Справа № 159/4801/15-к Провадження №11-кп/773/26/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 січня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000856 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, не працюючий, має на утриманні матір похилого віку, раніше неодноразово судимий:

1.11.07.06 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 153 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 4 роки та шість місяців позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки;

2.18.11.08 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 4 роки і шість місяців позбавлення волі, звільненого умовно достроково від відбування покарання за постановою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 08.11.10 р. на строк 2 р., 02 міс., 13 дн.;

3. 04.06.15 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 2 ст. 345 КК України на 2 роки обмеження волі ;

- засудженого ч. 2 ст. 289 КК України на 5 (п`ять ) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.06.15 р., з врахуванням вимог ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, остаточно визначено до відбування ОСОБА_7 покарання у виді 6 ( шести ) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Міру запобіжного заходу залишено попередню тримання під вартою.

Строк відбування покарання визначено рахувати з дня затримання ОСОБА_7 з 18.07.15 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати у справі, а саме: 491 (чотириста дев`яносто одну) грн. 04 коп. за проведення автотоварознавчої експертизи; 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 14 коп. за проведення дактилоскопічної експертизи.

Речовий доказ по справі автомобіль, що переданий на зберігання потерпілому, залишено у користуванні потерпілого ОСОБА_9 ..

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження апеляційний суд ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 , будучи засудженим 18.11.08 р. Ковельським міським судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 4 р., 06 міс. позбавлення волі; звільненим умовно достроково за постановою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 08.11.10 р. на строк 2 р., 02 міс., 13 днів, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, повторно, 18 липня 2015 року, о 15 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу новобудови, що по вул. Зеленій, 10 «а» у с. Бахов 2 Ковельського району Волинської області, діючи умисно та керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, скориставшись тим, що автомобіль марки «Volkswagen Golf - 2», р. н. НОМЕР_1 , був незачиненим, сів у його салон, де під автомагнітолою знайшов ключі до замка запалювання, завів двигуна та поїхав з місця пригоди, чим незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, належним потерпілому ОСОБА_9 .
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі зазначає, що призначаючи йому покарання суд першої інстанції не врахував, що на час вчинення ним злочину вирок Ковельського міськрайонного суду від 04 червня 2015 року не набрав законної сили. Також суд не врахував пом`якшуючих покарання обставин, а саме щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину, те, що він добровільно відшкодував завдані злочином збитки шляхом проведення ремонту пошкодженого автомобіля. Суд в повній мірі не врахував його позитивної характеристики, думки потерпілого, який просив його суворо не карати, а також, що на утриманні він має матір пенсійного віку. Просить виключити з вироку вказівку про застосування ст. 71 КК України, застосувати ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання.

Потерпілий ОСОБА_9 в поданій апеляційні скарзі вказує, що він жодних претензій до обвинуваченого не має, вважає, що ОСОБА_7 призначено надто суворе покарання. Просить застосувати ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання ніж передбачено законом.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку суду першої інстанції та доводи апеляцій, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які подані апеляційні скарги підтримали, прокурора, який апеляційні скарги заперечив, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Дії обвинуваченого вірно кваліфікував за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно. Винуватість ОСОБА_7 у вчиненому злочині повністю стверджується зібраними і перевіреними у суді першої інстанції доказами і обвинуваченим у апеляційній скарзі не оспорюється.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності, а саме те, що останній вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких.

До пом`якшуючих покарання обставин правомірно відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого злочином матеріального збитку та моральної шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо особи обвинуваченого суд також врахував його позитивну характеристику, наявності на утриманні матері пенсійного віку, думку потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання та призначив за ч. 2 ст. 289 КК України мінімальне покарання. Також суд першої інстанції врахував і те, що ОСОБА_7 раніше тричі засуджувався за умисні злочини, а також, що через нетривалий проміжок часу після постановлення 04.06.2015 року вироку він знову вчинив тяжкий умисний злочин, що вказує на підвищену суспільну небезпечність його особи.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення може крім випадків засудження за корупційні злочини призначити основне покарання нижче найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного у санкції статті.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції підстав для застосування ст. 69 КК України не знайшов. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який має три не зняті і не погашені судимості за умисні злочини та знову вчинив тяжкий умисний злочин, то таких підстав не знаходить і суд апеляційної інстанції.

Вироком Ковельського міськрайонного суду від 04.06.2015 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 342 КК України на два роки обмеження волі. Вказаний злочин він вчинив 18.07.2015 року, тобто після постановлення попереднього вироку, а тому суд першої інстанції при призначенні остаточного покарання правильно застосував положення ст. 71 КК України і підстав для виключення з вироку даної статті немає.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував усі обставини справи, в тому числі і ті, на які посилаються у апеляціях обвинувачений та потерпілий.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому підстав для зміни вироку і пом`якшення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, з обставин наведених у апеляціях, колегія суддів не знаходить.

Разом з тим, при перегляді кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що 18 липня 2015 року ОСОБА_7 був затриманий слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області за підозрою у вчиненні даного злочину. 26.11.2015 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» яким внесено зміни до ст. 72 КК України відповідно до якої строк попереднього ув`язнення у межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Тому апеляційний суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України приводить вирок суду першої інстанції у відповідність до вимог вказаного Закону і зараховує обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 липня 2015 року до 18 січня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 404 КПК України, ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 липня 2015 року до 18 січня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3