1/2523/35/12Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2012 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі :

головуючої - судді Криворученко Д. П.

секретарі - Микитченко К.Г.,

прокурора - Сороки С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого проживаючим у ІНФОРМАЦІЯ_4,

у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого проживаючим у ІНФОРМАЦІЯ_7/3,

у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_1 та особа матеріали справи відносно якої виділено в окреме провадження з оголошенням її розшуку, за попередньою змовою між собою, близько 1630 год. 22.09.2011 року, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до неогородженої території недобудованої будівлі корпусу №50 ВАТ «ЧеЗаРа», що розташована по вулиці Шевченка,20п у с. Новоселівка, Чернігівського району, Чернігівської області, де шляхом вільного доступу намагались таємно викрасти металеву конструкцію, вагою 287 кг, вартістю 574 грн, що належить ВАТ «ЧеЗаРа», але не довели свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками міліції на місці вчинення злочину.

У судовому засіданні підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнали повністю, у вчиненому щиро розкаялись, фактичні обставини справи, що викладені в обвинуваченні, не оспорювали, підтримали свої свідчення дані в статусі обвинувачених, просили суд їх оголосити.

По суті обвинувачення, підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_1, показання яких оголошено та досліджено в судовому засіданні, під час допиту як обвинувачених, пояснили, що дійсно 22 вересня 2011 року вони вдвох побачили металеву конструкцію біля фундаменту недобудованої будівлі, що розташована неподалік ВАТ «ЧеЗаРа», яку вирішили викрасти та здати на металолом, з метою отримання коштів. Оскільки конструкція була важка, то запросили ОСОБА_3, щоб той допоміг її завантажити на автомобіль, який вони знайшли в авто кооперативі, що розташований поблизу, і водій якого погодився перевезти металобрухт. Коли прийшов ОСОБА_3, то вони домовились, що виручені кошти за продаж конструкції поділять між собою порівну. По приїзду вантажного автомобіля марки «ГАЗ»вони завантажили у його кузов конструкцію і коли вже збиралися відїжджати, то їх було затримано працівниками міліції. Працівники міліції склали протокол, відібрали пояснення, а металеву конструкцію було перевезено на територію ВАТ «ЧеЗаРа». /а.с.97, 110/

Зясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками процесу не оспорюється доведеність вини підсудних та кваліфікація їх дій, зясувавши правильне розуміння підсудними та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, предявлене ОСОБА_2 та ОСОБА_1, знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, а їх дії слід кваліфікувати: за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудним, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність цивільного позову по справі, особи винних - їх вік, сімейний стан, стан здоровя, освіту, те, що вони не працюють, виключно позитивно характеризуються за місцем проживання, той факт, що ОСОБА_2 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але має погашену судимість, а підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин вперше.

Обставиною, що помякшує покарання підсудних, суд вважає за необхідне визнати щире каяття, а обставин, що обтяжують їх покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність у підсудних обставини, що помякшує покарання, визнання ними своєї вини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції частини статті, яка передбачає покарання за вчинений злочин, що є необхідним і достатнім для виправлення підсудних та попередження вчинення нових злочинів, і про можливість виправлення засуджених без відбування покарання, звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. У звязку зі звільненням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, слід покласти на них обовязки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази: - металеву конструкцію, що зберігається у ВАТ «ЧеЗаРа», слід залишити у власності названого товариства; - автомобіль НОМЕР_1, що зберігається під розпискою у власника ОСОБА_4, слід залишити у власності останнього. /а.с.33, 35/

Судові витрати по справі та цивільний позов відсутні.

Міру запобіжного заходу підсудним, до набрання вироком законної сили, слід залишити без змін - підписка про невиїзд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-325 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обовязку періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти в ці органи про зміну місця проживання і роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1, до набрання вироком законної сили, залишити без змін - підписка про невиїзд.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обовязку періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти в ці органи про зміну місця проживання і роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2, до набрання вироком законної сили, залишити без змін - підписка про невиїзд.

Речові докази: металеву конструкцію - залишити у власності ВАТ «ЧеЗаРа»; автомобіль НОМЕР_1 - залишити у власності ОСОБА_4.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий Криворученко Д. П.