У Х В А Л А 142/1825/13-ц
31.10.2013 року 1-в/142/426/13

Піщанський районний суд Вінницької області
головуючого-судді Щерби Н.Л.
при секретарі Косован О. В.
з участю прокурора Шигиди В. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Піщанка Вінницької області
подання Піщанського районного підрозділу кримінально - виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, засудженого 24 грудня 2010 року Тиврівським районним судом Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки;
07 грудня 2011 року ОСОБА_2 засуджено Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 186, ст.. 353 КК України та згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_1 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2010 року призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
09 лютого 2012 року згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області даний вирок змінений. Вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 07 грудня 2011 року відносно ОСОБА_1 змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікуючу ознаку ч. 1 ст. 296 КК України «Винятковий цинізм». Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 1 ст. 186, ч.1 ст. 296, ст.. 353, ч .1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки, допустити до самостійного виконання.
В С Т А Н О В И В:
Старший інспектор Піщанського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області звернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку ОСОБА_1.
В обґрунтування подання старший інспектор КВІ вказала, що ОСОБА_1, відповідно до вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2010 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки;
07 грудня 2011 року ОСОБА_2 засуджено Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 186, ст.. 353 КК України та згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_1 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2010 року призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
09 лютого 2012 року згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області даний вирок змінений. Вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 07 грудня 2011 року відносно ОСОБА_1 змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікуючу ознаку ч. 1 ст. 296 КК України «Винятковий цинізм». Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 1 ст. 186, ч.1 ст. 296, ст.. 353, ч .1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки, допустити до самостійного виконання.
05 квітня 2012 року ОСОБА_1 вибув для подальшого відбування покарання з Могилів-Подільської ВК № 114 до Піщанської ВК № 59.
23 липня 2012 року Замостянським міжрайонним відділом кримінально-виконавчої інспекції матеріали стосовно ОСОБА_1 направлено для виконання по територіальності.
27 липня 2012 року ОСОБА_1 взятий на облік в Піщанський районний підрозділ кримінально-виконавчої інспекції для самостійного виконання.
Оскільки іспитовий строк відносно ОСОБА_1 закінчився, старший інспектор Піщанського РП КВІ вважає, за доцільне звільнити ОСОБА_1 від призначеного йому судом покарання.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Відповідно до ч. 3 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, повязаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно із правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу.
Частина друга статті 318 КПК України, вказує, що судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обовязковою участю сторін кримінального провадження , крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, прокурор.
Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, у судове засідання викликається засуджений, його захисник, прокурор. Про час і місце розгляду клопотання (подання) повідомляється орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого , тобто про час та місце розгляду подання повідомляється інспектор Піщанського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляді клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судовому розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана обовязковою або особа повідомлена про поважні причини неприбуття.
В судовому засіданні старший інспектор Піщанського РП КВІ подання підтримав, просить суд його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечує проти задоволення подання Піщанського РП КВІ та звільнення ОСОБА_1 від покарання, призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2010 року.
Заслухавши інспектора КВІ, думку прокурора, дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання Піщанського РП КВІ підлягає поверненню на доопрацювання з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2010 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки;
07 грудня 2011 року ОСОБА_2 засуджено Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 186, ст.. 353 КК України та згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_1 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання призначеного за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2010 року призначено ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
09 лютого 2012 року згідно ухвали апеляційного суду Вінницької області даний вирок змінений. Вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 07 грудня 2011 року відносно ОСОБА_1 змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікуючу ознаку ч. 1 ст. 296 КК України «Винятковий цинізм». Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 1 ст. 186, ч.1 ст. 296, ст.. 353, ч .1 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 засудженого за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки, допустити до самостійного виконання.
05 квітня 2012 року ОСОБА_1 вибув для подальшого відбування покарання з Могилів-Подільської ВК № 114 до Піщанської ВК № 59.
23 липня 2012 року Замостянським міжрайонним відділом кримінально-виконавчої інспекції матеріали стосовно ОСОБА_1 направлено для виконання по територіальності.
27 липня 2012 року ОСОБА_1 взятий на облік в Піщанський районний підрозділ кримінально-виконавчої інспекції для самостійного виконання.
24 січня 2013 року засудженого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 07 грудня 2011 року та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 09 лютого 2012 року, за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 186, ст.. 353 КК України, на не відбутий строк на 1 рік 10 місяців 2 дні.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Пунктом 3 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, повязаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5,8,9 частини першої статті 537 КПК України.
Зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV, вбачається, що місце проживання адміністративно - теритріальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Проте в п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3, вказано, що не є місцем проживання фізичної особи місце, в якому вона знаходиться під вартою у вигляді запобіжного заходу, місце, в якому особа відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, місце, в якому особа знаходиться на стаціонарному лікуванні.
З матеріалів подання Піщанського РП КВІ вбачається, що останнім місцем проживання ОСОБА_1 являється АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного та керуючись 537, 539 КПК України, суд, -
Повернути подання старшого інспектора Піщанського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку із закінченням іспитового строку, до Піщанського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції як подане до Піщанського районного суду Вінницької області в межах територіальної юрисдикції якого не проживає засуджений.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :