Справа № 536/2682/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці кримінальне провадження № 0000680 від 17 травня 2013 року про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина,

громадянина України, уродженця і жителя

АДРЕСА_1 , з вищою освітою, інваліда 3 групи, непрацюючого,

нежонатого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого за таких обставин.

16 травня 2013 року біля 21 год. - 21 год. 20 хв. в темний час доби ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Daimler Chrysler» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Кременчук-Комсомольск в напрямку від міста Кременчука Полтавської області на 8 км + 600 м вказаної автодороги на мокрому асфальтобетонному покритті в умовах дощової погоди допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині з масивними крововиливами в оточуючі м`язи, закритого перелому правої малогомілкової кістки в верхній третині, з масивними крововиливами в оточуючі м`язи, крововиливу в м`язи лівої сідниці, крововиливу в області 8-9-10-11 ребер зліва, по заднє-підпахвовій лінії, відкритої черепно-мозкової травми, яка викликала крововиливи в м`які покрови голови з боку внутрішніх поверхонь в тім`яно-скронево-потилочній області справа, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під тверду мозкову оболонку в лобно-скронево-тім`яно-потилочній області правої півкулі головного мозку з переходом на основу головного мозку, крововиливів під м`яку мозкову оболонку в скронево-потилочній області лівої півкулі головного мозку, по поверхні обох мигдалин мозочка, розтрощення речовини головного мозку в правій скроневій області, крововиливів в речовину головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 333/1 від 26.06.2013 року за ступенем тяжкості відносно живої людини відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та могли утворитися від ударної дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини автомобіля, який рухався, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, коли ОСОБА_10 знаходився в вертикальному положенні, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння перетинав автомобільну дорогу у напрямку лівого узбіччя по відношенню до напрямку руху автомобіля порушивши вимоги п.4.14 а) Правил дорожнього руху України, що пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності не безпеки для себе та інших учасників руху. Внаслідок отриманої відкритої черепно-мозкової травми, яка викликала перелом основи та склепіння черепа та ускладнилась крововиливами під оболонки та речовину головного мозку пішохід ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в реанімаційному відділенні Комсомольської міської лікарні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 333/2 від 9.08.2013 року в момент контакту ОСОБА_10 з виступаючими частинами автомобіля, який рухався, він був повернутий лівою половиною тіла, знаходився в вертикальному положенні та перебував в динамічному або близькому до динамічного положення.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 420 від 26.05.2014 року, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Daimler Chrysler» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_10 , що його дії не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням пригоди.

Дії ОСОБА_7 на досудовому слідстві кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що 16 травня 2013 року біля 21 год. в темний час доби в умовах обмеженої видимості, йшов сильний дощ, керуючи належним йому автомобілем «Daimler Chrysler» державний номерний знак НОМЕР_1 рухався по автошляху, який мав мокре асфальтобетонне покриття з міста Кременчука в напрямку міста Комсомольська зі швидкість від 20 до 40 км/год. з увімкненими фарами ближнього світла. Як в зустрічному йому напрямку, так і в попутному, інтенсивно рухався автотранспорт. Біля виїзду на міст через річку Псьол під час спалаху блискавки помітив на проїзній частині дороги на зустрічній полосі білу пляму, яка зразу ж зникла. Після роз`їзду з зустрічним транспортом почув якийсь шурхіт з лівого боку автомобіля схожий на удар від гілки дерева, зупинився, вийшов з автомобіля і побачив, що посеред дороги лежить чоловік, на зустрічній смузі лежала куртка та білий пакет з розкиданою рибою. Чоловік перебував в свідомості, лаявся нецензурною лайкою, говорив, що йому холодно. Він дістав з свого автомобіля килим і накрив ним його. На його автомобілі було пошкоджене ліве дзеркало заднього виду, яке звисало на дротах, інших пошкоджень не було. Він викликав швидку допомогу, працівників ДАІ, зателефонував знайомому ОСОБА_11 . Швидка допомога приїхала хвилин через 15 та повезла потерпілого в лікарню в місто Комсомольськ. Працівники ДАІ приїхали приблизно через годину. Працівники ДАІ зі слідчим оглянули його автомобіль, місце дорожньо-транспортної пригоди, склали протоколи, вилучили туфель з шкарпеткою, скло з лівого дзеркала заднього виду з його автомобіля, які знайшли на дорозі, при цьому велася відео зйомка. Потім він поїхав в наркодиспансер, автомобіль свій поставив на стоянку, і на автомобілі ОСОБА_11 вони разом поїхали в лікарню в місто Комсомольськ. Це було вже десь біля 3 год. ночі. В приймальному відділенні лікарні побачив ОСОБА_10 , який лежав одиноко в коридорі і допомоги йому ніхто не надавав. Він знайшов лікаря, який сказав, що за операцію потрібно заплатити. Він поїхав до своєї знайомої ОСОБА_12 позичив в неї гроші і 750 грн. віддав лікареві і тоді ОСОБА_10 надали медичну допомогу. Вважає, що ОСОБА_10 збив автомобіль на зустрічній смузі руху, а потім тіло відкинуло на дзеркало його автомобіля, про що свідчать пошкодження на його автомобілі. Категорично стверджує, що наїзду на пішохода ОСОБА_10 не вчиняв, а гроші дав лікарю, щоб допомогти постраждалій людині. Йому показалось, що потерпілий без визначеного місця проживання, так як на ньому був неохайний одяг. Вранці взнав телефон його родичів і зв`язався з потерпілими, яким теж говорив, що не він на нього наїхав. Позови прокурора і потерпілих не визнав.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурор дійшов переконання, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не підтверджено та своєю постановою в порядку ст.ст.340,341 КПК України відмовився від підтримання обвинувачення в суді.

Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.340 КПК України потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 висловили свою згоду на підтримання обвинувачення в суді та вважали доведеним вину ОСОБА_7 в скоєні кримінального правопорушення у результаті чого від отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди травм помер їх батько ОСОБА_10 . При цьому нових доказів вони не подали, просили обвинуваченого суворо не карати, призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи, що він є інвалідом та має на утриманні неповнолітню дитину і також те, що вже сплинув тривалий час після події, позов про стягнення з обвинуваченого спричинення їм матеріальної і моральної шкоди та витрат за надання юридичної допомоги підтримали та просили задовольнити.

Розглянувши справу на засадах змагальності та диспозитивності, безпосередньо перевіривши і оглянувши лише ті докази сторони обвинувачення і сторони захисту, які в ході судового розгляду кримінального провадження та у визначені строки надані суду і, проаналізувавши їх в сукупності та у системному взаємозв`язку між ними відповідно до положень ст.94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що при безпосередньому розгляді судом цього кримінального провадження не доведено, що конкретне кримінальне правопорушення вчинене саме обвинуваченим ОСОБА_7 , і потерпілі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не довели цього поза розумним сумнівом, а тому обвинуваченого слід виправдати враховуючи наступне.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, ч.ч.3,4 ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, із наданих стороною обвинувачення доказів, протокол слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_7 , в силу п.6 ч.2 ст.87, ч.2 ст. 86 КПК України визнаний судом недопустимим, як такий, що отриманий з порушенням права обвинуваченого на захист.

Із протоколу огляду транспортного засобу від 16 травня 2013 року вбачається, що при огляді автомобіля було виявлено зовнішнє пошкодження у виді пошкодження лівого бокового дзеркала, інших пошкоджень не зазначено, ідентифікаційні ознаки автомобіля, який оглядався (марка, модель, колір, номерний знак, тощо) не відображено, як і не вказано, де він складався, вказівка про застосування технічних засобів відсутня, але до нього додано дві фотографії показників спідометра, де зафіксована середня швидкість автомобіля 12 км/год. за останні 69 км проїзду ( а.с.67-69 т.1).

В протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16 травня 2013 року та схемі до нього зазначено місце дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Mersedess, залишки дзеркала та належні потерпілому речі, місце розташування потерпілого не зафіксовано ( а.с.74-77 т.1).

Згідно висновку судової авто технічної експертизи № 420 від 26 травня 2014 року в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Daimler Chrysler» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_10 , його дії не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди ( а.с.78-80 т.1). Також із зазначеного висновку вбачається, що при проведенні експертизи експертом були використані, крім інших процесуальних документів, протокол проведення слідчого експерименту від 12 квітня 2014 року та схема до цього протоколу. Отже, висновки експертизи ґрунтуються на вихідних даних повідомлених свідком ОСОБА_7 під час слідчого експерименту, про що повідомив і допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 , що для проведення експертизи він використовував вихідні дані з постанови слідчого та з протоколу слідчого експерименту, які були покладені в основу висновку експертизи. Оскільки протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 був визнаний судом недопустимим доказом, то і висновок авто технічної експертизи відповідно до ч.1 ст.87, ч.1 ст.89 КПК України є недопустимим доказом, так як здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно висновків судово-медичних експертиз №333/1, №333/2 тілесні ушкодження виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 могли утворитися від ударної дії тупих твердих предметів, якими цілком могли бути виступаючі частини автомобіля, який рухався, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, коли ОСОБА_10 був повернутий лівою половиною тіла, знаходився в вертикальному положенні та перебував у динамічному або близько до динамічного положення ( а.с.86-87,89 т.1).

Судово-медичний експерт ОСОБА_14 ,. допитаний в судовому засіданні, пояснив механізм та послідовність отриманих потерпілим тілесних ушкоджень, що першими тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні у вигляді перелому гомілок ніг на рівні 25-30 см від підошовної поверхні, які утворилися від контакту з виступаючими частинами легкового автомобіля, ймовірніше всього переднього бамперу. В подальшому утворилися тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на лівій сідниці та в області 8-9-10-11 ребер зліва, які ймовірніше всього були отримані при закиданні тіла потерпілого на капот чи лобове скло автомобіля. Тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми утворилися останніми внаслідок подальшого удару потерпілим головою об капот автомобіля, а також можливо внаслідок скидання тіла з автомобіля з подальшим ударом об тверду поверхню покриття проїжджої частини автошляху. Отримання таких тілесних ушкоджень не характерне від контактування об дзеркало автомобіля.

Протоколом огляду транспортного засобу та довідкою ДАІ підтверджено, що автомобіль ОСОБА_7 отримав технічне пошкодження у виді відбитого дзеркала заднього виду зліва, інших пошкоджень та матеріальних слідів злочину не зафіксовано ( а.с.67, 96 т.1).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 16 травня 2013 року біля 21 год. йому зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що коли він їхав в напрямку міста Комсомольська з міста Кременчука почув удар схожий на удар від гілки дерева, зупинився та вийшовши з автомобіля і побачив, що на проїзній частині дороги лежить чоловік, що сталося не розуміє, був дуже схвалюваний. Йшов сильний дощ, він приїхав на своєму автомобілі на місце пригоди, яке йому вказав ОСОБА_7 і побачив чоловіка, голова якого лежала на роздільній смузі руху, а ноги на зустрічній, крові не бачив. Біля нього на зустрічній смузі лежала куртка і сумка, з якої випала риба. На автомобілі ОСОБА_7 було пошкоджено дзеркало заднього виду зліва, інших пошкоджень не було. Автомобіль ОСОБА_7 оглядали працівники міліції і фотографували.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що у травні 2013 року біля 20 год. 30хв. вона з подругою ОСОБА_15 на автомобілі таксі їхали на дачу, яка знаходиться на містом Комсомольськ, починався дощ. Доїжджаючи до мосту через річку Псьол побачила на мосту чоловіка, який йшов їм назустріч хитаючись, як в стані алкогольного сп`яніння, з пакетом білого кольору в руці, та раптом став переходити проїзну частину дороги. Водій навіть вимушений був виїхати на зустрічну смугу руху, щоб об`їхати його та об`їхав його зліва. Коли приїхали на дачу вона зателефонувала знайомому ОСОБА_7 щоб запросити на дачу. Він сказав, що сталася дорожньо-транспортна пригода, подробиць не повідомляв. Вночі ОСОБА_16 приїхав на дачу, сказав, що потрібні гроші, бо є постраждалі, вона дала йому 1500 грн., говорив, що зачепив дзеркалом чоловіка, більше про дорожньо-транспортну пригоду вони не розмовляли.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що докази, на яких ґрунтувалось обвинувачення не доводять про порушення ОСОБА_7 п.12.3 Правил дорожнього руху України та причинний зв`язок цього порушення з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді отримання потерпілим ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, від яких він помер, тому він має бути виправданим у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Про можливу причетність до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких помер, інших осіб на досудовому слідстві не перевірялась, результати такої перевірки суду не надавалися, що вказує на неналежне виконання органами досудового розслідування положень ст.2 КПК України щодо забезпечення повного та неупередженого розслідування при всій необхідності перевірки такої версії.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" 1950 року - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обвинувальний вирок згідно з вимогами ч.3 ст.373 КПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Цивільні позови прокурора до ОСОБА_7 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 17654 грн.79 коп. та потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 17424 грн.35 коп., моральної в сумі 50 000 гривень та витрат пов`язаних з оплатою юридичної допомоги адвоката в сумі 10 000 гривень на підставі ч.3 ст.129 КПК України суд залишає без розгляду.

Речові докази: автомобіль «Daimler Chrysler» державний номерний знак НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_7 слід залишити йому як законному володільцю, фрагменти дзеркала, шкарпетки та чоловічу туфлю, які зберігаються в кімнаті речових доказів Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області, які не мають ніякої матеріальної цінності і не можуть бути використані слід знищити.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати невинуватим ОСОБА_9 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Поновити ОСОБА_9 в правах обмежених під час кримінального провадження.

Цивільні позови: прокурора до ОСОБА_7 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 17654 грн.79 коп., потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 17 424 грн.79 коп., моральної в сумі 50 000 грн. та витрат за надання юридичної допомоги в сумі 10 000 грн. залишити без розгляду.

Речові докази:

автомобіль «Daimler Chrysler» державний номерний знак НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_7 , залишити у його володінні і користуванні,

фрагменти дзеркала автомобіля, шкарпетку та чоловічий туфель, які зберігаються в кімнаті речових доказів Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів з дня його проголошення всіма учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1