Справа № 346/7477/13-к
Провадження № 11-кп/779/466/2015
Категорія п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_10 , на вирок Коломийського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року, по кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України (далі КК),?

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Дебеславці, Коломийського

району, Івано-Франківської області,

мешканця

АДРЕСА_1 ,

зареєстрованого в

АДРЕСА_2 ,

громадянин України, -

визнано винуватим та засуджено за п.6 ч.2 ст.115 КК на 13 (тринадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна; за ч.4 ст.187 КК на 8 (вісім) років з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більше суворим остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцяти) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_7 покарання постановлено відраховувати з часу фактичного його затримання, тобто з 11 години 40 хвилин 21 серпня 2013 року.

Постановлено стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 8 209,30 грн. судових витрат за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень п.4, п.7 ч.9 ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

За вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він в ніч з 18 на 19 серпня 2013 року, заздалегідь озброївшись господарським ножем, через відчинене вікно проник в житло ОСОБА_11 та, з метою заволодіння її грошовими коштами, вчинив розбійний напад на неї. Він умисно наніс їй ножем численні цілеспрямовані удари в життєво-важливі ділянки тіла: грудну клітку та шию, чим спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран грудної клітки з ушкодженням правої легені, різаних ран в ділянках правого плечового суглобу, правої китиці, правого променево-зап`ясного суглобу, правої вушної раковини, правої ключиці, потиличної ділянки голови, шиї, синців в ділянках правої щоки, правого та лівого стегон, що є небезпечними для життя в момент спричинення, від яких ОСОБА_11 померла на місці.

В житлі потерпілої обвинувачений заволодів її грошовими коштами в сумі 10 000 грн. та мобільним телефоном марки «Nokia 1280», вартістю 229,95 грн. із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київ Стар», вартістю 9,99 грн., всього на загальну суму 10 239,94 грн. та покинув місце вчинення злочинів.

Після цього обвинувачений, розуміючи, що через викрадений в ОСОБА_11 мобільний телефон із сім-картою, його можуть викрити, викинув зазначений телефон в с. Залуччя, по вул. Шевченка, Коломийського району, неподалік проживання ОСОБА_11 . Викрадені грошові кошти в сумі 10 000 грн. обвинувачений привласнив, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду в зазначеному розмірі.

У своїх апеляційних скаргах (далі АС) обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_10 , заперечуючи доведеність вини ОСОБА_7 , покликаються на незаконність вироку суду з підстав недоведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, в яких його обвинувачують.

Просять вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.09.2015 року скасувати. Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 закрити, так як не встановлені достатні докази для доведення його винуватості. Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню скасувати.

У своєму запереченні на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_12 вважає вирок суду законним і обґрунтованим, а призначене ОСОБА_7 покарання достатнім і справедливим.

Просить вирок суду відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечив доводи АС обвинуваченого та в його інтересах захисника, просить вирок суду залишити без змін; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - авдвоката ОСОБА_10 , які підтримали подані ними АС, вирок суду просять скасувати та закрити кримінальне провадження; пояснення потерпілого ОСОБА_12 , який заперечив доводи АС, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, та просить залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Згідно ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції при ухваленні вироку не дотримався.

Підставами для скасування оскаржуваного вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції, передбаченого п.6 ч.1 ст.407 КПК, є істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, які встановлені під час апеляційного розгляду.

Як вбачається з резолютивної частини вироку, суд призначив покарання ОСОБА_7 за ч.2 п.6 ст.115 КК у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Разом з тим, в мотивувальній частині вироку, у формулюванні обвинувачення, суд жодним чином не вказав про те, що обвинувачений ОСОБА_7 умисно позбавив життя потерпілої ОСОБА_11 з корисливих мотивів.

Таким чином, суд допустив суперечність, яку неможливо усунути в апеляційній інстанції.

Крім цього, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, і на це вказують апелянти, суд першої інстанції провів судове засідання 17 серпня 2015р. за відсутності захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , участь якого в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.52 КПК, є обов`язкова.

Таким чином, суд першої інстанції порушив обвинуваченого ОСОБА_7 права на захист. (т.5 а.с.206).

Крім цього, заслуговують на увагу доводи апелянтів про те, що 17 серпня 2015 р. було проведено судове засідання за участі прокурора ОСОБА_13 , який на той час не мав на те повноважень.

Доказом того, що прокурор ОСОБА_13 брав участь в судовому засіданні 17 серпня 2015 р., без на те повноважень, є відсутність в ухвалі суду за вказаною датою, посилання на наявність таких повноважень.

Зважаючи на порушення права на захист судом, обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про відвід усьому складу суду, в задоволенні якого йому було відмовлено. Суд мотивував своє рішення в основному тим, що обвинувачений у такий спосіб намагається затягнути розгляд кримінального провадження. (т.5 а.с.219).

Про упередженість суду першої інстанції свідчить вирішення клопотання обвинуваченого про призначення агрономічної та метрологічної експертиз.

Так, в ухвалі від 8 вересня 2015р. суд констатує, що клопотання обвинуваченого про призначення вищезгаданих експертиз, не підлягає до задоволення, оскільки їх проведення є недоцільним і судом зібрано достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Таким чином, суд першої інстанції перебрав повноваження сторін щодо достатності і належності доказів, порушуючи при цьому принцип змагальності сторін (т.5, а.с.223).

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що склад суду, який розглянув дане кримінальне провадження та ухвалив вирок підлягав відводу із за його упередженості.

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 підлягають до задоволення, а вирок слід скасувати з підстав істотного порушення кримінально процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді слід усунути вказані вище порушення закону і вмотивовано вирішити всі заявлені у провадженні клопотання зі сторони захисту, в тому числі щодо визнання доказів недопустимими, звернути увагу на інші доводи, які викладені в апеляційних скаргах і за результатами розгляду прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Оскільки запобіжний захід щодо ОСОБА_7 обраний у вигляді тримання під вартою, то відповідно до положень ст.331 КПК, апеляційний суд його продовжує на строк 60 днів, тобто до 12 лютого 2016 року.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 30 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції Коломийському міськрайонному суді іншим складом суду.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто по 12 лютого 2016р.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4