Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-200/2010 р.
ВИРОК Іменем України

02 квітня 2010 року М.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді - Журавського В.В.

при секретарі - Хутінаєвій О.Ю.

за участю прокурора - Рифи Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Словакія, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, непрацюючого, не судимого в скоєнні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України,-

встановив:

В травні 2009 року, на станції метро Дружби Народів, ОСОБА_1 випадково зустрівся з невстановленою слідством особою, яка запропонувала йому, з метою безоплатного проїзду в електропотягах придбати за 200 грн. пенсійне посвідчення.

Маючи умисел на пособництво у підробленні посвідчення. ОСОБА_1 наступного дня зустрівся з вказаною особою і передав їй свою фотокартку. Через деякий час невстановлена особа на вищевказаній станції метро передала ОСОБА_1 пенсійне посвідчення №192160, видане 04.11.2002 року Ірпінським Управлінням соціального захисту населення в Київській області.

У послідуючому ОСОБА_1 став використовувати дане посвідчення для проїзду в електропотягах, хоча на обліку, за місцем проживання, як особа яка отримує пенсію не перебував і пенсію не отримував.

Крім цього, ОСОБА_1 14.01.2010 року, приблизно о 12 годині, 50 хвилин в електропотязі №6811, сполученням «Яготин-Київ-Волинський» на зупиночній платформі «Кучаково» Бориспільського району, ОСОБА_1, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, достовірно знаючи, що пенсійне посвідчення інваліда 2-ї групи №192160 видане 04.11.2002 року Ірпінським Управлінням соціального захисту населення в Київській області на ім.»я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, з вклеєною фотокарткою є підробленим, під час перевірки документів використав його, шляхом пред»явлення провіднику-касиру, але був затриманий працівниками міліції.

Будучи допитаним в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю і показав, що в травні 2009 року, на станції метро Дружби Народів, він випадково зустрівся з невідомим чоловіком, який запропонував йому придбати за 200 грн. пенсійне посвідчення, для проїзду в електропотягах.

Наступного дня він зустрівся з вказаною особою і передав їй свою фотокартку. Через деякий час невідомий чоловік на вищевказаній станції метро передав йому пенсійне посвідчення №192160, видане 04.11.2002 року Ірпінським Управлінням соціального захисту населення в Київській області.

У послідуючому він став використовувати дане посвідчення для проїзду в електропотягах, хоча на обліку, за місцем проживання, як особа, яка отримує пенсію не перебував і пенсію не отримував.

Крім цього, він 14.01.2010 року, приблизно о 12 годині, 50 хвилин в електропотязі №6811, сполученням «Яготин-Київ-Волинський» на зупиночній платформі «Кучаково» Бориспільського району, достовірно знаючи, що пенсійне посвідчення інваліда 2-ї групи №192160 видане 04.11.2002 року Ірпінським Управлінням соціального захисту населення в Київській області на ім»я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, з вклеєною фотокарткою є підробленим, під час перевірки документів використав його, шляхом пред»явлення провіднику-касиру, але був затриманий працівниками міліції.

Від дослідження письмових та інших доказів по справі підсудний відмовився, визнавши свою вину повністю в пред'явленому обвинуваченні.

Тому суд визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного, та матеріалів справи, які його характеризують. З цього приводу підсудному та учасниками судового розгляду судом роз'яснено вимоги ст. 299 КПК України, про те, що вони позбавлені права посилання на докази, які судом не досліджувалися, в апеляційній інстанції.

Таким чином в судовому засіданні знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК України, що кваліфікується, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається державним підприємством, цстановою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права і звільняє від обов»язків, з метою його використання підроблювачем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, що кваліфікується, як використання завідомо підробленого документу.

Обираючи покарання, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, який є раніше не судимим по місцю проживання характеризується позитивно, вчинений ним злочини не становлять великої суспільної небезпеки та інші конкретні обставини справи.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

До обставин, що пом'якшують покарання Драчу суд відносить те, що підсудний активно сприяв розкриттю злочину, у вчиненому розкаявся, а тому враховуючи всі вищевикладені обставини суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного можливе і без ізоляції від суспільства, а міра покарання йому повинна бути обрана в межах санкції статті, що передбачає покарання за вказаний злочин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 330,331,332 КПК України, суд -

засудив:

Визнати ОСОБА_1 винним у злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України і призначити йому покарання:

За ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК України - штраф в розмірі 900 гривень.

За ч.3 ст.358 КК України - штраф в розмірі 850 гривень.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу в розмірі 900 гриаень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Київській області, як судові витрати, пов»язані з проведенням судово-технічної експертизи документів 912 (дев»ятсот дванадцять) грн. 71 коп.

Речовий доказ: пенсійне посвідчення інваліда 2-ї групи №192160 видане 04.11.2002 року Ірпінським Управлінням соціального захисту населення в Київській області на ім»я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 - залишити зберігати при справі.

Міру запобіжного заходу, підписку про невиїзд, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя підпис ОСОБА_2

З оригіналом згідно

Суддя Бориспільського

міськрайонного суду ОСОБА_2