Апеляційний суд Житомирської області
Справа №11/0690/350/11 Головуючий у 1-й інст. Побережний
Категорія ст. 15 ч.3, 186 ч.2 КК україни Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2011 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Михайловського В.І.

суддів: Фоміна Ю.В.,

ОСОБА_1

з участю: прокурора Сидоренка О.П.

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора м. Житомира на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 березня 2011 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, працюючий налагоджувальником фірми «Кліо», невійськовозобов'язаний, судимий:

- 17.12.2003 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 187 ч. 2, 69 КК України на 5 років позбавлення волі. Постановою Шепетівського міського суду в Хмельницькій області від 21.12.2007 р. невідбута частина покарання замінена на 240 годин громадських робіт, які відбув 16.04.2008 р., -

засуджений за ст.ст. 15 ч. 3, 186 ч. 2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, вирішено звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про змінумісця проживання та періодично зявлятися в ці органи на реєстрацію.

Згідно змісту вироку суду, 21.10.2010 р. близько 21 години, ОСОБА_2 спільно з особою, стосовно якої матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження, в звязку з її розшуком, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходилися поблизу буд. № 6 по вул. Хлібній м. Житомира, де побачили раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_3, який йшов їм на зустріч. В цей момент особа, стосовно якої матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження, в звязку з її розшуком, запропонувала ОСОБА_2 пограбувати потерпілого, на що він погодився. Коли потерпілий порівнявся із ними, особа, стосовно якої матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження, застосувала до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоровя, та полягало в тому, що вона притиснула потерпілого до паркану та почала вимагати від потерпілого віддати цінні речі та гроші, які знаходяться при ньому. В свою чергу підсудний ОСОБА_2, діючи в межах єдиної злочинної змови, направленої на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_3, перевірив кишені верхньої куртки останнього та намагався відкрито, повторно викрасти чуже майно, а саме:

- мобільний телефон «Нокіа 5320», вартістю 1159,20 гривень;

-гроші в сумі 2 гривні,

а всього на загальну суму 1162,20 гривень, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий вирвався від них та покликав на допомогу працівників міліції, які знаходились неподалік від місця пригоди.

В апеляції прокурор, не оскаржуючи обставин вчинення злочину, просить вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 березня 2011 року щодо ОСОБА_2 скасувати у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

В обгрунтування апеляції прокурор посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_2 неповною мірою враховано особу засудженого, того, що замах на тяжкий злочин ним скоєно до погашення попередньої судимості та в стані алкогольного спяніння, раніше як особа засуджувався за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України.

Прокурор також надав зміни до вказаної апеляції, в яких просить скасувати вирок суду першої інстанції, а справу направити на новий судовий розгляд.

Обгрунтовуючи зміни до апеляції, прокурор послався на те, що суд, розглядаючи справу по суті та приймаючи рішення, вийшов за межі предявленого обвинувачення, додатково кваліфікувавши дії ОСОБА_2 як вчинені за попередньою змовою групою осіб.

У той же час, органами досудового слідства зазначена кваліфікуюча ознака в обвинуваченні вказана не була.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав подану апеляцію зі змінами з наведених мотивів та просив скасувати вирок суду і справу направити на новий судовий розгляд, засудженого ОСОБА_2, який не заперечував проти скасування вироку першої інстанції та направлення справи на новий судовий розгляд, обговоривши доводи апеляції та вивчивши справу, колегія суддів вважає, що апеляція зі змінами підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винність засудженого ОСОБА_2 у скоєнні злочину за обставин, зазначених у вироку суду, обґрунтований на сукупності достовірних і узгоджених між собою доказах. Його дії за ст.15 ч.3, ст.186 ч.2 КК України кваліфіковані правильно, але, разом з тим, здійснюючи юридичні висновки відносно доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаного злочину, суд першої інстанції вказав кваліфікуючу ознаку вчинення злочину групою осіб, яка органами досудового слідства в обвинувальному висновку вказана не була.

Оскільки під час розгляду справи по суті фактично були залишені поза увагою вищенаведені обставини справи, а суд першої інстанції, у свою чергу, вийшов за межі предявленого органами досудового слідства обвинувачення, вирок суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, прокурору визначитися з належною кваліфікацією дій обвинуваченої особи, виходячи зі змісту фактично зібраних по справі доказів.

Апеляційний суд також вважає обгрунтованими посилання прокурора на мякість призначеного ОСОБА_2 покарання.

А тому, під час повторного розгляду вказаної кримінальної справи, у разі визнання особи винною у вчиненні інкримінованого злочину, застосування положень ст.ст.75, 76 КК України слід вважати необгрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, зловживаючи спиртними напоями, схильний до вчинення тяжких, корисливих злочинів, повязаних з заволодінням чужим майном.

Звільнившись після відбуття покарання у вигляді 5 років за вчинення розбійного нападу 16.04.2008 року, ОСОБА_2 вже 21.10.2010 року вчинив повторно тяжкий злочин, повязаний з заволодінням чужим майном, у стані алкогольного спяніння, з застосуванням насильства. Сам злочин ОСОБА_2, спільно з особою, яка у даний час знаходиться в розшуку, не довів до кінця з обєктивних причин, які не залежали від волі обох співучасників вчиненого злочину, оскільки вони були затримані працівниками міліції на місці пригоди.

З урахуванням викладених даних та обставин справи, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15.03.2011 року щодо ОСОБА_2, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд іншим суддею.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляцію зі змінами прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 15 березня 2011 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі.

Судді: