Єдиний унікальний номер справи 185/8384/15-к
Провадження № 1-кп/185/495/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2015 року м.Павлоград Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000065 від 11 березня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Дніпропетровськ, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року на території України, в Донецькій області, невстановленими досудовим слідством та судом особами для насильницького підтримання влади самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено та діяло непередбачене законами України збройне формування «Батальйон «Восток» (на теперішній час перейменоване у «Бригада «Восток»), тобто створене всупереч вимогам Конституції України та законодавчих актів України об`єднання громадян, що має організаційну структуру військового типу (наявні єдиноначальність, підпорядкованість, дисципліна, в якому проводиться військова підготовка) та на озброєнні має придатну для використання вогнепальну вибухову та іншу зброю, члени якого з метою забезпечення силового протистояння з органами державної влади України, залякування громадян та обмеження загальновизнаних прав людини, здійснювали чергування на блокпостах поблизу міста Донецьк та на таких, що знаходяться безпосередньо у місті, з використанням вогнепальної зброї для утримання незаконно захоплених територій (позиції «Батальйону «Восток»), що створювало небезпеку для життя та здоров`я людей та могло призвести до тяжких наслідків.

Так, ОСОБА_5 у жовтні 2014 року прибув до міста Донецьк, діючи умисно та за власною ініціативою, будучи обізнаним про незаконність існування не передбаченого законом збройного формування «Батальйон «Восток», мету та завдання його діяльності, з корисливих та інших особистих мотивів, погодившись із пропозицією активних учасників так званої «Донецької народної республіки» щодо вступу у непередбачене законом збройне формування - «Батальйон «Восток», вступив до лав останнього на посаду стрілка кулеметного розрахунку. При цьому він був ознайомлений з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного незаконного збройного формування, які погодився виконувати.

Вступивши до складу зазначеного непередбаченого законом збройного формування ОСОБА_5 , маючи базові навички снайпера, які він здобув під час проходження строкової служби у ВВ МВС України, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на участь у непередбаченому законом збройному формуванні, у складі «Батальйону «Восток» пройшов курс із базових основ спеціально-тактичної та вогневої підготовки, а також пройшов іншу спеціальну підготовку, необхідну для виконання обов`язків стрілка кулеметного розрахунку не передбаченого законом збройного формування «Батальйон «Восток».

Після проходження зазначеного курсу протягом жовтня-грудня 2014 року ОСОБА_5 проходив службу у вказаному збройному формуванні, який розміщувався за адресою: АДРЕСА_2 (будівля колишнього Донецького юридичного інституту МВС України). Під час проходження служби у непередбаченому законом збройному формуванні «Батальйон «Восток», ОСОБА_5 здійснив п`ять виїздів на блокпости та бойові позиції «Батальйону «Восток», а саме:

-Засідка поруч з Панфіловським мостом у АДРЕСА_1 , де завданням було утримувати вогневі позиції на випадок прориву українських військ через селище Піски;

-Бойові позиції поруч з містом Авдіївка Донецької області, де навпроти позицій «Батальйону «Восток» розташовувались позиції українських військ, та завданням на вказаній позиції було утримання українських військ на випадок прориву останніх;

-Бойова позиція навпроти нового терміналу Донецького аеропорту в офісному будинку «ДТЕК», де також завданням було утримання українських військ на випадок прориву останніх;

-Блокпост на перехресті АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 (поруч з Донецьким аеропортом) з метою забезпечення пропускового режиму на вказаній ділянці;

-Бойова позиція навпроти нового терміналу Донецького аеропорту в офісному будинку «ДТЕК» (на посаді снайпера) із завданням утримання українських військ на випадок прориву останніх.

Наприкінці грудня 2014 року ОСОБА_5 за власною ініціативою прийняв рішення вийти зі складу не передбаченого законом збройного формування «Батальйон «Восток», про що повідомив командира кулеметного розрахунку зазначеного формування на ім`я ОСОБА_6 (позивний «Доцент») та після того, як був виключений з лав вказаної організації, виїхав з міста Донецьк до міста Дніпропетровськ, де переховувався від правоохоронних органів та приховував свою причетність до діяльності не передбаченого законом збройного формування «Батальйон «Восток».

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися в участі в діяльності у непередбачених законом збройних формувань, кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 260 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , суду пояснив, що до 19 вересня 2014 року він проживав і працював в місті Ялта на сезонних роботах, 19 вересня 2014 року приїхав до міста Дніпропетровськ. Проявляюючи цікавість до військової обстановки, погодився на пропозицію свого знайомого ОСОБА_7 та отримавши від останнього 500 гривень, прибув на територію Донецької області, де 9-10 жовтня 2014 року його записали до лав не передбаченого законом збройного формування «Батальйон «Восток». Після цього обвинувачений пройшов курс підготовки тривалістю один тиждень в місті Ясинувате Донецької області та почав проходити службу у вказаному збройному формуванні, який розміщувався за адресою: АДРЕСА_2 (будівля колишнього Донецького юридичного інституту МВС України). Під час проходження служби у непередбаченому законом збройному формуванні «Батальйон «Восток», ОСОБА_5 здійснив п`ять виїздів на блокпости та бойові позиції «Батальйону «Восток», а саме:

-Засідка поруч з Панфіловським мостом у АДРЕСА_1 , де завданням було утримувати вогневі позиції на випадок прориву українських військ через селище Піски;

-Бойові позиції поруч з містом Авдіївка Донецької області, де навпроти позицій «Батальйону «Восток» розташовувались позиції українських військ, та завданням на вказаній позиції було утримання українських військ на випадок прориву останніх;

-Бойова позиція навпроти нового терміналу Донецького аеропорту в офісному будинку «ДТЕК», де також завданням було утримання українських військ на випадок прориву останніх;

-Блокпост на перехресті АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 (поруч з Донецьким аеропортом) з метою забезпечення пропускового режиму на вказаній ділянці;

-Бойова позиція навпроти нового терміналу Донецького аеропорту в офісному будинку «ДТЕК» (на посаді снайпера) із завданням утримання українських військ на випадок прориву останніх.

Як пояснив обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні, завдання він обирав собі сам, на їх виконання виїздив в складі групи осіб, мав в розпорядженні бойову зброю (СГД, АК-74, кулемет «Утьос»).

Тривалість проходження служби у непередбаченому законом збройному формуванні «Батальйон «Восток» обвинуваченого ОСОБА_5 склала 2,5 місяців, після чого, назбиравши грошових коштів приблизно на суму 3800 гривень, обвинувачений повернувся до міста Дніпропетровськ, де проживав у будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_4 , до моменту свого затримання працівниками правоохоронних органів.

Зараз він розкаюється у скоєному, просить суд врахувати те, що під час зазначених подій він не застосовував вогнепальну зброю проти будь-кого, у тому числі і проти військовослужбовців Збройних Сил України та мирного населення, сприймає створення ДНР виключно негативно , просить суворо не наказувати, призначивши йому мінімальне покарання.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 є його знайомим та саме за його рекомендацією ОСОБА_5 працевлаштувався в місті Ялта. Товариських стосунків з обвинуваченим він не підтримує, бачив його в місті Дніпропетровську приблизно в березні 2015 року, та під час зустрічі обвинувачений повідомив, що має намір повернутись в Донецьку область для продовження служби в лавах збройних формувань «ДНР». Також свідок повідомив, що в період часу з 2014 року (більш точну дату він не пам`ятає до березня 2015 року, вони з обвинуваченим декілька разів спілкувались телефоном. В грудні 2014 та січні 2015 року, обвинувачений телефоном повідомив свідка ОСОБА_8 про те, що він проходить службу в лавах збройних формувань «ДНР», однак зазначив, що не користується особливою довірою. Також охаректирузував обвинуваченого як особу для якої мають значення матеріальні цінності , однак адекватну людину.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_5 з дитинства, вони товаришували, оскільки проживають поруч на житловому масиві Клочко-6 міста Дніпропетровська. Приблизно в грудні 2014 року до нього дійшли чутки про те, що обвинувачений ОСОБА_5 проходить службу в лавах «ДНР», телефоном обвинувачений підтвердив зазначене свідку ОСОБА_9 та пояснив, що виявляє цікавість та інтерес до цієї діяльності. При зустрічі приблизно в січні-лютому 2015 року в місті Дніпропетровську обвинувачений також підтвердив свідку вищенаведене.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з обвинуваченим має стосунки з січня 2015 року, вони зустрічались, ходили на побачення. Про те, що ОСОБА_5 був в «ДНР» їй стало відомо лише після його затримання, окрім того факту, що він працював в місті Ялта, їй нічого відомо не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дала суду показання, що обвинувачений є її сином. Про те, що він перебував в зоні проведення АТО та приймав участь у незаконному збройному формуванні, їй відомо нічого не було. Зі слів обвинуваченого їй було відомо, що в період часу з листопада 2014 року по грудень 2014 року він проживав в місті Донецьку разом зі своєю дівчиною, з якою вона також спілкувалась через мережу інтернет, до цього проживав в місті Ялта, звідки повернувся в вересні 2014 року. Після повернення з міста Донецька її син ОСОБА_5 попросив її не розпитувати його про подробиці перебування в місті Донецьку, однак звернувся з проханням відшукати будь-яку особу, яка могла б допомогти знайомому її сина, який повернувся з зони АТО. Однак, вона інтуїтивно здогадувалась, що мова йде саме про її сина. В період часу з січня 2015 року і до моменту затримання, ОСОБА_5 переважно знаходився вдома, шукав роботу, допомогав зятю на будівництві та зустрічався з ОСОБА_12 . При затриманні ОСОБА_5 працівникам правоохоронних органів повідомив, що був в зоні проведення АТО.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що приблизно в січні 2015 року до нього звернулась ОСОБА_11 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 з проханням відшукати якусь особу працівника правоохоронних органів чи СБУ для допомоги людині, яка повернулась з зони проведення АТО, та де знаходилась на боці «ДНР». Однак, до нього дійшли чутки від спільних знайомих, про те, що ОСОБА_5 приймав участь в незаконних воєнних діях на території «ДНР». Обвинуваченого знає давно, спілкувався з ним востаннє в січні 2015 року, оскільки відвідував його на прохання ОСОБА_11 , однак ОСОБА_5 йому особисто нічого не повідомляв про те чим він займався в місті Донецьку.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснив, що був слідчим при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 . Відомості до ЄРДР ним було внесено 11 березня 2015 року, до цього відносно обвинуваченого проводились оперативно-розшукові заходи, які до його компетенції не належать. При проведенні досудового розслідування обвинувачений вину визнав, давав показання добровільно, сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

В ході судового слідства було досліджено письмові матеріали кримінального провадження, а саме:

-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, рапорт про отримання фактичних даних щодо протиправних дій громадянина України ОСОБА_5 (а.к.п. 8-9);

- протокол за результатами проведення негласного розшукового заходу (а.к.п.10-19);

-запит за підписом першого начальника УСБУ України в Дніпропетровській області щодо власника будинку АДРЕСА_4 та відповідь на нього (а.к.п. 21-23);

-довідки адресно довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області щодо місця реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_11 (.а.к.п.24-25);

-інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.к.п. 28);

-заява ОСОБА_5 (а.к.п.29);

- протокол огляду (а.к.п. 47);

- протокол огляду (а.к.п. 128-133);

-висновок судової експертизи №70/32-190 від 22 травня 2015 року (а.к.п. 138-147);

-рапорт щодо виконання доручення слідчого, з якого вбачається, що кримінальне правопорушення інкриміноване ОСОБА_5 вчинено на території Київського району міста Донецька, та з огляду на цей факт розгляд даного кримінального провадження є компетенцією Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у відповідності до ч.1 ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв"язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року (а.к.п.157).

Судом досліджені матеріали, що характеризують особу ОСОБА_5 , згідно яких обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики, є фізично та психічно здоровим (а.к.п. 151-154).

Судом також досліджено речові докази:

- мобільний телефон «Nokia 1208» imei НОМЕР_1 , щодо якого обвинувачений підтвердив, що користувався при здійсненні розмов саме цим терміналом та саме в цьому терміналі стояла сім картка з номером мобільного оператора НОМЕР_2 ;

- диск CD-R 12119 вх з аудіо записом розмов;

- два диски для лазерних систем зчитування (а.к.п.148);

- особисті документи ОСОБА_5 , які було вилучено у останнього при затриманні.

Суд визнає, що зазначені докази по справі зібрані у порядку і відповідно до вимог закону, є належними, допустимими та достатніми для постановлення вироку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Підстав не довіряти показанням свідків, а також вважати, що вони могли обмовити обвинуваченого, у суду немає.

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_5 суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України - доведена повністю.

Беззаперечними доказом вини ОСОБА_5 є протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 16 січня 2015 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_5 та інша особа, яка є учасником незаконного збройного формування «ДНР» діяли узгоджено між собою, були обізнані в діях один одного, були пов`язані в своїх діях із участю в незаконному збройному формуванні «Батальйон «Восток» (а.к.п.10-19).

Суд приймає до уваги , що проведення негласних оперативно-розшукових заходів та їх легалізація здійснена в порядку Гл.21 КПК України.

Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, показання обвинуваченого, що він дав під час судового розгляду, в яких він заперечує свою вину щодо виконання бойових завдань, здійснення коректування вогню, який учасники незаконного збройного формування «Батальйон « Восток» відкривали по позиціям ЗСУ, суд розцінює як спосіб захисту і як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності, та вважає їх повністю спростованими дослідженими доказами.

Зокрема, сам обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи встановлені в суді, а також те що у березні - квітні 2014 року у м. Донецьку створено стійке ієрархічне об`єднання - організацію, так звану «Донецьку народну Республіку» (далі «ДНР»), учасники якої на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі. Вказана організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками на яких покладені відповідні обов`язки згідно з планом спільних злочинних дій, а також те, що він ОСОБА_5 був членом не передбаченого законом збройного формування «Батальйон «Восток».

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати:

- за ч.2 ст.260 КК України, як створення не передбачених законом збройних формувань або участь у їх діяльності.

При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не був судимий, підлягає покаранню за вчинене ним тяжке кримінальне правопорушення.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує що обвинувачений визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, активно сприяв досудовому розслідуванню та судовому розгляду справи, суд також при призначенні покарання приймає до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 за власною ініціативою припинив свою участь у триваючому злочині.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Однак суд не може не прийняти до уваги обставини вчинення злочину ОСОБА_5 з використанням умов надзвичайних подій, якими, на думку суду , є здійснення «ДНР» на території України діяльності, пов`язаної із застосуванням зброї, вчинення терористичних актів, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування тощо.

Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію сторони обвинувачення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, в зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначено покарання за ч. 2 ст. 260 КК України у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті.

При цьому, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язані з призначенням покарання, здатні вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і міри, в тому числі й тих положень, що передбачені частиною другою статті 59 КК України, а тому суд не призначає ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Однак, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи тій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції.

Обвинуваченому ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підстав для його зміни до набрання вироком законної сили немає, оскільки суд вважає, що не зникли ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Доля речових доказів має бути вирішена за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати у вигляді витрат на проведення судової експертизи в розмірі 8863,68 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_5 , залишити без змін та продовжити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з дати його затримання, а саме з 17 годин 45 хвилин 13 березня 2015 року.

Речові докази:

- паспорт ОСОБА_5 , обліково-послужна картка,картка фізичної особи платника податків, мобільний телефон «Nokia 1208» imei НОМЕР_1 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження повернути останньому за належністю;

- диск CD-R 12119 вх з аудіо записом розмов; два диски для лазерних систем зчитування (а.к.п.148) зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 (і.п.н. НОМЕР_3 ) на користь держави судові витрати у вигляді витрат на проведення судової експертизи в розмірі 8863,68 гривень .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1