АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/3382/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/552/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 07 жовтня 2015 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2015 року, у кримінальному провадженні відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосевастопіль, Березнеговатського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою-технічною освітою, одруженого, дітей не має, не працюючого, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, якого визнано винним та засуджено за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст..ст.75, 76 КК України, обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти органи кримінально-виконавчої служби про зміну місця проживання.
Вироком стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» майнову шкоду в сумі 7761 грн..
Питання з речовими доказами вирішене.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_6

представник потерпілого - ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання, оскільки призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Відмовити у позовних вимогах ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 , дізнавшись від малознайомого йому чоловіка, невстановленого в ході досудового розслідування, про те, що в районі зупинки громадського транспорту «Сурікова» в Тернівському районі м. Кривого Рогу, розташована водостокова труба, яка перебуває на балансі шахти Гвардійська ПАТ «КЗРК». Вказана труба перебуває в непридатному стані, у зв`язку з чим не експлуатується. Після чого, у останнього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме частини водостокової труби, яка належить шахті Гвардійська ПАТ «КЗРК», шляхом її демонтажу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що для вчинення вказаного кримінального правопорушення не має навиків демонтування труби та необхідного устаткування, для настання суспільно-небезпечних наслідків, 12.05.2015 приблизно о 17.00 годині зателефонував малознайомому йому ОСОБА_9 , який має у власності газозварювальну апаратуру. В ході розмори з останнім, ОСОБА_6 ввів його в оману, а саме запропонував виконати демонтажні роботи водостокової труби в районі зупинки громадського транспорту «Сурікова» за окрему винагороду не повідомляючи приналежність вказаного майна. При цьому, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 про те, що демонтажні роботи будуть проводитись відповідно до законодавства України, оскільки він має на це відповідні документи та дозволи.
ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи обману, будучи впевненим в достовірності слів ОСОБА_6 , 12.05.2015 погодився на пропозицію останнього. Крім цього, з метою швидкого та якісного демонтажу водо стокової труби, останній попрохав допомоги у свого знайомого ОСОБА_11 , якого, не усвідомлюючи обману, ввів в оману, запевнивши, що на вчинення дій маються всі необхідні документи та дозволи.
13.05.2015 приблизно о 10.50 годині, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії та діючи на досягнення злочинного наслідку, розуміючи, що малознайомий йому ОСОБА_9 та незнайомий йому ОСОБА_11 , байдуже відноситься до факту крадіжки та не усвідомлюють викрадення і не можуть дати його діям належної оцінки, оскільки довіряють йому, скерував дії останніх на демонтаж водо стокової труби, а сам направився до власного автомобіля, який знаходився поруч та віддалено контролював хід робіт.
ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , використовуючи газозварювальну апаратуру, приступили до виконання демонтажу водо стокової труби, яка перебуває на балансі шахти Гвардійська ПАТ «КЗРК» вартістю 7680 гривень з урахуванням НДС.
Проте, свій злочинний намір ОСОБА_6 до кінця довести не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки 13.05.2015 приблизно о 12.30 годині дії ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , були припинені працівниками охорони шахти Гвардійська ПАТ «КЗРК». У зв`язку з цим умисел ОСОБА_6 направлений на таємне заволодіння чужим майном не був доведений до кінця.
Своїми злочинними діями ОСОБА_6 вич, ІНФОРМАЦІЯ_1 , намагався викрасти майно, що належить шахті «Гвардійська» ПАТ «КЗРК», вартістю 7680 гривні, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин що не залежали від його волі, оскільки був припинений працівниками охорони шахти «Гвардійська» ПАТ «КЗРК».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про те, що призначене йому судом першої інстанції покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням є занадто суворим та не відповідає тяжкості скоєного злочину і особі обвинуваченого. ОСОБА_6 вказує на те, що санкцією ч.1 ст.185 КК України передбачені також більш м`які види покарання у вигляді штрафу або громадських робіт. Крім того, обвинувачений в апеляційній скарзі посилається на незаконність позовних вимог потерпілого, оскільки фактично вчиненим ОСОБА_6 злочином не було завдано матеріальної шкоди, а майно повернуто потерпілому. Під час досудового розслідування, експертиза для встановлення завданих злочином збитків не проводилася.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 в частині призначеного йому покарання, просив колегію суддів залишити її в цій частині без задоволення, в частині доводів, які стосуються цивільного позову покладався на розсуд суду.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді обвинувачений наполягав на задоволенні його апеляційної скарги в повному обсязі та зміні вироку суду.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо надмірної суворості призначеного йому покарання та можливості обрання обвинуваченому більш м`якої міри покарання, у вигляді штрафу чи громадських робіт, виходячи з наступного.

На думку колегії суддів, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Зокрема, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, особу ОСОБА_6 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, відсутність обставин, що обтяжують покарання і на думку колегії суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 , від відбування основного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, тривалість якого є необхідною та достатнього для того, щоб обвинувачений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі по суті ставить питання про погіршення свого становища та просить призначити йому більш суворе покарання, у вигляді штрафу або громадських робіт, які, відповідно до діючих норм матеріального права слід відбувати реально.

При цьому, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Суд же першої інстанції, обираючи міру покарання ОСОБА_6 , в своєму вироку, виконуючи вимоги ст.65 КК України, навів мотиви, відповідно до яких, вважає необхідним і достатнім вплив на виправлення останнього умовного покарання, котре слід вважати більш м`яким ніж реальні покарання у вигляді штрафу або громадських робіт.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, відносно того, що його діями не було завдано матеріальної шкоди потерпілому, а позовні вимоги потерпілого до нього не законними, то колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Згідно з ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням є обов`язковим предметом доказування, а отже визнання обвинуваченим розміру матеріальних збитків, завданих злочином та позовних вимог надає суду право діяти у спосіб, передбачений ч.3 ст.349 КПК України.
Так, журналу та фонограми звукозапису судового засідання вбачається, що фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме час, місце його вчинення, розмір завданих збитків тощо, не викликали спору під час судового розгляду, в повному обсязі визнавались обвинуваченим ОСОБА_6 , у зв`зку з чим, не можуть оспорюватись ним і у межах апеляційного провадження.
При цьому, правові наслідки застосування передбаченого ч.3 ст. 349 КПК України порядку були роз`яснені обвинуваченому та суд переконався, що ОСОБА_6 правильно розуміє відповідні положення закону. Після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ст. 349 ч.3 КПК України від сторін будь-яких заперечень не надходило.

Приймаючи до уваги, що кримінальне провадження розглянуто судом саме в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а ОСОБА_6 оспорює судове рішення з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, колегія суддів не переглядає судове рішення в цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 -залишити без задоволення, а вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 липня 2015 року відносно нього - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4