ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року вересня 11 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 , справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого в м. Донецьк, українця за національністю, з неповною середньої освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, який проживає в АДРЕСА_1 , будучи зареєстрованим в АДРЕСА_2 , раніше судимого 14.07.2015 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 310 КК України до штрафу в сумі 1700 гривень,

у вчиненні замаху на злочин за ч. 2 ст. 15-ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В м. Дніпропетровську п`ятого липня 2015 року близько 14 години 25 хвилин в приміщенні магазину "Бершка" в Торгівельно-розважальному центрі «Мост-Сіті Центр» на вулиці Глінки, 2, з метою обернення на свою користь взуття ОСОБА_4 , з користі, намагаючись не привертати до себе уваги, під виглядом покупця умисно взяв з торгівельної вітрини жіночі сандалії 40 розміру артикулу 40 та крадькома сховав їх до наявної при ньому наплічної сумки, тим самим таємно заволодів майном вартістю в 699 гривень, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бершка Україна». Проте, ОСОБА_4 не зміг довести злочин до кінця, оскільки під час спроби залишити місце вчинення злочину, не маючи реальної можливості розпорядитися чужим майном, після сигналу антикражних воріт був викритий на виході з магазину і пійманий співробітниками охорони «на гарячому».

Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєному діянні, щиросердно розкаявся та засудив вчинене і, будучи допитаним в судовому засіданні, докладно розповів про встановлені вище обставини злочину. Пояснив суду, що за встановлених слідством часу та місця він зайшов до магазину «Бершка» з метою подивитися на взуття, де на одному з прилавків йому сподобалися жіночі сандалії, які він вирішив викрасти для того, щоб подарувати знайомій, оскільки грошових коштів у нього з собою не вистачало. Зі слів підсудного, переконавшись, що за його діями ніхто не стежить, він взяв сандалії та сховав їх до наявної при ньому наплічної сумки, після чого направився на вихід з магазину, минаючи касову зону. Як зазначив ОСОБА_4 , під час проходження антикражних воріт вони спрацювали, подавши сигнал, після чого до нього на виході з магазину підійшли охоронці, яким він видав наявне у нього неоплачене взуття.

Окрім зізнання підсудного, його вина у вчинені злочину підтверджується сукупністю достатніх даних, здобутих за допомогою зібраних доказів, достовірність яких учасниками судового провадження не заперечується, на підставі чого фактичні обставини у судовому засіданні з`ясовані згідно з істиною у встановленому порядку за частиною третьою статті 349 КПК України.

Зокрема, сторони обвинувачення і захисту не оспорюють фактичні дані огляду взуття у присутності понятих під протокол (т. 1 а.с. 7-10), що безсумнівно підтверджують піймання «на гарячому» ОСОБА_4 на місці події 05.07.2015 поблизу магазину «Бершка» в Торгівельно-розважальному центрі «Мост-Сіті Центр» з виявленим у нього неоплаченим товаром, що визнаний речовим доказом (т. 1 а.с. 43). Відомості про проведену інвентаризацію (т. 1 а.с. 15) в сукупності з даними довідки про вартість викраденого (т. 1 а.с. 16) та висновку експерта-товарознавця № 3298-15 від 14.07.2015 (т. 1 а.с. 40-42) вказують на недостачу належної ТОВ «Бершка Україна» на праві власності вилученої пари взуття, а також на її вартість, доводячи предмет незакінченого злочину і саму подію таємного заволодіння ним у спосіб, на який вказав підсудний у своїх показаннях, які узгоджуються з даними огляду місця події під протокол від 05.07.2015 (т. 1 а.с. 8-9).

Оцінивши показання ОСОБА_4 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, належить дійти переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних підсудним добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Суд за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх з`ясованих обставин в їх сукупності, дійшов висновку, що вина підсудного ОСОБА_4 та обставини ним скоєного знайшли своє підтвердження в судовому засіданні дослідженими достатніми доказами, а його умисні дії, що виразилися у протиправному заволодінні чужим майном, безпосередньо спрямованому на його таємне викрадення, яке не доведено до кінця, оскільки, вилучивши майно, він був одразу викритий на місці, не маючи реальної можливості ним розпорядитися з незалежних від його волі причин, підлягають кваліфікації згідно з ч. 2 ст. 15 КК України закінченим замахом на крадіжку за ч. 1 ст. 185 КК України, на що звертав увагу судів Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 4 постанови № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує характер корисливого незакінченого злочину, віднесеного кримінальним Законом за формальними ознаками до злочинів середньої тяжкості, які посягають на відносини приватної власності, непорушність яких гарантована державою, вчинення якого припинено силами співробітників магазину на стадії закінченого замаху, що характеризує здійснення корисливих злочинних намірів у найвищому ступені. За повного визнання своєї вини підсудним, який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, суд до пом`якшуючої покарання обставини згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України відносить активне сприяння розкриттю вчиненого злочину та проявлене в судовому засіданні щире каяття.

Відповідно, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючої покарання обставин, особи винного, його віку і освітньо-кваліфікаційного рівня, суд за стійким внутрішнім переконанням в силу ст. 65 КК України знаходить за необхідне для його виправлення призначити у виді покарання позбавлення волі, визначивши достатній для попередження нових злочинів строк, за якого мета покарання за ст. 50 цього Кодексу буде досягнута, а підсудного спіткає справедлива кара за скоєне за ст. 185 КК України.

Крім того, у цій справі встановлено, що ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину, що мав місце до постановлення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська попереднього вироку 14.07.2015, який набрав законної сили 14.08.2015, що з огляду на призначене за ним покарання при визначенні остаточного покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за правилами ч. 3 ст. 72 цього Кодексу вимагає його самостійного виконання без складання з покаранням, призначеним за цим вироком.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину в сукупності з даними про особу винного, стан його здоров`я та сімейний стан, спираючись на встановлені обставини справи, слід прийняти до уваги проявлені під виховним впливом судового процесу зміни в особистості ОСОБА_4 , що вказують на його готовність до самоконтролю і правослухняної поведінки, на підставі чого суд вважає можливим виправлення підсудного без відбування покарання у виді позбавлення волі із звільненням від такого згідно з ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Виявлений і вилучений під протокол від 05.07.2015 товар, що був предметом закінченого замаху на крадіжку, переданий представнику потерпілого під розписку (т. 1 а.с. 44), а інші збитки до відшкодування не заявлені, що визначає достатність кримінально-процесуальної реституції в питанні відшкодування шкоди.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні замаху за ч. 2 ст. 15 КК України на передбачену за ч. 1 ст. 185 КК України крадіжку з призначенням у виді покарання одного року позбавлення волі, і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначити ОСОБА_4 разом з самостійним виконанням штрафу, призначеному попереднім вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2015, покарання у виді одного року позбавлення волі, від відбування якого згідно ст. 75 КК України звільнити під умовою, що він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Покласти на ОСОБА_4 згідно з п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази:

жіночі сандалії 40 розміру артикулу 02709538, передані на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_6 , вважати повернутим у законне володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Карі Україна» за належністю;

протоколи допитів представника потерпілого, свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 123 гривні 00 копійок з призначенням платежу: «оплата витрат на залучення експерта згідно акту № 3298-15 від 12.05.2015», поклавши на підсудного процесуальні витрати.

Вирок, за виключенням підстав заперечення обставин, дослідження яких під час судового розгляду визнано недоцільним, підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, із плином яких набирає законної сили. Копію вироку вручити підсудній та прокурору негайно.
Головуючий