Справа №1-33/10 05.08.2010 05.08.2010 05.08.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 485 /2010 року Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2010 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Погорєлової Г.М.,

суддів Кателіна В.П., Значок І.С.,

за участю прокурора Данчука В.М.,

при секретарі Руденко Н.О.,

засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4;

представника потерпілої ОСОБА_5О.(ОСОБА_6)

ОСОБА_7,

цивільного відповідача - ОСОБА_8,

представника цивільного відповідача ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - ОСОБА_9;

захисника ОСОБА_10.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями:

- прокурора, яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції,

- засудженого ОСОБА_3;

- захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_4,

- цивільного відповідача ДП "Миколаївській облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ОСОБА_12,

- цивільного відповідача ОСОБА_8;

на вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, не судимий,

- засуджений за ст. 286 ч.2 КК України до покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладеними на нього обовязками, передбаченими п. 1,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України:

-публічно вибачиться перед потерпілими;

-повідомлятиме органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання , роботи;

-періодично зявлятиметься для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м Первомайськ Миколаївської області, громадянин України, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5, житель ІНФОРМАЦІЯ_6, відповідно до ст. 89 КК України не судимий,

- засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, з покладеними на нього обовязками, передбаченими п. 1,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України:

-публічно вибачиться перед потерпілими;

-повідомлятиме органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання , роботи;

-періодично зявлятиметься для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з цивільного відповідача ОСОБА_8 та ДП "Миколаївській облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" у солідарному порядку на користь потерпілих:

- ОСОБА_13, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40 000 грн.;

- ОСОБА_14 в рахунок відшкодування майнової шкоди 23 305 грн. 20 коп. та моральної шкоди - 40 000 грн.;

*Врадій Л.А. в рахунок відшкодування майнової шкоди 3545 грн. 15 коп. та моральної шкоди - 15 000 грн.;

ОСОБА_15 в рахунок відшкодування майнової шкоди 773 грн.70 коп. та моральної шкоди - 15 000 грн.

Також стягнуто з засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати на користь: Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз в сумі 2879 грн. 60 коп. та Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз в сумі 1434 грн.

Як зазначено у вироку суду, 12 вересня 2007 року, близько 15 години 30 хвилин водій ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21099020, державний номер ВЕ 9610АЕ, який належить його матері ОСОБА_8 на праві приватної власності, рухався в умовах нормальної видимості, у світлий час доби, автодорогою «Миколаїв-Доманівка-Берізки» в напрямку смт. Врадіївка Миколаївської області, зі швидкістю приблизно 90-100 км. на годину.

В попутному напрямку, зі швидкістю приблизно 20 км. на годину, під управлінням водія ОСОБА_4, рухався технічно справний трактор Т-І50 К, державний номер НОМЕР_1, який належить філії «Врадіївський автодор» дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор».

Наближаючись до нерегульованого перехрестя, водій ОСОБА_3 грубо порушуючи вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3, 12.4, 14.6 «а», і вимоги дорожньої розмітки, передбачені п. 1.1 Додатку 2 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, яка склалася, не стежив за її змінами, на нерегульованому перехресті здійснюючи обгін транспортного засобу - трактора Т-150 К, перетнув дорожню розмітку - «вузька суцільна лінія», що робити категорично заборонено, продовжив рух на зустрічній смузі зі швидкістю 90 -100 км. на годину. Наближаючи до дорожнього знаку, 5.45 Додатку 1 Правил дорожнього руху України, що означає населений пункт «Врадіївка», не знижаючи швидкості до дозволеної в межах населеного пункту - 60 км/год, продовжував виконувати маневр обгону трактора на перехресті доріг.

У свою чергу, водій трактора Т-150 К ОСОБА_4, наближаючись до нерегульованого перехрестя, здійснюючи маневр повороту наліво, завчасно включив покажчик лівого повороту, однак в порушення вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до ситуації, дорожньої обстановки та її змін, маючи можливість завчасно бачити, що в попутному напрямку, здійснюючи маневр обгону його транспортного засобу до нерегульованого перехрестя наближається автомобіль ВАЗ 21099020, що є для його маневру повороту ліворуч перешкодою. Не переконавшись у безпеці даного маневру, ОСОБА_4 почав здійснювати маневр повороту ліворуч, внаслідок чого автомобіль ВАЗ -21099 під керуванням ОСОБА_3 своєю передньою правою частиною зіткнувся з лівою бічною частиною трактора.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди пасажиру автомобіля ВАЗ-2109 ОСОБА_16 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання померла, а пасажирам ОСОБА_5 (ОСОБА_7) та ОСОБА_17 заподіяні середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку комісійної судової авто - технічної експертизи Дніпропетровського НДІСЕ № 2013 08 від 2.06. 2009 року, настанню даної дорожньо-транспортної пригоди сприяло порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3,12.4, 14.6 «а», а водієм ОСОБА_4 - п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками скоєної дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляції прокурор вважає, що звільнення засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.. 75 КК України необґрунтованим і суперечить загальним принципам призначення покарання і звільнення від його відбування з випробовуванням.

На думку апелянта, суд не дав належної оцінки наслідкам скоєного злочину а саме тому, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди одна особа загинула, внаслідок чого неповнолітня дитина залишилась без матері, а потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_13 втратили дружину та доньку відповідно. Двоє осіб - отримали тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості. Апелянт вважає, що відповідно до вироку, обставинами, які пом'якшують покарання засуджених, визнані такі, що не передбачені ч. 1 ст. 66 КК України. На її думку, суд не мотивував, яким чином вказані у вироці обставини, доводять можливість виправлення засуджених без ізоляції від суспільства. Суд не надав ніякої оцінки тому, що ОСОБА_4, як в ході досудового, так і судового слідства, вину свою у вчиненні злочину не визнав.

В апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_3 просить скасувати вирок і направити кримінальну справу за його обвинуваченим на додаткове розслідування. Вказує, що на досудовому слідстві свідки давали показання через застосування до них незаконних методів слідства. Саме ОСОБА_4 створив аварійну ситуацію. Свідок ОСОБА_18 свідомо вводив суд в оману та надавав свідчення, що спростовують експертні висновки та свідчення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_19, потерпілого ОСОБА_14 з метою приховання інших дій. Також вважає, що суд не зясував характер порушень, які допустив кожен водій і, не дослідив чи була можливість уникнення дорожньо-транспортної події та настання її наслідків. Він не перевищував швидкість руху, і не порушував інші Правила Дорожнього Руху, а ДТП сталося у звязку з технічними несправностями трактора, 1984 року випуску. Вважає, що досудове слідство проведено неповно і необєктивно, на експертів, які провадили судово-технічну експертизу чинився тиск і йому неодноразово висувалися вимоги не давати пояснення про справжні обставини справи.

В апеляції захисник ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_4 просить вирок скасувати, а провадження у кримінальній справі закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу злочину.

Вважає, що водій ОСОБА_4 перед маневром виконав всі необхідні дії, передбачені Правилами Дорожнього Руху України, однак не міг і не повинен був передбачити наслідків, які настали внаслідок дій водія ОСОБА_3 Докази, які були досліджені при розгляді справи, вказують на вину ОСОБА_3. Висновки авто-технічних експертиз ( т.1 а.с. 155,165,182,189) спростовують винність дій ОСОБА_4, пояснення свідка ОСОБА_19 про відсутність сигналу повороту на тракторі, апелянт вважає субєктивними та безпідставними, а пояснення свідка ОСОБА_18, як очевидця події, вважає достовірними.

В апеляції цивільний відповідач ДП "Миколаївській облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" просить кримінальну справу відносно ОСОБА_4 закрити, визначити розмір відшкодування потерпілим у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вважає вирок суду незаконним і необґрунтованим, не відповідаючим вимогам кримінально-процесуального закону, а в частині вирішення цивільних позовів - нормам ЦПК.

Стягуючи з ДП «Миколаївський облавтодор» матеріальну та моральну шкоду, суд не вказав в чому саме полягає провина підприємства, який безпосередній зв'язок між діями ДП «Миколаївський облавтодор» й заподіяною шкодою. Судом, на думку апелянта, всупереч вимогам ст. 1188 ЦК України не визначений розмір шкоди у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, що надає змогу ОСОБА_8 уникнути сплати шкоди, оскільки згідно даних БТІ і ДАІ в неї відсутнє будь-яке майно.

На думку апелянта, зацікавленість потерпілих полягає в тому, щоб отримати відшкодування від діючого державного підприємства, оскільки це більш реально, ніж з інших відповідачів.

В апеляції цивільний відповідач ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду, направити кримінальну справу за обвинуваченим ОСОБА_3 на додаткове розслідування.

Вважає, що вона не була учасником дорожньо-транспортої пригоди і не повинна нести майнову відповідальність за злочин, який нею не скоювався. В обґрунтування апеляції наводить такі ж доводи, що і у апеляції засудженого ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_3, захисника ОСОБА_10 в його інтересах, які підтримали апеляції, засудженого ОСОБА_4, який також підтримав свою апеляцію, представника цивільного відповідача ДП "Миколаївській облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ОСОБА_9 цивільного відповідача ОСОБА_8, які підтримали доводи своїх апеляцій, думку прокурора, який та її представника ОСОБА_10, які також підтримали свої апеляції, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції ОСОБА_8 та ДП "Миколаївській облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" підлягають частковому задоволенню, а інші апеляції задоволенню не підлягають.

Висновки суду про винність ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в скоєному злочину за вказаними у вироку обставинами, підтверджена в судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка і правильна кваліфікація скоєного злочинну.

Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину визнав повністю, щиро розкаявся і суду показав, що 12 вересня 2007 року, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номер ВЕ 9610АЕ, який належить на праві приватної власності його матері ОСОБА_8, рухався в умовах нормальної видимості, у світлий час доби, по мокрій асфальтованій проїжджій частині автодороги «Миколаїв-Доманівка-Берізки» зі сторони смт. Доманівка Миколаївської області в напрямку смт. Врадіївка Миколаївської області зі швидкістю приблизно 90 км. на годину.

У салоні автомобіля, в якості пасажирів знаходилися ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_5 ( ОСОБА_6), ОСОБА_20 та ОСОБА_14 У цей час, попереду його автомобіля, в попутному напрямку, рухався службовий автомобіль прокурора району, синього кольору, під керуванням ОСОБА_18, який він вирішив обігнати. Включив лівий покажчик повороту, він виїхав на зустрічну смугу руху та здійснив обгін вказаного транспортного засобу. Після обгону, на свою смугу руху не повернувся, а продовжив рух по зустрічній смузі і по центру дороги з метою здійснити ще обгін рухавшого попереду в попутному для нього напрямку трактора Т-150, жовтого кольору під управлінням водія ОСОБА_4. Не знизивши швидкості до 60 км/год, як того вимагав знак 5.45, який він чітко бачив, почав здійснювати обгін вказаного трактора, збільшивши при цьому швидкість автомобіля. Приближаючи до перехрестя він побачив, що трактор почав повертати ліворуч, і він всілякими зусиллями намагаючись уникнути зіткнення вивернув кермо ліворуч але в цей час сталося зіткнення транспортних засобів.

Після зіткнення його автомобіль відкинуло на другорядну дорогу ліворуч, а трактор зїхав своїм рухом на другорядну дорогу праворуч, і в такому положенні транспортні засоби знаходились до приїзду як свідків, так і працівників міліції.

Після скоєної ДТП, він разом з ОСОБА_14 в непритомному стані доставили його дружину до лікарні. Потім ОСОБА_18 відвіз потерпілих ОСОБА_17, ОСОБА_21 ( ОСОБА_6) і ОСОБА_19 до лікарні на своєму автомобілі. Свою вину визнав, і в скоєному щиро розкаюється. Збитки відшкодовано тільки матері загиблої ОСОБА_13 у сумі 5500 грн..

Засуджений ОСОБА_4 вину у скоєні злочину не визнав і пояснив, що 12.09.2007 року, на закріпленому за ним технічно справному тракторі Т-150 К, державний номер 89 -75 НИ, який належить філії «Врадіївський Автодор», зі швидкістю приблизно 20 - 40 км / год., рухався в умовах нормальної видимості, у світлий час доби, по мокрій асфальтованій проїжджій частині автодороги зі сторони смт. Доманівка Миколаївської області в напрямку смт. Врадіївка. Після дорожнього знаку 5.45, який визначає населений пункт Врадіївка йому було необхідно в районі нерегульованого перехрестя здійснити маневр повороту ліворуч.

Включив покажчик лівого повороту, переконавшись у його безпеці маневру, він розпочав здійснювати поворот ліворуч, при цьому у дзеркало заднього виду він бачив автомобіль синього кольору, який рухався позаду нього на далекій відстані, інших транспортних засобів в попутному напрямку він не бачив, в тому числі і автомобіль під керуванням ОСОБА_8. Раптом він відчув сильний удар у ліву передню частину колеса трактора, від чого його транспортний засіб розвернуло і він скотився на другорядну дорогу праворуч, де і зупинився. Коли він вийшов з кабіни трактора то побачив, що зіткнення відбулося з транспортним і засобом ВАЗ 21099020, державний номер ВЕ 9610АЕ, біля якого знаходився водій ОСОБА_8, свідок ОСОБА_18 та потерпілі ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_19.

Крім повного визнання вини засудженого ОСОБА_3, часткового визнання вини засудженого ОСОБА_4, вина їх також підтверджуються показаннями потерпілих ОСОБА_13Д, ОСОБА_14, ОСОБА_5О, ОСОБА_17, показаннями свідка ОСОБА_18, показаннями свідка ОСОБА_19А, письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

З пояснень потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_13Д вбачається, що 12.09.2007 року її донька ОСОБА_19 з чоловіком ОСОБА_22 поїхали до м. Миколаєва. У другій половині дня їй зателефонували знайомі і повідомили, що при вїзді у смт. Врадіївка сталася ДТП, в результаті якої її донька зазнала тілесних ушкоджень і знаходиться у важкому стані у районній лікарні. 17.09.2007 року від отриманих тілесних ушкоджень під час ДТП, її донька не приходячи до свідомості померла. Зі сторони матері ОСОБА_3, їм було надано допомогу на лікування доньки у розмірі 5500 грн..

Потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_14 суду пояснив, що 12.09.2007 року, він разом із своєю дружиною ОСОБА_16, пасажирами ОСОБА_17, ОСОБА_6, ОСОБА_19 автомобілем ВАЗ 21099020 під керуванням ОСОБА_3 поверталися з м. Миколаєва у смт. Врадіївку. Приблизно о 15-16 годині, коли автомобіль виїхав на автодорогу ОСОБА_10 Доманівка Берізки і рухався в напрямку смт Врадіївка, водій ОСОБА_3, включив лівий покажчик повороту, виїхав та зустрічну смугу руху і почав здійснювати обгін транспортного засобу під керуванням ОСОБА_18, а потім не повертаючись на свою смугу руху продовжив обгін трактора Т-150 жовтого кольору під керуванням ОСОБА_4 У цей час, трактор різко змінив напрямок свого руху та почав повертати ліворуч, на другорядну дорогу, при цьому ні світового, ні звукового сигналу не подав. ОСОБА_3 вивернув кермо автомобіля ліворуч, однак відразу сталося зіткненні правою передньою частиною автомобіля з лівою передньою частиною трактора. Від удару автомобіль відкинуло вліво, а трактор зїхав праворуч на другорядну дорогу. На пасажирському сидінні позаду водія, сиділи ОСОБА_19, ОСОБА_6, його дружина та він. Після ДТП він разом з ОСОБА_3 посадили його дружину в непритомному стані в сторонній автомобіль і відвезли до лікарні. Інші потерпілі були доставлені до лікарні автомобілем ОСОБА_18. Під час обгону і до зіткнення транспортних засобів, ОСОБА_3 рухався зі швидкістю приблизно 100 км. на годину, а трактор - 20-30 км. на годину.

Аналогічні показання надали суду потерпілі та цивільні позивачі ОСОБА_5 і ОСОБА_17, які підтвердили показання потерпілого ОСОБА_16 та підсудного ОСОБА_3 щодо обставин скоєної ДТП.

Згідно показань свідка ОСОБА_19, оголошених у судовому засіданні встановлено, що вона перебувала у салоні автомобіля ОСОБА_3 в якості пасажира. При вїзді автомобіля у смт. Врадіївку, швидкість автомобіля були приблизно 90 км/год.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що 12.09.2007 року, приблизно о 15.00 16.00 годині, він рухався на службовому автомобілі ВАЗ 21099020 зі швидкістю 70-80 км. на годину у напрямку смт. Врадіївка по автошляху Миколаїв- Доманівка- Врадіївка. В попутному напрямку, попереду нього, на відстані 400 - 500 м. рухався трактор Т-150 жовтого кольору. У цей час, у дзеркало заднього виду він побачив, що автомобіль ВАЗ- 21099020 під керуванням ОСОБА_3, здійснює обгін його автомобіля, виїхавши на зустрічну смугу руху, ввімкнувши лівий покажчик повороту. Не повертаючись на свою смугу руху, водій ОСОБА_3 продовжив рух по центру проїжджої частини, а потім розпочав обгін трактора, який став повертати ліворуч в сторону асфальтного зїзду другорядної дороги, і у цей момент і сталося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Швидкість автомобіля ВАЗ 21099020 під керуванням ОСОБА_3 на час скоєння ДТП, була понад 130 км. на годину. Вмикав тракторист лівий покажчик повороту перед здійсненням маневру він не бачив. Коли він підїхав до місця скоєної ДТП то звернув увагу на трактор, на кабіні якого мигав лівий світловий покажчик повороту. Коли саме його ввімкнув водій Чабан, він не бачив.

З висновку судово-медичної експертизи № 481-М від 22.10.2007 року вбачається, що смерть потерпілої ОСОБА_16 настала в результаті отриманих нею під час ДТП тілесних ушкоджень у виді забиття головного мозку, які відносяться до категорії тяжких, як небезпечні в момент їх заподіяння, від яких остання померла у лікарні 17.09.2007 року. ( а. с. 118, Т. 1).

Також, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2759 від 07.11.2007 року, потерпілій ОСОБА_17 у результаті скоєної ДТП були завдані тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу [здоров'я (а. с.132, 133 Т. 1)

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2761 від 08.11.2007 року та висновку додаткової судово-медичної експертизи № 2950/2761-07 від 23.11.2007 року вбачається, що потерпілій ОСОБА_6 у результаті скоєної ДТП були завдані тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров'я ( а. с. 140, 141, 148, 149 Т. 1).

Оцінивши наведені вище докази, суд вірно кваліфікував дії засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за ст. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, а тому доводи викладені в апеляціях засудженого ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_4, щодо їх невиновності в скоєні ДТП, спростовуються вищезазначеними доказами, які були предметом ретельного дослідження на судовому слідстві і достатньо мотивованими судом.

При призначені покарання засудженим, суд виконав вимоги ст. 65-67 КК України і врахував, що скоєний останніми злочин, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та злочинів, вчинених з необережності. Суд визнав для ОСОБА_3 обставинами, що помякшують покарання - щире каяття, часткове відшкодування спричинених збитків, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, думки потерпілих, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Для ОСОБА_4М суд вірно вказав обставинами, що помякшують покарання - його хворобу - астеноневрологічний синдром, заїкання, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, думки потерпілих, за місцем проживання та попередньої роботи характеризується позитивно, раніше не судимий; відсутність обставини, що обтяжують покарання, а тому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами зі звільненням останніх від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до доводів апеляції прокурора, яка брала участь у розгляді справи судом першої інстанції щодо незаконного застосуванням судом до засуджених вимог ст.75 КК України колегія суддів вважає, що покарання яке призначене судом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 призначене з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про осіб засуджених, обставин які помякшують покарання, щире каяття засудженого ОСОБА_3, наявності в обох неповнолітніх дітей, позитивні характеристики, також враховано судом і стан здоровя засудженого ОСОБА_4.

Що стосується доводів апеляції ОСОБА_8 та ДП "Миколаївській облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення майнової та моральної шкоди на користь ОСОБА_13Д, ОСОБА_14, ОСОБА_17 та ОСОБА_5 (ОСОБА_6) колегія суддів вважає, що вирок суду в цієї частині підлягає скасуванням з направленням справи до того ж суду на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.031992 року із змінами від 24.102003 року, ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Суд помилково визнав володільцем джерела підвищеної небезпеки власника автомобіля ОСОБА_8 і поклав на неї відповідальність по відшкодуванню шкоди, тоді як на праві користування і володіння автомобілем під час скоєної ДТП керував транспортним засобом її син ОСОБА_3, який і повинен нести відповідальність за спричинену шкоду.

Доводи апеляції дочірного підприємства «Миколаївський автодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в частині часткової відповідальності кожної особи, які скоїли злочин, є також слушними.

Під час визначення розміру відшкодування майнової і моральної шкоди, суд також повинен виходити відповідно до розяснень вище зазначеного Постанови Пленуму ВСУ, що шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяною нею (в порядку часткової відповідальності).

А доводи апелянта про те, що вони не повинні відповідати за заподіяну шкоду заподіяну засудженим ОСОБА_4 є непереконливими.

Відповідно до цього ж Пленуму ВСУ України, відповідальність юридичної особи настає у випадку коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах і шкода, заподіяна нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

На час скоєння ДТП ОСОБА_4 знаходився з дочірним підприємством «Миколаївський автодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в трудових відносинах, а тому відповідальність за спричинену шкоду повинна нести юридична особа, якою є остання. Інші доводи апеляції ДП "Миколаївській облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", є необґрунтованими.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни вироку щодо засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 або для направлення кримінальної справи за їх обвинуваченням на додаткове розслідування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора, засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення

Апеляції цивільного відповідача дочірного підприємства "Миколаївській облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ОСОБА_12 та цивільного відповідача ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 травня 2010 року відносно засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині розвязання цивільних позовів потерпілих ОСОБА_13Д, ОСОБА_14, ОСОБА_17 та ОСОБА_5 (ОСОБА_6) про стягнення майнової та моральної шкоди на їх користь скасувати, справу направити до того ж суду на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині зазначений вирок суду залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: