Справа № 135/1065/15-к
Провадження № 1-кп/135/70/15
ВИРОК
іменем України

25.11.2015 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого, востаннє:

- 28.03.2013 року Ладижинським міським судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі;

29.05.2014 року Крижопільським районним судом Вінницької області звільнений від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 185 , ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
7 червня 2015 року, близько 22 год. 15 хв. в м. Ладижин Вінницької області ОСОБА_4 , маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих спонукань, умисно, протиправно, таємно, шляхом вільного доступу до тамбуру, який розташований на третьому поверсі другого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , здійснив крадіжку велосипеда моделі «Author Basic» вартістю 5 300 грн., власником якого являється ОСОБА_8 , спричинивши останній матеріальнийз збиток на вказану суму.

10 червня 2015 року, близько 23 год. 30 хв. в м.Ладижин Вінницької області ОСОБА_4 , маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих спонукань, умисно, протиправно, таємно, шляхом вільного доступу до площадки сходинкового маршу, яка розташована між четвертим та п`ятим поверхом першого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_3 , зірвавши тросик з велосипеда яким він був прикріплений до решітки вікна вищевказаної площадки, вчинив крадіжку велосипеда моделі «AEDIS RECER» вартістю 1400 грн., власником якого являється ОСОБА_9 , спричинивши останній матеріальний збиток на вказану суму.

11 червня 2015 року, близько 17 год. 30 хв. в м.Ладижин Вінницької області, ОСОБА_4 , маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих спонукань, умисно, протиправно, таємно, шляхом вільного доступу до тамбуру, який розташований на другому поверсі другого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_4 , здійснив крадіжку велосипеда моделі «ARDIS» вартістю 1 000 грн., власником якого являється ОСОБА_5 , спричинивши останньому матеріальний збиток на вказану суму.

30 червня 2015 року, близько 03 год.00 хв. в м. Ладижин Вінницької області ОСОБА_4 , маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих спонукань, умисно, протиправно, таємно, шляхом вільного доступу до території готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований на березі Ладижинського водосховища, від входу до приміщення кухні, здійснив крадіжку велосипеда моделі «ТRЕК- 3500» вартістю 5 000 грн., власником якого являється ОСОБА_10 , спричинивши останньому матеріальний збиток на вказану суму.

2 липня 2015 року, близько 11год. 00 хв., в м. Ладижин Вінницької області, ОСОБА_4 , маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих спонукань, умисно, протиправно, таємно, приклавши драбину до садового будинку АДРЕСА_5 та належить ОСОБА_11 , шляхом зняття тафлі скла вікна горища, незаконно проник до зазначеного будинку, де на першому поверсі з тумбочки викрав електролобзик моделі «КRАКЕТ» 900Вт вартістю 1 500 грн., заподіявши ОСОБА_11 матеріальний збиток на вказану суму.

3 липня 2015 року, близько 18 год. 00 хв. в м. Ладижин Вінницької області ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу центрального входу до міської базарної площі, що розташована по АДРЕСА_2 , із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, умисно, протиправно, шляхом обману, під приводом зателефонувати взяв у неповнолітнього ОСОБА_6 мобільний телефон моделі «NOKIA» х2 - 02 вартістю 1 200 грн., з вставленим в нього стартовим пакетом компанії «Lifе» вартістю 25 грн., картою пам`яті об`ємом 4 GB вартістю 200 грн., не маючи на меті повернути отриманий телефон незаконно заволодів ним, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1425 грн..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, зазначивши, що визнає, що заволодів телефоном ОСОБА_6 , але за його добровільною згодою.

Показав, що 07.06.2015 року близько 23-ї години він перебував біля будинку № 31 по вул. П.Кравчика в м. Ладижин. В одному з під`їздів на третьому поверсі побачив велосипед. Зайшов у під`їзд, там нікого не було, велосипед був не пристебнутий. Він взяв велосипед та вивів його по сходах надвір. Після чого сів на велосипед і поїхав. В подальшому продав велосипед. Шкоду потерпілим не відшкодував.

10.06.2015 року біля 1-ї години він гуляв в м. Ладижин. Проходив біля будинку № 42 по вул. Ентузіастів. Зайшов в перший під`їзд будинку, піднявся на п`ятих поверх, де побачив непристебнутий велосипед. Спустився вниз, нікого не помітивши знову піднявся на п`ятий поверх, взяв велосипед, спустив його по сходах, вивів надвір ,сів і поїхав. В подальшому продав. Шкоду потерпілим не відшкодував.

11.06.2015 року в м. Ладижин близько 17 год. зайшов до знайомого в будинок АДРЕСА_4 . На другому поверсі відкрив кодовий замок на дверях тамбуру. В коридорі помітив червоний велосипед, який не був пристебнутий. Нікого не було, він виволік велосипед, закрив тамбур, сів і поїхав. В подальшому велосипед продав. Шкоду потерпілому не відшкодував.

30.06.2015 року в м. Ладижин біля 3-ї години перебував на території бар-пляжу біля готелю «Ковчег». Переліз через огорожу на територію готелю, зайшов в бар, коли виходив, помітив, що стоїть велосипед. Взяв велосипед, відкрив двері службового приміщення, вийшов з території готелю, сів на велосипед і поїхав. Завдану шкоду потерпілому ОСОБА_10 відшкодував.

02.07.2015 року в м. Ладижин біля 10-ї години пішов на дачу, яка належить його батьку ОСОБА_11 .. Переліз через паркан на територію дачі, витягнув шибку вікна на другому поверсі, проліз через вікно всередину. Спустився на перший поверх, взяв елекролобзик «Кракет». Відкрив двері будинку зсередини, виніс електролобзик надвір. Зайшов, закривши за собою двері. Виліз через вікно, коли вилазив, приїхав батько, і помітив як він вилазить. Коли батько поїхав, він взяв електролобзик і пішов, батько зразу не помітив, що він щось викрав. Перед цим батько забрав ключі, тому ліз через вікно.

По епізоду від 03.07.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 показав, що йшов біля базару, біля базару сиділи знайомі хлопці ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які є неповнолітніми. Він раніше знав ОСОБА_12 . Привітався з ними. В них не було цигарок, вони дали йому гроші, він пішов в магазин навпроти і купив цигарки, пиво та енергетичний напій, сказавши, що вирішив їх проблему. Після чого вони спілкувались біля 10 хвилин. Він запитав хлопців, чи не можуть вони дати телефон, щоб зателефонувати на «Київстар». Ростислав, у якого телефон був у руці, дав йому телефон. Передав добровільно з рук в руки. Він взяв телефон, зайшов за ларьок «Шаурма» щоб поговорити. Звонив другу, очікував відповіді, спілкувався із знайомою. Коли вийшов, хлопців не було. Коли зателефонували з міліції, він віддав працівникам міліції телефон.

Покази обвинуваченого по епізодам крадіжок, вчинених 07.06.2015 року, 10.06.2015 року, 11.06.2015 року, 30.06.2015 року, 02.07.2015 року є послідовними, логічними, не суперечать обставинам справи, викладеним в обвинувальному акті, і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судом з`ясовано позицію потерпілого ОСОБА_11 , який є батьком обвинуваченого, роз`яснивши перед цим право на відмову від обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Потерпілий ОСОБА_11 суду показав, що одного дня він вирішив заїхати на дачу. Коли приїхав, побачив, що на другому поверсі витягнута тафля вікна. В тумбочці був відсутній електролобзик. Помітив на другому поверсі сина, який вилазив через вікно. Електролобзика в той день при ньому не бачив, ключів у сина не було. Потерпілий вказав, що миритись із сином не бажає, електролобзик він йому не повернув.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті по епізодах крадіжок від 07.06.2015 року, 10.06.2015 року, 11.06.2015 року, 30.06.2015 року, 02.07.2015 року, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, що стосуються вказаних епізодів крадіжок, та обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 07.06.2015 року, 10.06.2015 року, 11.06.2015 року, 30.06.2015 року вчинив крадіжки велосипедів, кожен з яких окремо належав потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , а тому ці його дії по кожному з епізодів кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Також суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 02.07.2015 року, проникнувши у житло, вчинив крадіжку електролобзика, який належав потерпілому ОСОБА_11 , а тому ці його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, з проникненням у житло.

По епізоду заволодіння телефоном потерпілого ОСОБА_6 , винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена в судовому засіданні сукупністю досліджених та перевірених доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що на початку липня він гуляв з двома товаришами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , сиділи біля базару, навпроти магазину «Шаурма» по вул. Процишина. До них підійшов ОСОБА_4 , який знав ОСОБА_18 , поздоровався з усіма. Вони певний час говорили, ОСОБА_4 попросив зателефонувати, сказав, що одразу віддасть телефон. Свідок вказав, що телефон тримав у руках, та відповів, що може дати, після чого добровільно передав свій телефон «NOKIA» ОСОБА_4 . Той відійшов, щоб зателефонувати, зустрів знайому, перейшов дорогу і пішов в бік мікрорайону «Прибережний». Чи телефонував ОСОБА_19 , він не бачив. Коли ОСОБА_19 йшов, вони його не зупиняли, не кричали йому, бо на той час розуміли, що він поверне телефон, думали що їх було троє, а він сам, навіть не припускали, що може не повернути. Вони з хлопцями почекали ще біля 30-40 хвилин, думали, що ОСОБА_19 принесе телефон і віддасть. Востаннє бачив його перед заправкою через дорогу, далі не слідкував, бо думав, що він зараз поверне телефон. Однак не дочекавшись, зрозуміли, що не збирається віддавати, а тому пішли в міліцію. Десь через два тижні працівники міліції віддали телефон.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що він з двома товаришами сидів навпроти базару в м. Ладижин. До них підійшов ОСОБА_4 , який знав ОСОБА_12 . Поздоровався, після чого попросив телефон у Ростислава, бо він тримав у руках, сказав, що потрібно зателефонувати. Той дав. Чи телефонував він не пам`ятає. Відійшов та крутився недалеко від них біля трьох хвилин, потім пішов через дорогу в бік заправки «ОККО», до нього підійшла жінка, і вони пішли. Коли ОСОБА_19 відходив від них, вони йому нічого не казали, не просили повернути телефон. Чекали біля однієї години, думали, що принесе телефон. Після чого ОСОБА_14 сказав, що потрібно йти в міліцію.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що раніше знав ОСОБА_4 .. Одного разу він з двома товаришами сиділи біля автовокзалу. До них підійшов ОСОБА_19 , поздоровався, сказав, що йому потрібно зателефонувати і попросив телефон. Ростислав тримав телефон в руках. ОСОБА_4 видер телефон з рук і почав швидко йти в бік мікрорайону «Прибережний». Після чого вони з хлопцями чекали його більше години, та не дочекавшись пішли в міліцію.

Із заяви ОСОБА_4 від 09.07.2015 року видно, що він добровільно надав працівникам міліції мобільний телефон моделі «NOKIA» х2 02 чорного кольору, з вставленим в нього стартовим пакетом компанії «Lifе» та картою пам`яті об`ємом 4 GB

Згідно протоколу огляду речових доказів від 09.07.2015 року видно, що оглянуто мобільний телефон моделі «NOKIA» х2 02 чорного кольору, з вставленим в нього стартовим пакетом компанії «Lifе» та картою пам`яті об`ємом 4 GB.

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.07.2015 року видно, що неповнолітній ОСОБА_6 подав до Ладижинського МВ УМВС України у Вінницькій області заяву про те, що ОСОБА_4 03.07.2015 року біля 18 год. підійшов до нього та вихватив з рук мобільний телефон «NOKIA» х2 02 чорного кольору.

Із витягу з ЄРДР вбачається, що 03.07.2015 року біля 18 год. в м. Ладижин ОСОБА_4 біля центрального входу до міської базарної площі із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, умисно, протиправно, шляхом зловживання знайомством та довірою неповнолітнього ОСОБА_6 , під приводом зателефонувати, взяв у останнього мобільний телефон «NOKIA» х2 02 чорного кольору, з вставленим в нього стартовим пакетом компанії «Lifе» та картою пам`яті об`ємом 4 GB, не маючи на меті повернути отриманий телефон незаконно, відкрито заволодів ним.

Із протоколу проведення слідчого експерименту видно, що підозрюваний ОСОБА_4 пояснював про те, як 03.07.2015 року біля 18 год. та де він заволодів телефоном ОСОБА_6 . Зокрема зазначено, що ОСОБА_4 підійшов до хлопців, які сиділи на паркані біля базару, поспілкувавшись з ними, купив їм цигарки та пиво і енергетичний напій, потім попросив телефон щоб зателефонувати, ОСОБА_6 дав йому свій мобільний телефон, власник телефону сказав його повернути, але він ігноруючи його вимогу пішов за ларьок.

Вищевказані покази потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_20 , а також досліджені письмові докази які підтверджують факт незаконного заволодіння телефоном, суд приймає до уваги, так як вони зібрані з дотриманням вимог закону, не суперечать один одному, є належними, допустимими та достовірними.

Разом з тим, товарний чек, наданий стороною обвинувачення на підтвердження вартості мобільного телефону, стартового пакету та карти пам`яті на загальну суму 1425 грн. суд не приймає за допустимий доказ по даній справі. Оскільки наданий товарний чек не містить всіх необхідних реквізитів документа. Зокрема, відсутня дата, станом на яку видано чек, відсутні прізвище та ініціали особи, що видала чек, підпис особи, яка його видала. Разом з тим, суд враховує те, що обвинувачений визнав, що незаконно заволодів мобільним телефоном, стартовим пакетом та картою пам`яті на загальну суму 1425 грн., вказані речі повернуто потерпілому.

Органи досудового розслідування, яких підтримав в суді прокурор, обвинувачували ОСОБА_4 по епізоду від 03.07.2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, а саме в тому, що ОСОБА_4 із корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, умисно, протиправно, шляхом зловживання знайомством, а також довірою неповнолітнього ОСОБА_6 , під приводом зателефонувати взяв у останнього мобільний телефон моделі «NOKIA» х2 - 02, не маючи на меті повернути отриманий телефон зник з місця події, проігнорувавши вимогу власника про повернення телефону. Прокурор при цьому посилався на всю сукупність доказів, яка в цілому та кожний з таких злочинів окремо детально проаналізовані і наведені у вироку за вказаним епізодом.
Однак, в судовому засіданні обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України не знайшло свого підтвердження, оскільки суперечить дослідженим та перевіреним в судовому засіданні доказам.

Так, суд критично сприймає покази неповнолітнього свідка ОСОБА_18 в тій частині, що він вказав, що ОСОБА_4 видер телефон у потерпілого ОСОБА_6 , який не давав йому телефон. Оскільки в цій частині покази свідка суперечать іншим дослідженим в судовому засіданні доказам, зокрема показам потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_20 , витягам з ЄРДР, а також частково суперечать і показам самого свідка ОСОБА_18 , який вказав, що вони чекали, коли прийде ОСОБА_4 і принесе телефон, а не дочекавшись пішли в міліцію. Крім того, свідок вказав, що як він говорив на досудовому слідстві, так має говорити і в суді.

Крім того, те, що потерпілий добровільно передав телефон підтверджується і протоколом слідчого експерименту. Разом з тим, вказівка в протоколі слідчого експерименту, який складено за результатами пояснень обвинуваченого, на те, що власник телефону сказав його повернути, але він ігноруючи його вимогу пішов за ларьок, не відповідає показам потерпілого та свідків, а також показам обвинуваченого. А тому в цій частині не береться до уваги судом.

Зміст заяви про вчинення злочину та протокол прийняття такої заяви від потерпілого, в частині вказівки на те, що ОСОБА_4 підійшов до потерпілого та вихватив в нього з рук телефон, суперечить всім іншим дослідженим по справі доказам, а тому не береться до уваги судом як доказ винуватості ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна.
Встановивши в судовому засіданні те, що потерпілий вимоги про повернення телефону ОСОБА_4 не висував, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення вказівку на те, що ОСОБА_4 проігнорував вимогу власника повернути телефон.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 добровільно дав телефон обвинуваченому після його прохання. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 відійшов в бік, та лише згодом зник з телефоном. В момент заволодіння телефоном власник телефону та свідки була впевнені в тому, що ОСОБА_4 поверне їм телефон, вони не усвідомлювали, що відбулось викрадення телефону. Тому вони не переслідували його, не кричали йому, щоб повернув телефон. І лише з плином часу, а саме приблизно через пів години, вони зрозуміли, що повертати телефон обвинувачений їм не буде.

Дані обставини підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_20 , які відповідають один одному, є послідовними і не містять жодних суперечностей. А тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності показів потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_20 , які до того ж частково підтверджуються протоколом слідчого експерименту. Дані докази відповідають і показам обвинуваченого.

Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлено, що у ОСОБА_4 був відсутній умисел на відкрите викрадення мобільного телефону. Власник та інші особи в момент заволодіння телефоном не усвідомлювали, що його не повернуть. А тому суд вважає те, що дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення невірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 03.07.2015 року заволодів мобільним телефоном ОСОБА_6 шляхом обману, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та одного тяжкого злочину, кількість вчинених злочинів, вартість викраденого у кожного з потерпілих, дані про особу винного, який має непогашену судимість, те, що компрометуючих матеріалів за його місцем проживання не надходило. Обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочинів. Крім того, по епізоду шахрайства - добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, йому було повернуто телефон. Потерпілий ОСОБА_10 гідно письмової заяви суду повідомив, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, викрадений велосипед йому повернули.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи думки потерпілих, а також те, що обвинувачений засудив свої дії і повідомив про свою готовність за них відповідати, разом з тим, будучи звільненим від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році», маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість за попереднім вироком знов вчинив умисні злочини проти власності, що свідчить про стійкість та тривалість протиправної поведінки обвинуваченого, суд вважає, що в даному випадку обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за кожен із злочинів у виді позбавлення волі, та визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань, а виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

По справі немає підстав для обрання обвинуваченим запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185, КК України, і призначити йому покарання за:

-ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком два роки;

-ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком один рік;

-ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення до виконання даного вироку.

Речові докази по справі: мобільний телефон «NOKIA» х2 02 з картою пам`яті та стартовим пакетом «Lifе», які зберігаються у потерпілого ОСОБА_6 залишити потерпілому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Ладижинський міський суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: