АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2017/15 Справа № 204/4443/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001160 від 11 травня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:
-21.06.2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 307 ч.1, 307 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 02.07.2014 року на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України;
за участю:

прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави фактичну вартість проведення хімічної експертизи у розмірі 614 гривень 40 копійок.

Згідно з вироком суду обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин.

11 травня 2015 року приблизно о 15 годині ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, перебуваючи біля будинку № 27 по вул. Титова у м. Дніпропетровську, придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину складає 12,962 г, який зберігав при собі, а приблизно о 15 годині 40 хвилин того ж дня, обвинувачений був затриманий біля будинку № 150 по вул. Робочій в м. Дніпропетровську за вчинення адміністративного правопорушення.
Після чого, в приміщенні кабінету № 25 Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, працівниками міліції в ході особистого огляду ОСОБА_6 було виявлено і вилучено вищезазначений наркотичний засіб, якій останній незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Кримінальне провадження розглянуто у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оскаржуючи доведеність своєї вини, просить замінити йому призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, призначивши йому покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Заслухавши суддю - доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, висновок прокурора, який вражає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормами ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.

Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч.2 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

За викладених обставин, колегією суддів при розгляді вимог апеляційної скарги питання стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК України не перевіряються.

Що стосується доводів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів, вислухавши думку учасників апеляційного розгляду, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про застосування ст. 75 КК України суд має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження та застосовувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для цього є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути наведені докладні мотиви.

При визначенні виду та розміру покарання, колегія суддів виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та обставин конкретного кримінального провадження.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання обставини , яка пом`якшують покарання - щире каяття та призначення покарання з випробуванням.

Отже, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, але звільнив останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, а покарання у виді арешту передбачає реальне утримання засудженого в умовах ізоляції від суспільства, що свідчить про погіршення становища ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо заміни призначеного йому покарання на покарання у виді арешту є неспроможним , оскільки згідно до ст. 421 КПК , ухвала суду першої інстанції може бути скасована з метою погіршення становища особи, щодо якої вона постановлена, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Крім того, обвинувачений у ході апеляційного розгляду показав, що вирок, який він оспорює було ухвалено 10 серпня 2015 року, а 17 серпня він скоїв новий злочин, тобто в період відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 309 КК України , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді
Апеляційного суду

------------------------- ------------------------ ---------------
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3