ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2012 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю прокурора Воробей С.А.

слідчого Мунько А.М.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне подання старшого слідчого СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області майора міліції ОСОБА_2, яке підтримав ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_4, обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186 КК України, ч.4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

15 червня 2012 року старший слідчий СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області майор міліції ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду із поданням про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_4, обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186 КК України, ч.4 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні слідчий подання підтримав та вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 не має місця постійного проживання, перебував в розшуку, на виклики до слідчого не зявлявся, що дає підстави вважати що останній зможе ухиляється від слідства та суду. Крім того показав, що останньому постанова про порушення кримінальної справи не вручалась, оскільки не було відоме місце проживання. Реальних доказів про те, що останній може ухилитись від слідства і суду та продовжувати займатись злочинною дільнісю немає..Просив подання задоволити.

Прокурор в судовому засіданні подання слідчого підтримала в повному обсязі, за мотивів, викладених у поданні. Просила подання задоволити, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що не знав, що проти нього порушена кримінальна справа та він перебуває в розшуку. Додатково вказав, що ніяких повісток не отримував, жодного документу слідчого йому не вручалось, ніяких постанов він не підписував. Крім того, показав, що з квітня по серпень 2012 року він перебував в реабілітаційному центрі у м. Києві в якості волонтера. Також вказав, що буде співпрацювати із слідством та судом, наміру переховуватись не має, вину визнає повністю, має на утримання неповлітню дитину.

Захисник обвинуваченого просить суд відмовити у задовленні подання про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту, оскільки останній про порушення справи не знав, він приймав участь у благодійних акціях волонтером у м. Києві з квітня по серпень 2012 року, має на утримання неповнолітню дитину. Крім того захисник показав, що ОСОБА_4 буде спіпрацювати із слідством, раніше не судимий , являється фізичною особою-підприємцем, по місцю проживання в батьків характеризується з позитивної сторони, антисоціальних зв"язків немає.

Суд, вивчивши матеріали кримінальної справи, представлені органом досудового слідства, заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, обвинуваченого та адвоката, приходить до наступного висновку.

З подання вбачається, що 26 грудня 2011 року, близько 20 год. 30 хв., по вул. Мірющенка, 6 в м. Рівне, з приватного кіоска підприємця ОСОБА_5 ОСОБА_4, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, у присутності власника кіоска, відкрито викрав дві пачки чіпсів Люкста одну пляшку пива Арсеналємністю 1,0 л., чим заподіяв ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 23,75 грн.

Крім того, 26 грудня 2011 року, близько 20 год. 30 хв., по вул. Мірющенка, 6 в м. Рівне, на виході з кіоска приватного підприємця ОСОБА_5 ОСОБА_4 після вчинення ним відкритого викрадення майна в ОСОБА_5, заволодівши цим майном та отримавши можливість розпорядитися ним та зникнути з місця вчиненого злочину, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, підбіг до громадянки ОСОБА_6, яка стояла поруч із кіоском ОСОБА_5 і мала намір по телефону викликати міліцію, схопили її за волосся та став притискати до землі. ОСОБА_7 в цей час намагаючись вибити у ОСОБА_6 з рук мобільний телефон, наніс їй один удар ногою по лівій руці, спричинивши тілесні ушкодження середньої тяжкості. Коли громадянин ОСОБА_8В, намагався припинити хуліганські дії ОСОБА_4, той взяв в ящику з-під тари на вулиці поруч з кіоском ОСОБА_5 порожню скляну пляшку з-під пива та вдарив нею по голові ОСОБА_8 Останній, незважаючи на це продовжував утримувати ОСОБА_4; кравчук С.М. завдав ОСОБА_8 два удари кулаком в обличчя. Після цього ОСОБА_4 ударив ОСОБА_6 по голові іншою порожньою пляшкою з ящика з-під тари, від чого та впала і втратила свідомість. Далі ОСОБА_7М, не припиняючи своїх хуліганських дій, завдав ОСОБА_6 декілька ударів ногами по тілу. Крім того. ОСОБА_4, взявши з ящика з-під тари біля кіоска ОСОБА_5 дві порожні пляшки, кинув одну з них у вітрину кіоску, а іншу кинув у холодильник біля кіоска, чим пошкодив вказані вітрину та холодильник. Внаслідок дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_8, зірвано роботу торгового закладу ОСОБА_5 Так, зокрема, згідно висновку судово-медичної експертизи № Е-220 від 16.02.2012 року, тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 відносяться до легких тілесних ушкоджень, виникли внаслідок дії тупого предмета, загалом, невластиві для падіння на площину чи заподіяння власною рукою.

29 лютого 2012 року СВ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області порушена кримінальна справа № 1-283-12 за фактом вчинення відкритого викрадення майна в ОСОБА_5 та за фактом вчинення хуліганства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, повязаними з опором громадянину, що припиняв хуліганські дії, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Дана кримінальна справа виділена в окреме провадження з кримінальної справи № 1-468-11 відносно ОСОБА_7, яка була закінчена провадженням і на даний час знаходиться на розгляді у Рівненському міському суді.

29 лютого 2012 року досудове слідство по кримінальній справі № 1-283-12 зупинено на підставі ст. 206 п.3 КПК України.

18 травня 2012 року досудове слідство по кримінальній справі № 1-283-12 відновлено.

14 червня 2012 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 як обвинуваченого.

15 червня 2012 року Рівненським міським судом дано дозвіл на затримання ОСОБА_4 та доставлення до суду.

20 червня 2012 року досудове слідство по кримінальній справі № 1/283-12 зупинено на підставі ст. 206 п.3 КК України.

21 серпня 2012 року ОСОБА_4 був затриманий працівниками міліції та поміщений в ІТТ Рівненського МВ УМВСУ.

22 серпня 2012 року досудове слідство по кримінальній справі № 1/283-12 відновлено на підставі ст. 206 п.3 КК України та передано у провадження слідчого СВ Рівненського МВ УМВС Укрїни в Рівненській області рядовому міліції ОСОБА_3

22 серпня 2012 року термін затриманн ОСОБА_4 Рівненським міським судом продовжено до десяти діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 КПК України .запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого , підсудного, засудженого з метою запобігання спробам ухилитися від слідства і суду, перешкодити встановленню істини по справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Як слідує з ст. 150 КПК України при вирішення питання про застосування запобіжного заходу, крім обставин, зазначених у ст. 148 КПК України, враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Відповідно до п. 3 Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25.04.2003 року № 4 вбачається, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв"язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші ( менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України можуть не забеспечити виокнання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обова"язків, щи випливають із ч. 2 ст. 148 КПК України, і його належної поведінки. Треба мати на увазі, що взяття під варту на стадіях дізнання і досудового слідства застосовується лише у випадку, коли особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який за законом передбачено покарання у виді позбавлення волі ( ч. 1 ст. 155 КПК України) , і коли є достатін підстави вважати, що ця особа може ухилитися від слідства і суду або виокнання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини по справі чи продовжувати злочинну діяльність ( ч. 2 ст. 148 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 про порушення кримінальної спарви відносно нього не знав, і постанова про порушення справи в порушення вимог ст. 98-2 КПК України йому не вручалась. Крім того, судом встановлено, що у відповідності до вимог ст. 134 КПК України, останній жодних викликів до суду не отримав.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_4, він не знаючи про порушення кримінальної справи виїхав в м. Київ і працював волонтером у благодійному фонді з квітня по серпень 2012 року, що підтверджується відповідними доказами, що свідчить про те, що останній за цей період займався суспільно-корисливиою працею, і антисоціальних зв"язків немає. Таким чином, суд вважає , що ОСОБА_4 був вільним у виборі місця проживання, оскільки ніяких обмежень стосовно виїзду за межі м. Рівного він немав. Крім того, останній вину у скоєнні злочинів визнає, має намір тісно співпрацювати з органом досудового слідства , ухилятись від слідства та суду не збирається.

Як вбачається з п. 10 вищевказаного Пленуму Верховного Суду України - при обранні міри запобіжного заходу досліджуються також обставини, які відповідно до ст. 150 КПК України мають бути враховані при обранні міри запобіжного заходу: вік підозрюваного, обвинуваченого , стан здоров"я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання. З"ясовуються дані про попередні судимості , соціальні зв"язки особи, її схильності ( чи вживає наркотики, алкогольні напої, тощо), спосіб життя, поведінку під час провадженні в цій або іншій справі( чи не ухилялась раніше особа від слідства, суду або виконання судових рішень, чи не вчинювала злочини проти правосуддя). Дослідженню підлягають і відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний, обвинувачений перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов"язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Припущення прокурора та слідчого про можливе ухилення обвинуваченого від слідства і суду та продовження займання злочинною діяльністю є гіпотетичне, належними доказами не підтверджене і не носить конкретний доказовий характер. Воно має бути обгрунтоване,в противному разі взяття під варту буде нічим іншим, як актом свавілля з боку правоохоронних органів стосовно обвинуваченого. Також слідчим і прокурором не надано доказів про перешкоджання ОСОБА_4 встановленню істини по справі, а слідчим не надано доказів антисоціальних зв"язків його з особами схильними до вчинення злочинів, вживання наркотичних засобів та інше, оскільки останній на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Судом не встановлено, а слідчим і прокурором не надано достатніх підстав, що останній перебуваючи на волі може ухилитись від слідства і суду а також продовжуватиме займатись злочинною діяльністю.

Суд вважає, що практично кожна особа, яка вчинила злочин, може намагатись ухилитись від слідства і суду. Про припущення про це, ще не означає, що вона буде намагатись ухилитись від слідства і суду. Слідчий не надав інформації про мотиви вчинення злочину обвинуваченим, поведінку особи при її затриманні чи викритті, суб"єктивному ставленні до вчиненого : визнання вини, явка з повиною та інше. Дослідження саме цих аспектів кримінальної справи дає змогу з найбільшою ймовірністю спрогнозувати, чи буде особа намагатись ухилитись від слідства та суду.

Таким чином обгрунтування необхідності застосування як запобіжного заходу взяття під варту з мотивів можливості ухилення від слідства і суду, має лежати в площині оцінки певних аспектів поведінки особи в конкретній ситуації ( обставини вчинення злочину , обставини викриття особи) з урахуванням наявності даних, що характеризують особу, а саме: вік, місце проживання, роботи, навчання, сімейний стан, попередні судимості, характеристики , тощо).

Як встановлено судом, обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину , по місцю проживання характеризуєтсья позитивно, раніше не судимий, має батьків з якими на даний момент проживає. В суду немає достатніх даних вважати, що ОСОБА_4 буде продовжувати займатись злочинною діяльністю, перешкоджати встановленню істини по справі та ухилятись від слідства і суду.

За таких підстав, суд вважає, що одне посилання органу досудового слідства на тяжкість вчиненого злочину ОСОБА_4 , за відсутністю інших підстав , не може бути підставою для обрання такого суворого запобіжного заходу - як утримання під вартою ,а виняткових випадків слідчим не наведено , а тому подання слідчого СВ Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області є необгрунтоване та таке, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 148,150155,165-1, 165-2,434 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити слідчому СВ Рівненського МВ УМВСУ в Рівненській області майору міліції ОСОБА_2 в обранні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого.

На постанову судді до апеляційного суду Рівненської області прокурором, обвинуваченим протягом трьох діб з дня її винесення може бути подана апеляція. Подача апеляції не зупиняє виконання постанови.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.