В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.11.2015 Справа №607/7493/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002708 від 17 жовтня 2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербів Підгаєцького району Тернопільської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого головою ОСББ «По вул.Київська, 6а м.Тернопіль» та ОСББ «По вул.Київська, 6б м.Тернопіль», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Ланівці Борщівського району Тернопільської області, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітня дитина, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 їх захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10 ,-

В С Т А Н О В И В:
17 жовтня 2014 року о 15 год. 20 хв. у обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які перебували разом у дворі житлового будинку по АДРЕСА_3 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення йому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 17 жовтня 2014 року о 15 год. 20 хв. обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які перебували разом у дворі житлового будинку по АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин під час суперечки із ОСОБА_9 , умисно нанесли декілька ударів ногами в ділянки обох ніг останнього. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним злочинним умислом, умисно наніс один удар кулаком руки в ділянку грудей ОСОБА_9 . Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 спричинено фізичний біль та синець правого стегна та синець і садно (на його тлі) правої гомілки, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав. Показав, що 17.10.2014 року близько 15 години він перебував з ОСОБА_4 біля під`їзду №2 по вул.Київська, 6б в м.Тернополі, де вони між собою обговорювали питання благоустрою території подвір`я між будинками по АДРЕСА_3 та 6б. Саме в цей час до них підійшов потерпілий ОСОБА_9 та спитав у них, що вони роблять коло його під`їзду. На запитання потерпілого ОСОБА_4 відповів ОСОБА_9 , що вони стоять біля спільного під`їзду. Тоді потерпілий ОСОБА_9 , йдучи в напрямку під`їзду, зашпортався за бордюр та впав на землю та лавку, яка знаходилась поруч. В цей момент, потерпілий підвівшись почав до нього та ОСОБА_4 нецензурно висловлюватись, чим розпочав словесний конфлікт. Через незначний проміжок часу потерпілий витягнув свій мобільний телефон, і телефонуючи пішов від них. З потерпілим у нього неодноразово виникали конфлікти з приводу балансоутримувача будинків по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 . Жодних тілесних ушкоджень ні він, ні ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 не наносили. Своєї вини, згідно обвинувачення не визнає, як і не визнає цивільного позову, просить виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав. Показав, що 17.10.2014 року близько 15 години він перебував з ОСОБА_5 біля під`їзду №2 по вул.Київська, 6б в м.Тернополі, де вони між собою обговорювали питання благоустрою території подвір`я між будинками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 . Саме в цей час до них підійшов потерпілий ОСОБА_9 та спитав у них, що вони роблять коло його під`їзду. На запитання потерпілого він відповів ОСОБА_9 , що вони стоять біля спільного під`їзду. Тоді потерпілий ОСОБА_9 , йдучи в напрямку під`їзду, зашпортався за бордюр та впав на землю та лавку, яка знаходилась поруч. В цей момент, потерпілий підвівшись почав до нього та ОСОБА_5 нецензурно висловлюватись, чим розпочав словесний конфлікт. З потерпілим у нього неодноразово виникали конфлікти з приводу балансоутримувача будинків по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 . На його погляд потерпілий ОСОБА_9 навмисно вдарився у лавку. Потім потерпілий встав, витер пилюку з штанів, витягнув свій мобільний телефон, і телефонуючи пішов від них. Жодних тілесних ушкоджень ні він, ні ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 не наносили. Своєї вини, згідно обвинувачення не визнає, як і не визнає цивільного позову, просить виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення ним злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вини, їх винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно потерпілого ОСОБА_9 , доводиться наданими в судовому засіданні стороною обвинувачення та потерпілим доказами, а саме.

Показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , з яких вбачається, що 17.10.2014 року близько 15 години 20 хвилин він йшов до себе додому. У дворі будинку, де він проживає до нього підійшли обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які почали йому погрожувати. Далі, перебуваючи біля свого під`їзду ОСОБА_4 наніс йому удари ногою в живіт та ногу і правою рукою в ліву сторону грудей. Потім обвинувачений ОСОБА_5 наніс йому удар ногою в праву гомілку, а другою ногою наніс удар у праве стегно. Нанесення йому обвинуваченими тілесних ушкоджень могли бачити його дружина ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 , який у той час проїжджав автомобілем. Цього ж дня він звернувся в травмпункт Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги за медичною допомогою, де був оглянутий лікарями. З обвинуваченими він у неприязних відносинах, раніше у них неодноразово виникали конфлікти з приводу його господарської діяльності. Працівників міліції викликала його дружина.

Заявлений ним до початку судового розгляду цивільний позов підтримує повністю, просить стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 20000 гривень на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування цивільного позову потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що неправомірними діями обвинувачених йому було завдано глибокого морально-психологічного стресу, наслідки якого він переживає до цього часу. Крім цього йому було завдано моральних переживань у зв`язку з приниженням честі, гідності, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми. Також у зв`язку з цим було порушено нормальний спосіб життя, оскільки змушений був докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров`я.

Показаннями, допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , яка показала, що 17.10.2014 року вона перебувала за адресою свого місця проживання. Коли вийшла на балкон, то побачила у дворі потерпілого ОСОБА_9 , якому обвинувачені перешкоджали пройти. Однак, у цей час вона змушена була повернутись в квартиру до малолітньої дитини, яку доглядала. Далі через якийсь проміжок часу вона почула шум у під`їзді. Коли вийшла у під`їзд, то побачила ОСОБА_9 та його дружину, які повідомили їй, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 нанесли тілесні ушкодження потерпілому. Тоді вона звернула увагу на штани ОСОБА_9 та побачила, що вони були брудні. Самої бійки, коли обвинувачені наносили удари потерпілому вона не бачила.

Показаннями, допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка показала, що 17.10.2014 року її чоловік ОСОБА_9 подзвонив їй на мобільний телефон та попросив викликати міліцію, оскільки його біля під`їзду б`ють обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Коли вона вийшла на вулицю у двір, то побачила чоловіка ОСОБА_9 , у якого був брудний одяг. Перебуваючи у дворі будинку, вона не бачила, щоб обвинувачені наносили тілесні ушкодження її чоловікові ОСОБА_9 . Потім потерпілий їй скаржився на біль у грудях та ногах, який виник у зв`язку із нанесенням тілесних ушкоджень обвинуваченими.

Показаннями, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який при повторному допиті показав, що точної дати не пригадує, однак коли проходив коло одного під`їзду у дворі будинків по АДРЕСА_4 , то на відстані близько 100 метрів побачив обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_9 , який стояв тримаючись за ліву ногу. Нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченими потерпілому він не бачив.

Показаннями, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який показав, що 17.10.2014 року о другій половині дня він у дворі будинків по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 побачив із салону автомобіля, в якому перебував, як обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 наносили удари ногами і руками потерпілому ОСОБА_9 перед входом у під`їзд. Обвинувачені били потерпілого по ногах і в груди. Вказаний конфлікт тривав декілька хвилин. Крім обвинувачених та потерпілого у дворі перебувало близько п`яти свідків даної події. Біля під`їзду він бачив дружину потерпілого. Крім цього, обвинувачені йому погрожували, що пошкодять автомобіль, перешкоджали пройти в під`їзд, де проживає потерпілий. З потерпілим він знайомий, оскільки працює у нього заступником.

Крім вказаних вище показань потерпілого та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , винуватість обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується дослідженими під час проведення судового розгляду письмовими доказами:

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06 листопада 2014 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 відтворив обставини вчинення відносно нього злочину обвинуваченими. При цьому ОСОБА_9 детально на місці вчинення злочину показав послідовність дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та механізм нанесення останніми йому тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 06 листопада 2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 відтворив обставини, за яких обвинувачені наносили тілесні ушкодження потерпілому, показавши на місці вчинення злочину послідовність дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та механізм нанесення останніми ОСОБА_15 тілесних ушкоджень.

Висновком експерта, проведеної судово-медичної експертизи №1611 від 20 жовтня 2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 , згідно з вивченою довідкою з травмпункту, даними обстеження лікарем-ортопедом та судово-медичної експертизи, виявлений синець правого стегна та синець і садно (на його тлі) правої гомілки.

Зазначені вище ушкодження утворились від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером і властивостями.

Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, відповідно до п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995), належать до легких.

Утворення зазначених вище ушкоджень в термін і за обставин, на які посилався ОСОБА_9 під час дачі пояснення та при судово-медичній експертизі, не виключається.

Висновком експерта, проведеної судово-медичної експертизи №73 від 03 лютого 2015 року, з якого вбачається, що з огляду на характер, кількість і розташування виявлених у ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі ушкоджень, утворення їх за обставин, на які він вказував і показував під час проведення слідчого експерименту, не виключається.

Висновком експерта, проведеної судово-медичної експертизи №514 від 23 квітня 2015 року, яким встановлено, що властивості виявлених у ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі ушкоджень, а саме, синьо-жовте забарвлення синців та відкрита кірочкою вище рівня шкіри поверхня садна, вказують на їх приблизно 3-4 добову давність.

Виявлені у ОСОБА_9 ушкодження за кількістю і локалізацією не відповідають показанням свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 щодо обставин їх виникнення.

Аналізуючи зібрані та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає винуватість обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доведеною у повному обсязі, а їх доводи про те, що вони не наносили потерпілому тілесних ушкоджень, останній їх отримав внаслідок падіння на лавку або землю, суд оцінює критично, так як вони повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 наданими в суді, які є логічними, послідовними, взаємоузгоджуються та доповнюються іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, не викликають сумнівів у суду, з яких встановлено фактичні обставини події, згідно з якими дії обвинувачених були злагодженими. Такі дії обвинувачених, які вирізняються своєю узгодженістю та цілеспрямованістю, чітким спрямуванням підтверджують наявність умислу в ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на вчинення вищевказаних протиправних дій. Спосіб вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими свідчить про спрямованість умислу на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому.

Крім цього, показання ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в частині того, що потерпілий ОСОБА_9 , сам собі спричинив тілесні ушкодження внаслідок падіння спростовуються наступними письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як вбачається із висновку експерта, проведеної судово-медичної експертизи №514 від 23 квітня 2015 року, виявлені у ОСОБА_9 ушкодження за кількістю і локалізацією не відповідають показанням свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 щодо обставин їх виникнення.

Також, як вбачається із протоколів проведення слідчого експерименту від 06 листопада 2014 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачені під час відтворення стверджували, що потерпілий ОСОБА_9 , підійшовши до лавки, почав вдаряти (копати) своєю гомілкою правої ноги об дану лавку близько двох чи трьох разів. Проте, під час допиту в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 стверджували, що потерпілий отримав тілесні ушкодження у зв`язку із падінням на лавку, землю, так як йдучи зашпортався за бордюр. Вказані суперечливі показання викликають сумнів у суду в їх правдивості. Тому, суд критично ставиться до показань обвинувачених щодо їх непричетності до інкримінованого злочину, так як вони нічим не підтверджуються, викликають сумніви у суду, та, в свою чергу, не узгоджуються з іншими доказами, наданими під час судового розгляду. Вказані доводи, суд розцінює як такі, що дані з метою уникнення відповідальності за вчинене, а тому оцінює їх критично і не може прийняти до уваги, оскільки вони є надуманими, не логічними та спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що 17 жовтня 2014 року перебувала в магазині «Анютка» по вул. Київська, 6б в м.Тернополі. Саме там у приміщенні вказаного магазину, перебуваючи коло вікна, вона побачила біля третього під`їзду на подвір`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Обвинувачені та потерпілий про щось сперечались та розмахували руками. Через невеликий проміжок часу усі троє розійшлись. Щоб хтось комусь наносив будь-які удари вона не бачила. Вказаний конфлікт, який відбувся між обвинуваченими та потерпілим вона бачила уривками, оскільки відволікалась, коли зважувала товар покупцю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що 17 грудня 2014 року, збирався у гості до свого товариша ОСОБА_18 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Коли прибув за вказаною адресою, то у дворі будинку вирішив зайти в продуктовий магазин, який знаходився поряд. У магазині він побачив ОСОБА_16 , яка важила печиво. У магазині через вікно він бачив трьох чоловіків (обвинувачених та потерпілого), які між собою спілкувались. Приблизно через півтори хвилини обвинувачені та потерпілий розійшлись. Бійки, чи будь-яких ударів він не бачив, лише під час розмови чоловіки розмахували руками. Час від часу він відволікав свою увагу на продавця. Припускає, що міг щось не побачити.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні надав наступні показання. 17.10.2014 року в обідній час він прибирав у дворі будинків за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 . Саме тоді він на відстані 10-12 метрів побачив ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , яких нецензурними словами ображав потерпілий ОСОБА_9 , при цьому останній розмахував ногами в сторону лавки. Потім потерпілий витягнув мобільний телефон і побіг за будинок в сторону свого офісу. ОСОБА_9 знаходився від потерпілих на відстані 5-10 метрів. Більше нікого у дворі він не бачив, також він не бачив, щоб хтось виходив із під`їзду. Крім цього, свідок ОСОБА_14 перебував за будинком і не міг бачити, що відбувалось у дворі, зокрема конфлікт, який виник між потерпілим та обвинуваченими.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 в частині опису фактичних обставин провадження, оскільки останні не були очевидцями зазначених подій у повному обсязі та не можуть дати будь-які покази щодо факту нанесення чи не нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Показання свідка ОСОБА_19 , суд оцінює критично, оскільки дані показання не узгоджуються із доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зауваження сторони захисту до висновків судово-медичних експертиз в частині того, що потерпілий звертався в заклад охорони здоров`я 20 жовтня 2014 року, тобто на третій день після отримання тілесних ушкоджень, що викликає сумнів у об`єктивності зазначених висновків експерта, суд оцінює критично. Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи №1611 від 20 жовтня 2014 року, експертиза призначена слідчим саме 17 жовтня 2014 року. Крім цього, із дослідної частини вказаного висновку слідує, що потерпілий ОСОБА_9 звернувся в травмпункт Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги 17 жовтня 2014 року о 20 годині 15 хвилин.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинувачених та кваліфікує їх дії:

- обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження;

- обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного його вік, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, майновий стан.

Відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного його вік, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, майновий стан.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.1 ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

В частині відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за необхідне, враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також фізичний біль і страждання, яких потерпілий ОСОБА_9 зазнав у зв`язку з одержанням тілесних ушкоджень, відповідно до ст.23, ст.1167 ЦК України, стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_9 10000 грн., задовольнивши позовні вимоги частково.

В задоволенні решта позовних вимог - відмовити, оскільки в судовому засіданні потерпілим не представлено доказів, які б підтвердили понесені ОСОБА_9 витрати на вказану в позові суму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_9 10 000 (десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_20