Справа № 317/ 3691/15-к
№/п 1-в/317/341/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2015 р.

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця: с. Тимошовка Михайлівського району Запорізької області, освіта неповна середня, неодружений, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19.05.2010 р. Михайлівським районним судом Запорізької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:
З клопотанням до суду звернувся ОСОБА_5 засуджений 23.06.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднане не відбуте покарання за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 19.05.2010 р. та остаточне призначено покарання 7 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Початок строку 24.01.2011 року Кінець строку 24.02.2018 року.

Станом на 26.10.2015 року, дату звернення з клопотанням, відбув більш як 2/3 строку покарання, тобто 4 роки 10 місяців 13 днів.

Згідно витребуваної від адміністрації колонії характеристики засуджений ОСОБА_5 з 04.02.2011 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі допустив шість порушень режим тримання, які виразились в між камерному зв`язку та зберіганні заборонених предметів за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Зазначені стягнення накладені до набуття вироком законної чинності. В СІЗО заохочень не мав.

З 05.09.2011 року відбував покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області №99. Відповідно до характеристики порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав, за сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався чотири рази правами начальника відділення СПС та один раз правами начальника установи. Працевлаштований на виробництві на дільниці зварювальників. Характеризується позитивно, не конфліктує з іншими засудженими, підтримує із засудженими стосунки як негативної так і позитивної спрямованості.
Всі зазначені обставини знайшли своє повне підтвердження згідно матеріалів особової справи, що оглянута в судовому засіданні.
В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 . Особисто пояснити причину своїх заперечень не зміг, послався на те, що адміністрація колонії вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а також застосування ст. 81 КК України відносно засудженого на даний час є передчасним.

Прокурор у судовому засіданні заявив низку необґрунтованих клопотань, щодо допиту у судовому засіданні всього керівництва, заступників начальника колонії з соціальної та виховної роботи з приводу обґрунтування їх думки щодо того, що ОСОБА_5 звернувся до суду передчасно. Але суд вважає, що вказані клопотання є свідченням затягування процесу. В ході розгляду клопотання по суті прокурор координально змінив свою думку та остаточно не заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, вивчивши особову справу засудженого, заслухавши думку всіх учасників, приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Станом на 26.10.2015 року, дату звернення з клопотанням ОСОБА_5 відбув більш як 2/3 строку покарання. Відповідно до ст..81 КК України та ст.154 КВК України адміністрація установи повинна була надати до суду подання про застосування вказаної норми, якщо немає підстав для відмови в застосуванні такої заохочувальної норми.

Але, всупереч діючому законодавству, всупереч своїм висновкам, адміністрацією колонії та постійно діючою комісією БІК 99 21.10.2015 року прийняте рішення відмовити в поданні справи до суду на умовно-дострокове звільнення. В протоколі причину такого висновок взагалі не зазначено, що є порушенням Конституційних прав засудженого.

Характеристика, що міститься в особовій справі засудженого (а.с.105) взагалі має виправлення, які жодним чином не засвідчені.

В особовій справі натомість містяться матеріали, які свідчать про те, що ОСОБА_5 за час відбування покарання працював на виробництві колонії, виховні заходи сприймав тільки позитивно та приймав активну в них участь. Отримав за час відбування покарання 4 професії.

Відомості щодо негативної поведінки, відсутності виправлення або ухиляння від праці відсутні.

За вказаних обставин у суду відсутні будь-які підстави для відмови в задоволенні клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України,

УХВАЛИВ:
Звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 на строк 2 роки 2 місяці 17 днів.

Зарахувати в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до фактичного звільнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1