ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року Путильський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Дідуха Д.В.

секретаря Явніцької 1.1,

з участю прокурора Порушника Р.І.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу обвинуваченню:

ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 українця, громадянина України, не працюючого, інваліда 2-ї групи, одруженого, раніше не судимого.

у вчинені злочину, передбаченого ст.121 ч.І КК України.

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 12 травня 2010 року біля 16 год. 20 хв. в смт.Путила Путильського району Чернівецької області на грунті неприязних відносин, які виникли в момент їх суперечки із ОСОБА_3, під час якої, він умисно наніс йому один удар кухонним ножем в область черевної порожнини внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Підсудний ОСОБА_2 вину визнав частково, але в силу ст.63 Конституції України відмовився давати покази і відповідати на запитання.

Крім часткового визнання підсудним ОСОБА_2своєї вини, його вина доведена доказами, які належно зібрані в кримінальній справі.

Свідок ОСОБА_4 показала, що 12 травня 2010 року приблизно біля 15 год. перебувала в коридорі своєї кімнати і почула крик жінки, коли відкрила двері, то побачила, що ОСОБА_5 кричала на ОСОБА_3, який стояв біля дверей і виражався в її адресу нецензурною лайкою. Коли ОСОБА_3 і ОСОБА_5 вийшли із будинку на двір, то разом із ними була дружина потерпілого ОСОБА_6, яка також сварилась з ОСОБА_5 Вона побачила, що із за сараїв вийшов ОСОБА_2, який мав в руці ножа. Він запитав у ОСОБА_3, що він хоче від його дружини. Тоді ОСОБА_3 почав нецензурно обзивати ОСОБА_2, між ними виникла суперечка. Вони почали зближатись, тоді ОСОБА_3 штовхнув рукою ОСОБА_2, який в цей час наніс удар ножем. Після цього вони розійшлись, вважає, що суперечку зчинив сам ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 показала, що проживає разом в одному будинку з ОСОБА_2Л і його дружиною. Того дня вона бачила, що ОСОБА_2 був тверезим, в алкогольному стані знаходився ОСОБА_3 Біля 16 годин почула стукіт. Коли відхилила двері то побачила, що стукає ОСОБА_3 у двері ОСОБА_2 при цьому він знаходився в нетрезвому стані і обзивав нецензурними словами ОСОБА_2 і його дружину.

м

Через деякий час вона вийшла надвір і від дружини ОСОБА_2 дізналась, що її чоловік поранив ножем ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5 показала, що 12 травня 2010 року біля 15 год. хтось постукав у двері до їх квартири. Коли відкрила двері то перед нею стояв в нетрезвому стані ОСОБА_3 Він почав виражатись в її і адресу чоловіка нецензурними словами. Після цього вони вийшли на двір і ОСОБА_3 з дружиною продовжували її ображати, сам ОСОБА_3 намагався нанести їй удар. Вона сказала йому "бий,бий мене". На їх крики із-за сараю вийшов чоловік, який рубав поросятам зелень. В руках він тримав ніж і спитав, що сталось. Після цього ОСОБА_3 почав сперечатись з чоловіком, направився в його сторону. Коли він штовхнув чоловіка у плече, то ОСОБА_3 розвернувся і вона побачила, що із черевної порожнини тече кров. Після цього чоловік зібрався до райвідділу міліції, щоб повідомити, що сталось в дворі.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10В, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в своїх показах охарактеризували з позитивної сторони ОСОБА_2 і його сім'ю і дали негативну характеристику ОСОБА_3 і його сім'ї.

Крім цього вина підсудного ОСОБА_2 підтверджується і іншими доказами, що є в кримінальній справі, а саме:

-протоколом огляду місця події з фототаблицею /а.с.11-14/

- висновком експерта № 3242 мд від 18.12.2009 року, згідно якого вбачається, що тілесні ушкодження, які спричинив ОСОБА_2 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень/а.с.37/

-протоколом відтворення обстановки та обставин події / а.с.82-85/.

Суд не прийняв до уваги за належний доказ освідчення ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння, тому що таке освідчення і його оформлення не відповідають тим вимогам, які передбачені спільним наказом МВС і Мінздраву.

Аналізуючи докази вини підсудного ОСОБА_2 у спричинені умисного тяжкого тілесного ушкодження, суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2 за ст.121 ч.І КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, яке небезпечне в момент заподіяння.

Призначаючи вид та міру покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів. По місцю проживання підсудний ОСОБА_2 характеризується позитивно, злочин вчинив вперше є інвалідом другої групи загального захворювання.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені, до пом'якшуючих обставин суд відносить те, що він вперше вчинив злочин, відшкодував заподіяну шкоду потерпілому.

З врахуванням обставин скоєння злочину та особи підсудного ОСОБА_2Л,заяви потерпілого ОСОБА_3 про те, щоб не позбавляти підсудного волі та думки прокурора про те, що виправлення підсудного ОСОБА_2 можливе без ізоляції його від суспільства, суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання підсудному ст.75 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_3 не розглядався у зв'язку з відмовою цивільного позивача від позову.

Керуючись ст.ст. 321 - 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст.121 ч.І КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5/п'ять/ років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом одного року і шість місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 такі обов'язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_12 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередньо обрану - підписку про невиїзд.

Речовий доказ ніж, що зберігаються в Путильському РВ УМВС України підлягає знищенню.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.