УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №1-20/12 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України за апеляційною скаргою представника неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 3 липня 2014 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яний Брід Коростишівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, інваліда 3 групи загального захворювання, приватного підприємця, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним за ст.286 ч.2 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі п.п. «в», «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_10 звільнено від основного та додаткового покарання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь малолітнього потерпілого ОСОБА_9 в особі його законного представника ОСОБА_7
Стягнуто з ОСОБА_8 судові витрати в сумі 300,48грн. та 300,48грн. за виконання судової автотехнічної експертизи і додаткової автотехнічної експертизи.
Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд скасовано.
Відповідно до вироку суду 10.07.2009 року близько 18 год. водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «CHERY Elara A21, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по відрізку польової дороги в с. Кам`яний Брід Коростишівського району зі сторони вул. Київська в напрямку території колишньої тваринницької ферми КСП «Кам`янобрідське зі швидкістю до 20 км/год. При появі на дорозі малолітнього велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався попереду в попутному напрямку по правому краю дороги на велосипеді марки «FORD», ОСОБА_8 , в порушення вимог п.п. 1.7, 2.3»б», 12.3 Правил дорожнього руху України, не проявив до ОСОБА_9 особливої уваги у зв`язку з його малолітнім віком та, коли останній не впорався з керуванням і впав з велосипеда на проїжджу частину дороги, не відреагував, як водій автомобіля, на зміну дорожньої обстановки і своєчасно не вжив заходів по запобіганню дорожньо-транспортної пригоди шляхом термінового гальмування та внаслідок чого ОСОБА_8 скоїв наїзд на лежачого на землі ОСОБА_9 , травмувавши його нижньою частиною свого автомобіля.
Після скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_8 на своєму автомобілі доставив потерпілого ОСОБА_9 до його батьків, які перебували в с. Кам`яний Брід Коростишівського району, але разом з тим, в порушення вимог п.2.10 а), б), в), г), г-1), д), е), є) Правил дорожнього руху України на місці пригоди не залишився, не увімкнув аварійну сигналізацію, не встановив знак аварійної зупинки, не викликав до потерпілого карету медичної допомоги, не повідомив про ДТП в орган чи підрозділ міліції та не прийняв мір щодо збереження слідів пригоди.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді забійно-рваних ран в тім`яній області голови з правої сторони та вдавленого перелому правої тім`яної кістки. Крім цього, внаслідок ДТП ОСОБА_9 були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забійних ран в лівій височно-скуловій області та на передній поверхні лівої вушної раковини, саден в області лівого надпліччя, осаднення шкіряних покривів на задній поверхні правого плеча і задньо-бокової поверхні грудної клітки справа.
Невиконання водієм ОСОБА_8 п.п.1.7, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки і виникненням ДТП та її наслідків.
На вирок суду надійшла апеляція законного представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_7 , в якій остання просить вирок суду скасувати повністю та ухвалити новий, яким засудити ОСОБА_8 до більш суворої міри покарання, передбаченої ч.2 ст.286 КК України, та відшкодувати їй моральні та матеріальні збитки в повному обсязі, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.
В обгрунтування скарги апелянт зазначає, що у вироку суду невірно вказано місце проживання засудженого. Суд також невірно вказав у вироку, що засуджений визнав вину, оскільки останній її не визнав. Невірно зазначено як підставу до застосування амністії, що ОСОБА_8 має неповнолітню дитину, оскільки на момент вчинення злочину засуджений неповнолітньої дитини не мав. Безпідставно зазначено у вироку, що засуджений є пенсіонером. Судом взято до уваги характеристику сільської ради на засудженого не зважаючи на те, що останній на території даної сільської ради не проживає.
Додатково апелянт стверджує, що суд неправильно зазначив у вироку, що збитки потерпілому частково сплачені, оскільки засуджений позовні вимоги не визнав, а збитки відшкодовував згідно виконавчого провадження після вступу попереднього вироку в законну силу. Суд безпідставно задовольнив прохання захисника та відшкодував моральну шкоду із засудженого в розмірі, яка буде можлива відповідно до його матеріального стану, незважаючи на те, що ОСОБА_8 не є бідною людиною, маючи особистий цех по виготовленню гранітних виробів.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію частково, пояснення представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, засудженого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечили проти апеляції, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.365 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню.
Винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка у вироку та учасниками судового засідання не оспорюється.
Покарання ОСОБА_8 призначене відповідно до вимог ст.65 КК України, в межах санкції ч.2ст.286 КК України, з урахуванням ступеню суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, даних про його особу, а також усіх обставин справи і є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Однак, відповідно до ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Оскільки 19.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року і засуджений ОСОБА_8 відповідно до п.п. «г» і «в» ст.1 цього Закону підлягає звільненню від покарання, бо на день набрання чинності цим Законом він мав неповнолітню дитину (а.с. 161 т.3) та був визнаний інвалідом третьої групи загального захворювання (а.с. 56 т.3), то суд першої інстанції правильно застосував щодо нього вищезазначений акт амністії.
Тому твердження апелянта про неправильне застосування до засудженого акту амністії є безпідставним.
Разом з тим, вирішуючи цивільний позов в частині стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої засудженим малолітньому потерпілому ОСОБА_9 , місцевий суд, на думку колегії суддів, не в повній мірі врахував обсяг моральних та фізичних страждань дитини, тяжких наслідків, які настали внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, те, що в неповнолітньої дитини травмована частина голови, на яку поставлено динамічну сітку.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідним змінити вирок в частині вирішення цивільного позову про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди потерпілому, збільшивши розмір моральної шкоди до 50 000 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365,366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах,-
апеляційну скаргу представника неповнолітнього ОСОБА_9 . ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 3 липня 2014 року у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, в частині вирішення цивільного позову змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_8 з 30 000 грн. до 50 000 грн.
У решті вирок залишити без змін.

Судді: