справа № 620/411/15-к
провадження № 1-кп/620/44/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2015 року Зачепилівський районний суд Харківської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:

прокурора прокуратури ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Зачепилівка Харківської області матеріали кримінального провадження № 0000077 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця с. Руновщина Зачепилівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 17.10.1995 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік; 06.10.1997 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 17.11.1999 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 229-6, ст.. 43 КК України до 3 років позбавлення волі; 28.09.2004 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 01.02.2007 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; 04.03.2011 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки, 11.11.2014 року Зачепилівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 23.12.2014 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
в скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи раніше неодноразово засудженим, у тому числі за скоєння умисних злочинів проти власності, в останній раз 23.12.2014 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період тривання правових наслідків вчинив новий, тяжкий, умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 13.03.2015 року близько 16.00 год. перебуваючи в с. Старе Пекельне Зачепилівського району Харківської області діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом спрямованим на скоєння крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу проник до приміщення літньої кухні домоволодіння ОСОБА_6 , яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно здійснив крадіжку мобільного телефону ОСОБА_6 марки «LG-X135 Black» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 та ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи НДЕКЦ № 1833 від 05.05.2015 року матеріальні збитки на суму 1502 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину не визнав, пояснив, що до домоволодіння ОСОБА_6 не заходив, спілкувався з останнім біля його двору, там де він з ОСОБА_7 зупинився на мопеді з метою попрохати гайковий ключ відремонтувати останній. Так як у чоловіка, який присутній в залі суду в якості потерпілого, гайкового ключа потрібного розміру не знайшлось, то він пішов до його сусіда, повертаючись до мопеда на узбіччі дороги побачив гаманець чорного кольору, підняв його та побачив, що там знаходиться вимкнений мобільний телефон чорного кольору, який поклав до себе в кишеню. На його думку в той день потерпілий ОСОБА_6 був в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Суд, приймаючи до уваги повне невизнання ОСОБА_5 своєї вини, з урахуванням думки учасників процесу, вважає за необхідне дослідити докази по справі, отримані під час досудового слідства та допитати в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 13.03.2015 року знаходився в своєму домоволодінні в с. Старе Пекельне Зачепилівського району Харківської області і тому, що весь час працював по господарству мобільний телефон марки «LG-X135 Black» залишив в літній кухні на столі, додав, що вдень завжди там його залишає. Ввечері, знаходячись в будинку, почув, що гавкає собака і вийшов на двір. Неподалік від входу до літньої кухні побачив молодого чоловіка, як потім йому стало відомо ОСОБА_5 , який попрохав дати йому попити води. Потерпілий вказав,що він, не вмикаючи світла, зайшов до приміщення літньої кухні де набрав води і дав останньому попити. Після цього ОСОБА_5 вийшов за двір і він почув як від двору від`їхав мопед. Приблизно через пів години зателефонувала на інший телефон його донька яка повідомила, що дзвонила на його телефон та спілкувалась з чоловіком, який вказав, що знайшов даний телефон на мосту в с.Старе Пекельне і відмовився повернути його власнику. На твердження щодо сильного сп`яніння пояснив, що дійсно вживав в той день алкогольні напої, але в помірній кількості. Вказав, що в той день з двору виходив лише один раз близько опівдня допомогти по господарству сусідці, однак пояснив, що загубити на узбіччі мобільний телефон не міг у зв`язку із тим, що залишив його як завжди на столі в літній кухні.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 13.03.2015 року він разом з ОСОБА_5 перебував в м. Перещепине Дніпропетровської області. Коли повертались додому, то скінчився бензин і вони заїхали на АЗС, розташовану в с.Старе Пекельне Зачепилівського району Харківської області, поки він заправляв мопед, ОСОБА_5 пішов по дорозі до будинків, що були неподалік з метою знайти ключ для ремонту мопеду. Коли він заправив скутер, то поїхав слідом за останнім і побачив, що той виходить з невідомого йому раніше двору з незнайомим чоловіком, який був напідпитку. ОСОБА_5 сів на мопед, попрохав його повернутись до м. Перещепине та дістав із кишені мобільний телефон марки LG чорного кольору, який як пояснив, взяв у цьому домоволодінні. На вказівку щодо необхідності повернути телефон власнику відповів відмовою. В подальшому даний телефон він продав в м.Перещепино своїй знайомій за 600 грн.

Свідок ОСОБА_8 дала покази в судовому засіданні про те, що телефон марки «LG-X135 Black», який був у неї вилучений працівниками міліції, вона 13.03.2015 року придбала у ОСОБА_5 , який запевняв, що даний телефон належить йому. Після того як ОСОБА_5 витяг sim- картку в даного телефону, вона вставила свою, включила та перевірила даний телефон, лише після того заплатила за нього гроші в сумі 600 грн., які віддавала безпосередньо ОСОБА_5 .

Суд дослідив:
-протокол огляду місця події та фото таблицю до нього (а.с.5-7)

-копію документації на мобільний телефон ОСОБА_6 (а.с.17-19)

-протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_6 особи для впізнання за фотознімками (а.с.22-25)

-протокол огляду домоволодіння ОСОБА_9 та фото таблиця (а.с.27-30)

-висновок експерта № 1833 (а.с.35-38)

-протокол пред`явлення свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками (а.с.45-48)

-копію заяви на отримання паспорта ( форма №1) ОСОБА_5 ,

-вимогу УІТ ГУМВС України в Харківській та Дніпропетровській області щодо ОСОБА_5 ,

-довідку-характеристику видану Зачепилівською селищною радою на ОСОБА_5 ,

-довідку лікаря нарколога та психіатра на ОСОБА_5 ,

-довідку Зачепилівської КВІ про перебування на обліку ОСОБА_5 з 11.03.2015 року як засудженого до покарання з іспитовим строком,

-копії трьох вироків суду відносно ОСОБА_5 ,

Таким чином в судовому засіданні з показань обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній заперечує факт перебування на території домоволодіння ОСОБА_6 та скоєння там крадіжки мобільного телефону. Вказав, що він мав намір знайти гайковий ключ для ремонту мопеду та постукав до домоволодіння в с. Старе Пекельне Зачепилівського району Харківської області біля якого вони зупинились, через деякий час вийшов чоловік у якого він запитав про даний ключ, так як останній повідомив, що такого ключа у нього не має, він пішов до іншого двору. Однак дані покази були спростовані в судовому засіданні показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 які підтвердили факт перебування обвинуваченого ОСОБА_5 на території домоволодіння потерпілого. Дані покази обвинуваченим та його захисником спростовані не були. Покази потерпілого та свідка є послідовними та узгоджуються між собою, у зв`язку з чим не викликають сумнівів у суду. Відтак суд ставиться критично до показів обвинуваченого та розцінює їх як засіб захисту та спробу ухилитись від відповідальності.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він таємно викрав чуже майно, вчинив крадіжку повторно, яка поєднана з проникненням до приміщення, а тому скоїв злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Разом з цим, оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що дане обвинувачення в частині кваліфікуючої ознаки «крадіжка, поєднана із проникненням до приміщення» не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.
Так, потерпілий ОСОБА_6 підтвердив в судовому засіданні факт перебування обвинуваченого у нього на подвір`ї та факт перебування мобільного телефону на столі в літній кухні, а також те, що після залишення останнім його двору було виявлено факт крадіжки даного телефону.
Згідно пояснень свідка ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_5 перебував на подвір`ї потерпілого деякий час, однак пішов туди не з метою скоєння крадіжки, а з метою отримання допомоги в ремонті мопеду. Але повернувшись повідомив, що привласнив мобільний телефон.
У пункті 22 постанови №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Вищенаведене свідчить про те, що ОСОБА_5 вчинив крадіжку, яка не поєднана з проникненням у житло, а тому суд, керуючись ч.3ст.337 КПК України, його дії перекваліфіковує із ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним. Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 в інкримінуємому йому злочині розцінюється судом як спроба уникнення покарання за скоєний злочин.
При призначенні міри покарання суд враховує характер та фактичні обставини вчиненого злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимого за скоєння злочинів проти власності, який вчинив злочин в період відбуття іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працюючого, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих покарання обставин; обтяжуючі покарання обставини рецидив злочинів.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_5 23.12.2014 року був засуджений Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.. 75 КК України був звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, 13.03.2015 року скоїв новий злочин, тому суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 71 КК України та до знов призначеного покарання частково приєднати покарання за попереднім вироком і остаточне покарання призначити з урахуванням вимог ч.4 ст. 71 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в місцях позбавлення волі.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 вересня 2015 року, підстав для скасування або зміни якого суд не вбачає.
Цивільний позов по справі не заявлено.

По справі є судові витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в розмірі 245,52 грн., які необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, СУД, -

ВИНІС ВИРОК :
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2014 року остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі .
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 залишити тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління ДПтС України в Харківській області (№27). Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 відраховувати з 27.05.2015 року.
Стягнути з засудженого ОСОБА_5 судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 245,52 грн. (двісті сорок п`ять грн.. 52 коп.), які перерахувати на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області, код доходів 24060300, р/р № 0005, код банку 37999680, МФО 851011 в УДКСУ в Комінтернівському районі м. Харкова.

Речові докази: мобільний телефон марки «LG-X135 Black» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 та ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який знаходиться на зберіганні під розпискою у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 після набрання вироком законної сили залишити останньому як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з моменту його проголошення, в кримінальну палату Апеляційного суду Харківської області через Зачепилівський районний суд, засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий, суддя ОСОБА_1