печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 (тел. ) про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :
04.12.2015 слідчий слідчої групи Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 звернувся з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ст. 340 КК України, яке 07.10.2014 виділено з кримінального провадження № 0001053.
Вказує на те, що ОСОБА_6 тривалий час перебуває у розшуку. Підозрюється у вчинені злочину, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з урахуванням даних його особи, слідство вважає за необхідне затримати підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, посилаючись на викладене в ньому.
Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали провадження, в тому числі витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, приходжу до наступного висновку.
Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подано одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 188 КПК України.
У відповідності до вимог, передбачених ч.4 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою, а також не доведе, що є достатні підстави вважати, що
- підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду;
- одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинив дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу та зазначені у ст. 177 КПК України.
Як вбачається з клопотання, указом Президента України від 14 лютого 2012 року № 90/2012 ОСОБА_6 призначений на посаду Секретаря Ради національної безпеки та оборони України.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» від 05.03.1998 Секретар Ради національної безпеки і оборони України забезпечує організацію роботи і виконання рішень Рад національної безпеки і оборони України. Перебуваючи на зазначеній посаді, ОСОБА_6 здійснював владні повноваження, а також виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції і, таким чином, був службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище.
Приблизно в першій половині листопада 2013 року ОСОБА_7 , виходячи із власних міркувань, пов`язаних насамперед із бажанням залишитися Президентом України на другий термін та з метою уникнути відповідальності за вчинені ним особисто та особами з його оточення злочинні дії, пов`язані з розкраданням державної власності, а також з інших особистих міркувань, прийняв рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом у Вільнюсі. На виконання цього рішення Кабінет Міністрів України 21 листопада 2013 року виніс розпорядження № 965-р, яким призупинив процес підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.
Відразу після цього, починаючи з 22 листопада 2013 року, у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові виключно мирні зібрання громадян, в основному молодого віку, зокрема й студентів, на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України.
Громадяни, які перебували з 22 листопада 2013 року на Майдані Незалежності у м. Києві біля монумента Незалежності України та брали участь у цій акції протесту, не допускали ніяких порушень громадського порядку, у зв`язку з чим були відсутні будь-які підстави для обмеження їх прав на зібрання, гарантовані Конституцією України.
Разом з тим, бажаючи припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції, які заважали Президенту України ОСОБА_7 особисто вирішувати долю країни та могли поставити під загрозу його наміри залишитися на другий президентський термін, приблизно 29 листопада 2013 року, після повернення із Вільнюса, де він підтвердив лідерам країн-учасників Європейського Союзу своє рішення не підписувати Угоду про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, використовуючи наявні повноваження Президента України та створену ним і його оточенням систему управління, згідно з якою державні, зокрема правоохоронні, органи виконували саме його вказівки, навіть якщо вони грубо порушували вимоги Конституції та законодавства України, з метою перешкодити проведенню зборів, мітингів, демонстрацій, за відсутності рішення суду, що згідно з частиною 2 статті 39 Конституції України є єдиною підставою для обмеження прав громадян на їх проведення, прийняв рішення щодо необхідності здійснення силового розгону учасників мирної акції за євроінтеграцію України, які перебували на Майдані Незалежності в м. Києві.
Реалізацію цього злочинного умислу ОСОБА_7 у вказаний період часу доручив Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_8 та Секретарю Ради національної безпеки і оборони України ОСОБА_6 , які входили до кола його найближчого оточення та повинні були самостійно розробити план вчинення злочину і забезпечити його виконання за допомогою наданих їм службових та владних повноважень з використанням підлеглих працівників.
Для реалізації злочинного умислу ОСОБА_7 щодо силового розгону учасників масової акції протесту, яка відбувалась із 22 листопада 2013 року на Майдані Незалежності у м. Києві, ОСОБА_6 залучив заступника Секретаря Ради національної безпеки і оборони України ОСОБА_9 та голову Київської міської державної адміністрації ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві ОСОБА_11 , якому наказав виконувати усі вказівки ОСОБА_9 з цього приводу.
Діючи за розробленим планом, Секретар Ради національної безпеки і оборони України ОСОБА_6 приблизно о 10 годині 00 хвилин 29 листопада 2013 року зателефонував голові КМДА ОСОБА_10 та висунув вимогу забезпечити прибуття у ніч на 30 листопада 2013 року працівників комунальних служб із спеціальною технікою на Майдан Незалежності для завезення та встановлення елементів конструкції новорічної ялинки, проведення робіт із благоустрою площі. При цьому ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 , що координацію дій працівників комунальних служб та правоохоронних органів, які повинні будуть забезпечити безперешкодне завезення конструкції новорічної ялинки, буде здійснювати заступник Секретаря Ради національної безпеки та оборони України ОСОБА_9 , вказівки якого є обов`язковими для виконання.
У той же день, 29 листопада 2013 року, приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_9 , виконуючи вказівку ОСОБА_6 з контролю та координації дій комунальних служб і правоохоронних органів, з метою виконання злочинного плану ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , спрямованого на досягнення мети ОСОБА_7 усувати будь-які перешкоди, що можуть загрожувати його владі, приїхав на робоче місце ОСОБА_10 до Київської міської державної адміністрації за адресою: місто Київ, вулиця Хрещатик, 26, та перевірив готовність комунальних служб до завезення конструкції Новорічної ялинки на Майдан Незалежності.
При цьому приблизно о 22-23 годині 29.11.2013 голова Київської міської державної адміністрації ОСОБА_10 , перебуваючи на своєму робочому місці, у присутності ОСОБА_9 зателефонував начальнику ГУМВС ОСОБА_11 і повідомив про необхідність відтиснення мітингувальників, які залишилися на ніч біля монумента Незалежності на Майдані Незалежності в м. Києві. ОСОБА_11 виступив проти залучення працівників міліції до відтиснення громадян та порушення їх права на мирні збори, пояснивши це перебуванням на Майдані Незалежності великої кількості людей. Після цього ОСОБА_10 передав телефонну слухавку заступнику Секретаря Ради національної безпеки та оборони України ОСОБА_9 , який шляхом вмовляння та особистого впливу став переконувати ОСОБА_11 у необхідності віддання незаконного наказу, спрямованого на порушення конституційних прав громадян проведення мітингу.
Також ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_11 пояснити ці дії, спрямовані на відтиснення громадян, необхідністю прибуття та заїзду на Майдан Незалежності в м. Києві вантажних автомобілів Київської міської державної адміністрації із обладнанням для проведення новорічних заходів у м. Києві.
Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приблизно о 2 годині 15 хвилин 30.11.2013 прибули до особистого службового кабінету ОСОБА_11 , розташованого у приміщенні ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, де ОСОБА_9 продовжив переконувати ОСОБА_11 шляхом вмовляння та особистого впливу, витіснити із застосуванням фізичного насильства мітингувальників з Майдану Незалежності в м. Києві, чим порушити їх конституційне право проведення мітингу.
Піддавшись впливу ОСОБА_9 , який діяв за вказівкою ОСОБА_6 та будучи переконаним його доводами, у ОСОБА_11 виник злочинний умисел на перевищення влади та службових повноважень, а також незаконне перешкоджання проведення мітингу із застосуванням фізичного насильства, який він відразу реалізував шляхом надання незаконного наказу про звільнення Майдану Незалежності від громадян, що реалізовували своє конституційне право на мирні збори.
Виконуючи свою роль у вчиненні злочину, ОСОБА_11 , будучи підбуреним ОСОБА_9 , як керівник правоохоронного органу, діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому повноважень, не маючи законних підстав для залучення працівників міліції та військовослужбовців внутрішніх військ до припинення мітингу на Майдані Незалежності у місті Києві та звільнення площі від учасників мирного протесту, приблизно з 3 год. 00 хв. до 3 год. 20 хв. 30 листопада 2013 року, перебуваючи в адміністративному приміщенні ГУМВС України в м. Києві, що розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, 15, віддав явно злочинний наказ заступнику начальника Головного управління начальнику міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_12 організувати силове звільнення Майдану Незалежності від громадян, які перебували на цьому місці, реалізовуючи своє конституційне право на мирні збори, та не вчиняли будь-яких протиправних дій, із залученням для цього працівників полку міліції особливого призначення «Беркут», підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві (далі ПМОП «Беркут»), а також військовослужбовців військових частин №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 внутрішніх військ МВС України як приданих сил (далі ВВ МВС України) для охорони громадського порядку.
Під час віддання цього наказу були присутні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які усвідомлювали злочинність наказу ОСОБА_11 .
Продовжуючи вчиняти протиправні дії, спрямовані на умисне перешкоджання із застосуванням фізичного насильства проведенню мітингів, зборів і зібрань громадян, та одночасно сприяючи керівництву ГУМВС України в місті Києві у забезпеченні незаконного силового звільнення Майдану Незалежності від учасників мирного мітингу, шляхом усунення перешкод, що виразилося у створенні начебто законних підстав для застосування працівниками міліції фізичної сили та спеціальних засобів під виглядом забезпечення охорони громадського порядку, ОСОБА_10 приблизно о 3 год. 45 хв. 30 листопада 2013 року дав вказівку заступнику голови КМДА ОСОБА_13 здійснити заїзд транспортних засобів, завантажених елементами конструкції новорічної ялинки та металевими щитами для огородження території Майдану Незалежності, а працівникам комунальних служб приступити до розвантаження та проведення робіт з благоустрою площі.
В цей час ОСОБА_12 , будучи керівником правоохоронного органу, діючи умисно, ігноруючи вимоги Конституції України та інших нормативно-правових актів, якими унормований порядок проведення зборів, мітингів та демонстрацій, діючи з мотивів власного кар`єризму, хибно розуміючи інтереси служби, усвідомлюючи, що на цей час відсутня заборона суду на проведення будь-яких мітингів на Майдані Незалежності у м. Києві, у зв`язку з чим перебування там мітингувальників є правомірним, приступив до виконання явно злочинного наказу ОСОБА_11 .
З цією метою 30 листопада 2013 року о 3 год. 28 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи у своєму робочому кабінеті, розташованому у приміщенні ГУМВС України в м. Києві за вищевказаною адресою, виконуючи злочинний наказ ОСОБА_11 , дав розпорядження начальнику управління громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_14 , командиру ПМОП «Беркут» ОСОБА_15 та повідомив командувача Північного оперативного командування ВВ МВС України ОСОБА_16 про необхідність координації дій, щоб військовослужбовці ВВ МВС України у кількості 660 осіб вишикувались по периметру Майдану Незалежності вздовж вулиць Інститутської, Городецького та Хрещатик для недопущення прибуття на площу мешканців міста Києва та інших громадян на підтримку мітингувальників, а екіпіровані засобами захисту та спецзасобами «ПР-73», «Тонфа» співробітники ПМОП «Беркут» прибули на Майдан Незалежності з боку вулиці Інститутської, вишикувались у ланцюг уздовж торговельного центру «Глобус» та почали рух у напрямку вулиці Хрещатик для звільнення площі від мітингувальників. При цьому передбачалось звільнення Майдану Незалежності від громадян, які реалізовували своє конституційне право на проведення зібрання, за будь-яких обставин, у разі їх спротиву допускалося застосування співробітниками ПМОП «Беркут» надмірного фізичного насильства стосовно них, у тому числі з метою їх залякування. Окрім того, ОСОБА_12 надав вказівку ОСОБА_14 координувати дії працівників ПМОП «Беркут» та військовослужбовців ВВ МВС України, а ОСОБА_16 повідомив про переведення військовослужбовців ВВ МВС України, що були залучені, у своє підпорядкування.
В свою чергу ОСОБА_14 , діючи на виконання вищевказаного явно злочинного наказу ОСОБА_12 , усвідомлюючи незаконність своїх дій та можливість у разі їх вчинення порушення законних прав та інтересів громадян, о 4 год. 00 хв. прибув на вулицю Інститутську, 1 в місті Києві, де у цей час вже перебували керівники ПМОП «Беркут» та керівники ВВ МВС України. ОСОБА_14 довів до ОСОБА_17 наказ ОСОБА_12 щодо силового звільнення Майдану Незалежності від мітингувальників під приводом необхідності завезення конструкцій новорічної ялинки та прибирання території площі, а також план проведення цієї операції. При цьому ОСОБА_15 , будучи працівником правоохоронного органу, якому було достовірно відомо, що мітингувальники, які у цей час перебували на ОСОБА_18 , були там на законних підставах, рішень судів про заборону проведення мітингів на Майдані Незалежності та відкритих виконавчих проваджень про примусове звільнення площі від мітингувальників не було й вони порушень громадського порядку не допускали і не становили будь-якої загрози національній безпеці, погодився взяти участь у незаконному силовому звільненні Майдану Незалежності від громадян, які реалізовували своє конституційне право на мирні збори, чим фактично вступив у попередню змову на спільне вчинення протиправних дій. Безпосередньо силову операцію зі звільнення ОСОБА_19 від мітингувальників ОСОБА_15 вирішив провести підрозділами полку, у тому числі силами 1-ї роти під командуванням заступника командира роти ОСОБА_20 , 3-ї під командуванням командира роти ОСОБА_21 , 4-ї під командуванням заступника командира роти ОСОБА_22 та роти спеціального призначення під командуванням командира роти ОСОБА_23 , загалом більше 180 співробітників, які були екіпіровані засобами захисту, а також спецзасобами «ПР-73», «Тонфа».
Надалі, після зайняття військовослужбовцями ВВ МВС України позицій навколо ОСОБА_19 , на площу увійшли більше 180 співробітників ПМОП «Беркут» під командуванням ОСОБА_15 , які вишикувалися у шеренгу вздовж торговельного центру «Глобус».
Приблизно о 4 год. 11 хв. 30 листопада 2013 року командир ПМОП «Беркут» ОСОБА_15 засобами радіозв`язку віддав наказ про початок силового розгону мітингувальників та звільнення від них Майдану Незалежності. У зв`язку з цим співробітники 1-ї, 3-ї, 4-ї рот та роти особливого призначання ПМОП «Беркут» почали рух, відтісняючи мітингувальників з площі в напрямку вулиці Хрещатик. Частина співробітників 1-ї, 3-ї, 4-ї рот та роти особливого призначання ПМОП «Беркут» у порушення Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку, затверджених постановою Ради Міністрів Української від 27.02.1991 РСР № 49, без попередження про намір застосовувати спеціальні засоби, вчиняючи дії, що ображають особисту гідність, почали наносити множинні удари спецзасобами «ПР-73», «Тонфа», руками та ногами по різним частинам тулуба, а також по головам мітингувальників, намагаючись змусити їх під тиском фізичного насильства якнайшвидше залишити ОСОБА_24 . Продовжуючи протиправні дії, вже після залишення мітингувальниками Майдану Незалежності, невстановлені на цей час працівники ПМОП «Беркут» з метою недопущення їх повернення на площу вчинили переслідування вказаних осіб по вулиці Хрещатик, завдаючи при цьому множинні удари спецзасобами «ПР-73», «Тонфа», руками та ногами.
Внаслідок вказаних злочинних дій начальника ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_11 , підбуреного ОСОБА_9 , який діяв за вказівкою ОСОБА_6 , до незаконного перешкоджання проведенню мітингу із застосуванням фізичного насильства, а також злочинних дій заступника начальника Головного управління начальника міліції громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_12 , начальника управління громадської безпеки ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_14 , командира ПМОП «Беркут» ОСОБА_15 та інших невстановлених на цей час органом досудового розслідування працівників ПМОП «Беркут», які виконували наказ ОСОБА_11 , за пособництва голови КМДА ОСОБА_10 у період часу з 4 год. 11 хв. до 4 год. 22 хв. 30 листопада 2013 року працівниками міліції та військовослужбовцями ВВ МВС України було незаконно розігнано мітинг громадян, який проходив на Майдані Незалежності в місті Києві, у результаті чого більше 300 учасників акції протесту були витіснені за межі площі і прилеглих вулиць. Крім того, внаслідок протиправного застосування фізичної сили співробітниками ПМОП «Беркут» було заподіяно 85 особам тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості та вчинено насильницькі дії, які завдали фізичного болю.
З урахуванням вищевикладеного, сторона обвинувачення у даному кримінальному провадженні кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 27, ст. 340 КК України.
Вжитими заходами розшуку місцезнаходження ОСОБА_6 не встановлено.
23.05.2014 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому що він, перебуваючи на посаді Секретаря Ради національної безпеки і оборони України, організував незаконне перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ст. 340 КК України.
У зв`язку із невстановленням його місця перебування, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 23.05.2014 у день його складення, таке повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень за адресою АДРЕСА_1 .
18.06.2014 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 .
У зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 та інших підозрюваних у кримінальному провадженні № 0001025 від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та не встановленням їх місця знаходження, 27.03.2015 досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2014 надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії ухвали слідчого судді до 28.08.2014.
На даний час місце перебування ОСОБА_6 не встановлено, за місцем реєстрації та проживання підозрюваний відсутній. Зазначене підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Отже, ОСОБА_6 є підозрюваним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ст. 340 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001025. Матеріалами клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.
Окрім цього, наведені доводи в клопотанні і докази в долучених до нього документа дають достатні підстави слідчому судді вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, враховуючи інкримінування вчинення злочину у співучасті з іншими особами, переховуватися від слідства.
З огляду на викладене, відсутні підстави для відмови в задоволенні клопотання, визначені ч. 4 ст. 189 КПК України, відтак клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 188, 189, 190, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 (тел. ) про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа, не пізніше 36 годин, з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Визначити строк дії ухвали протягом шести місяців з дати її постановлення, тобто до 04.06.2016, але в рамках строків досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001025.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженю не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1