АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2190/3683/2012
справа номер 11/2190/1126/2012 Головуюча в 1-й інстанції Сапронова Л.В.
Категорія: ч.2 ст. 289 КК України Доповідач: Бугрименко В.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року листопада місяця 20 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі

Головуючого Бугрименка В.Г.

Суддів Раєнка В.І., Заіченка В.Л

З участю прокурора Пержинського А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2010 року,-

встановила:

Цим вироком засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого 03.10. 2001 р. Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі на 3 роки, 15.06.2005 р. Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 2 роки, звільнений 24.03.2007 р. по відбуттю строку покарання,

засуджено

за ч. З ст. 185 КК України до позбавлення волі на чотири роки,

за ч. 2 ст. 289 КК України дол. позбавлення волі на шість років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно до позбавлення волі на шість років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Запобіжний захід - взяття під варту з 26.02.2010 р.

ОСОБА_3, 10 вересня 1964

року народження, громадянина України, раніше судимого

09.10.1981 р. Новокаховським міським судом Херсонської області

за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі на 4 роки,

04.12.1986 р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 140

КК України до позбавлення волі на 5 років,

09.04. 2001 р. Новокаховським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 142 КК України до позбавлення волі на 7 років бмісяців, звільненого 14.02.2008 р. по відбуттю строку покарання,

засуджено

за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на чотири роки,

за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі на шість років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено

покарання у виді позбавлення волі на шість років з конфіскацією всього майна, яке є

його власністю, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Запобіжний захід - взяття під варту з 26.02. 2010 р.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_1 і ОСОБА_3 визнаоно винним і вони засуджені за те, що вони за попередньою змовою між собо 26 липня 2010 року близько 00.15 хв. проникли в гараж № 449 гаражного кооперативу "Жигулі" в м. Нова Кахвока Херсонської області звідки вчинили крадіжку майна ОСОБА_4 на галаьну суму 5576 грн та незаконно заволоділи моторолером "Віпер", який має обєм двигуна 150 см3, що належить ОСОБА_5

На вирок суду засуджений ОСОБА_1С . подав апеляцію, в якій покликаються на

незаконність та необґрунтованість вироку внаслідок порушення судом вимог

процесуального законодавства щодо повного та всебічного дослідження фактичних

обставин справи. Зокрема, судом не взято до уваги, що крадіжку майна потерпілого і

заволодіння його моторолером він вчинив самостійно без участі ОСОБА_3,

заволодіння моторолером не може кваліфікуватися за ч. 2 ст. 289 КК України так як

моторолер перебував у несправному стані. Призначаючи покарання за цією нормою

закону суд призначив покарання у виді конфіскації майна, яке не передбачено нормою

матеріального права, та не врахував факт його хвороби та наявності на утриманні трьох

неповнолітніх дітей. Просить вирок скасувати, закривши провадження в частині його

засудження за ч. 2 ст. 289 КК України, направити справу на новий судовий розгляд, та

застосувати щодо нього положення ст. 69 КК України.

Прокурор також подав на вирок апеляцію, від якої до початку розгляду справи в

апеляційному суді відмовився.

На вирок суду щодо ОСОБА_3 апеляція не подана.

Заслухавши міркування прокурора про необхідність залишення вироку суду без зміниг

перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає,

що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за

зазначених у вироку обставин відповідає фактичним обставинам справи та

підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, які спростовують доводи

апеляції засудженого.

Сам засуджений ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував факту крадіжки

майна потерпілого та заволодіння моторолером. Його доводи, що ці злочини він вчинив

самостійно, без попередньої змови з ОСОБА_3 є безпідставними. Під час

досудового слідства як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 вказували з конкретизацією

деталей на вчинення ними цих злочинів спільно, за попередньою змовою. Свої

пояснення вони підтвердили і під час відтворення обстановки і обставин події.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні крадіжки і заволодінні транспортним засобом за

попередньою змовою з ОСОБА_3 підтверджується і рядом інших викладених

у вироку доказів, які в апеляції не заперечуються.

Не відповідають нормам матеріального права і доводи апеляції ОСОБА_1 щодо

неправильності кваліфікації його дій як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Моторолер, яким заволодів ОСОБА_1С, має об'єм двигуна 150 смЗ, а тому він є

транспортним засобом, за заволодіння яким і передбачено кримінальну

відповідальність за ст. 289 КК України. При цьому факт технічного стану

транспортного засобу та принадності до експлуатації, тобто факт його справності,

значення для кваліфікації дій винної особи не має.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідив докази по справі та дав їм належну правову оцінку, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_1 . за ч. З ст. 185, ч2 ст 289 КК України.

Призначене засудженому ОСОБА_6 судом покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо його справедливості необхідності і достатності. Він вчинив в ідеальній сукупності два тяжких злочини, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Призначене йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у визначених судом нижніх межах санкції статті з конфіскацією майна справедливе і воно є необхідним та достатнім для виправлення засуджених і попередження вчинення ними нових злочинів. Підстав для пом'якшення призначеного засудженому ОСОБА_6 покарання і задоволення поданої ним апеляції немає.

Керуючись ст.ст. 365.366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 13 липня 2010 року щодо вказаного засудженого - без зміни.

Судді