вирішення питання про звільнення від відповідальності за можливе заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та усвідомлював, що у такий спосіб незаконно уникне можливих негативних юридичних наслідків для себе.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 , зловживаючи службовим становищем, не завдав істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_10 , тому виключає з обвинувачення цю кваліфікуючу ознаку.

З показань підсудних судом встановлено, що вони своїми діями намагались шляхом обману ОСОБА_10 заволодіти чужими коштами і при цьому не мали наміру, а також можливості виконувати свої обіцянки про не притягнення його до кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження № 0004226 і пояснень ОСОБА_10 судом встановлено, що він причетний до можливого заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 біля нічного клубу «Міленіум» і у нього були підстави переживати за можливе настання юридичної відповідальності.

Аналіз зафіксованих в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій перемовин між ОСОБА_13 і ОСОБА_12 свідчить про те, що останній переконував ОСОБА_13 в тому, що той уникне можливої юридичної відповідальності, якщо через ОСОБА_12 передасть працівникам міліції грошові кошти.

Як вказано вище, доручення слідчої ОСОБА_8 станом на 16.12.2014 р. було виконане і їй було відомо про існування ОСОБА_22 як особи, яка можливо вчинила злочин. Обвинувачені не могли вплинути на хід розслідування кримінального правопорушення і тому, вводячи ОСОБА_22 в оману про можливе вирішення питання про не встановлення його як особи, причетної до вчинення вищевказаного злочину, та, як наслідок, не притягнення до кримінальної відповідальності, обманули його і таким шляхом заволоділи чужим майном. Ці їх дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Незважаючи на позицію сторони захисту про те, що дії ОСОБА_12 слід кваліфікувати тільки як шахрайство, тому що обіцянка ОСОБА_13 передати гроші неконкретним працівникам міліції була способом заволодіння чужим майном, а не підбурювання того до надання неправомірної вигоди службовій особі, суд вважає, що ОСОБА_12 вчинив і наступний злочин.

Зміст зафіксованих в ході негласних слідчих дій розмов, які відбулись 25 та 26 грудня 2014 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_10 , свідчить про те, що обвинувачений переконував ОСОБА_13 в тому, що вирішити питання про не встановлення його як особи, яка вчинила злочин, та звільнення від кримінальної відповідальності можливо тільки шляхом надання грошей працівникам міліції в сумі 4500 грн. і висловлював невдоволення тим, що ОСОБА_13 передав лише 1000 грн., а також застерігав того, що у випадку ненадання всієї суми його можуть позбавити свободи. При цьому після передачі обумовленої суми грошей позитивне для ОСОБА_13 рішення прийме жінка-слідчий.

Таким чином, дії та розмови ОСОБА_12 свідчили про те, що він викликав у ОСОБА_13 умисел на надання неправомірної вигоди співробітникам міліції - оперативному працівнику та слідчій (службовій особі, яка займає відповідальне становище), на що той погодився, побоюючись притягнення до кримінальної відповідальності. Сам підсудний ОСОБА_12 , заперечуючи вчинення ним такого злочину, фактично визнав обставини його вчинення.

При цьому суд враховує роз`яснення, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво», якими визначено, що дії особи, яка, одержуючи гроші чи матеріальні цінності начебто для передачі іншій службовій особі як хабар, мала намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати за відповідними частинами ст. 190 як шахрайство та за відповідними частинами статей 27, 15 та ст. 369 КК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що підсудний ОСОБА_5 вчинив підбурювання ОСОБА_10 до замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 27 ч.2 ст.15 ч.3 ст. 369 КК України.

Призначаючи покарання у межах, встановлених у санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини, суд враховує обставини скоєння злочинів, ступінь їх тяжкості, особу винних і обставини, що пом`якшують покарання.

Обвинувачені на обліку у психіатра та нарколога не перебувають, до кримінальної відповідальності не притягувались. Поліщук за місцем колишньої роботи та за місцем проживання характеризується позитивно. Шамрай також за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання підсудних, є сприяння своїми правдивими показаннями встановленню істинних обставин справи.

Обставин, що обтяжують їх покарання, судом не встановлено.

Згідно з класифікацією тяжкості злочинів, яка міститься в ст. 12 КК України, ОСОБА_4 скоїв злочини середньої тяжкості, а ОСОБА_5 тяжкий і злочин середньої тяжкості.

З урахуванням викладеного суд за сукупністю злочинів призначає кожному з них основне покарання у вигляді позбавлення волі.

Незважаючи на те, що підсудні вчинили умисні злочини, вони раніше не судимі, мають постійне місце проживання, ОСОБА_15 є учасником бойових дій під час проведення АТО, тому суд приходить до висновку про можливість їх виправлення без відбування покарання і приймає рішення про звільнення їх від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Також суд призначає ОСОБА_15 за ч.1 ст. 364 КК України додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування із штрафом в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Передбачених ч.1 ст. 96-2 КК України підстав для застосування спеціальної конфіскації немає, тому що отримані ОСОБА_15 внаслідок вчинення злочину кошти підлягають поверненню власнику УСБУ в Черкаській області.

Шамраю за ч.4 ст. 27 ч.2 ст.15 ч.3 ст. 369 КК України суд не вважає за необхідне призначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Разом із тим, судом встановлено, що ОСОБА_5 внаслідок вчинення злочину отримав від ОСОБА_13 2400 грн., які є власністю УСБУ в Черкаській області, і витратив їх, тому суд застосовує спеціальну конфіскацію у відповідності до ч.2 ст. 96-2 КК України у вигляді стягнення з нього аналогічної суми.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з засуджених на користь держави потрібно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 295 грн. 68 коп. з кожного.

Вирішуючи питання про речові докази, суд вважає за необхідне додатки до протоколів (оптичні диски) залишити при матеріалах кримінального провадження, зразок спеціальної хімічної речовини знищити, а вилучені 1700 грн. повернути до УСБУ в Черкаській області.

Строк дії обраних підсудним запобіжних заходів скінчився.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.2 ст. 190 КК України, і призначити покарання:

-за ч.1 ст. 364 КК України - у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, строком на один рік, із штрафом в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., без спеціальної конфіскації;

-за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування, строком на один рік, із штрафом в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн., без спеціальної конфіскації.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України, і призначити покарання:

-за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки;

-за ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без конфіскації майна зі спеціальною конфіскацією у вигляді стягнення в дохід держави 2400 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без конфіскації майна зі спеціальною конфіскацією у вигляді стягнення в дохід держави 2400 грн.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо вони протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов`язки.

Згідно з положеннями п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнути з засуджених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі по 295 грн.68 коп. з кожного.

Речові докази: оптичні диски зберігати в матеріалах кримінального провадження, зразок спеціальної хімічної речовини, який зберігається в матеріалах провадження прокуратури Черкаської області знищити, кошти в сумі 1700 грн., що передані на зберігання до філії «Укрексімбанк» у м. Черкаси - повернути УСБУ в Черкаській області.

Копію вироку вручити прокурору і підсудним негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1