Справа № 442/7125/15-к
Провадження №1-кп/442/384/2015
У Х В А Л А
Іменем України
"10" листопада 2015 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, по обвинувальному акту, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001102, від 02.06.2015 року відносно :
ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194 КК України,-
ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194 КК України,-
ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України,-
ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України,-
з участю прокурора - ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
ВСТАНОВИВ :
В провадження судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 02.11.2015 року надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, затверджений старшим прокурором групи прокурорів прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України; ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України.
02.11.2015 року ухвалою судді за зазначеним обвинувальним актом суддею було призначене підготовче судове засідання, під час проведення якого з`ясовано, що відповідно до положень ст. 32 КПК України дане кримінальне провадження, підсудне Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області, а також звернуто увагу вирішення питання доцільності продовження дії запобіжного заходу відносно обвинувачених.
Крім цього, 05.11.2015 року на адресу суду від прокурора надійшло клопотання про продовження строків вже обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без альтернативи застави відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , якому строк продовження під вартою закінчується 13.11.2015 року ОСОБА_5 , якому строк тримання під вартою завершується 10.11.2015 року та ОСОБА_6 , якому строк тримання під вартою завершується 10.11.2015 року. В обґрунтування таких клопотань покликається на те, що особи обвинувачених, а саме те, що вони не похилого віку, працездатні, не хворіють тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали утриманню в слідчому ізоляторі, одружені, не судимі. Даних, які б перешкоджали утриманню в слідчому ізоляторі немає. Характер та обставини вчинених ними правопорушень характеризують обвинувачених як особи, що не мають достатніх моральних цінностей, здатних до фальсифікації доказів причетності тої чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, перебуваючи на волі, зокрема ОСОБА_3 , будучи працівником правоохоронного органу та достатньо обізнаним із специфікою розслідування злочинів, використовувати надані йому повноваження, незаконними засобами впливати на свідків та потерпілих. В цілому обвинувачені можуть перешкоджати встановленню істини у справі, впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої покази з іншими особами, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показів, створення алібі. Разом з тим, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 просив продовжити строк дії домашнього арешту із застосуванням заходу електронного контролю та виконанням обов`язків вказаних в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.09.2015 року з тих підстав, що ризики та врахування особи обвинуваченого, обставин вчинення ним злочинних дій, які були враховані при обранні такого запобіжного заходу, не відпали.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження обвинуваченим дії обраних запобіжних заходів. Просив врахувати, що в клопотанні відносно ОСОБА_13 наявна описка з посиланням на особу іншого обвинуваченого. Тому просив, вважати, що таке стосується обвинуваченого ОСОБА_13 . Щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то просив застосувати такий з наступними обмеженнями, прибувати на виклик суду, не залишати місце проживання без дозволу суду, утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_14 ..
Обвинувачений ОСОБА_3 відносно клопотання заперечив, з тих підстав, що зібрані докази у кримінальному провадженні є надуманими, він не залучав ОСОБА_13 , який в свою чергу вказує, про те, що він йому вказівок не давав. Вважає, що доказів причетності до злочинів прокурор не надав.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_8 заперечив відносно заявленого клопотання з тих підстав, що обвинувачений не буде переховуватись від слідства та суду, на виклики на досудовому слідстві з`являвся. Разом з тим, жодного доказу щодо насильницьких дій підзахисного не має, як не має експертизи щодо визначення його голосу. При обранні запобіжного заходу не враховані характеризуючи дані на обвинуваченого, зокрема те, що такий є учасником АТО, стягнень під час служби в органах внутрішніх справ не було. Тому просив про зміну запобіжного заходу на більш м`який або з визначенням застави. Більше того, прокурор однобічно в клопотанні вказує про підстави для продовження таких запобіжних заходів стосовно всіх обвинувачених.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти клопотання з тих підстав, що з потерпілими не знайомий, обвинувачення є надуманими. Від слідства він не переховувався.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відносно задоволення клопотання заперечили, зокрема з тих підстав, що ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не встановлено. Наявні зауваження до досудового слідства. Разом з тим, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не ґрунтується на нормах кримінально-процесуального закону, оскільки таким не передбачено можливість продовження такого заходу до 6 місяців. Разом з тим, підстави зазначені в такому мають місце з посиланням на особу іншого обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти клопотання з тих підстав, що від слідства він не переховувався, на утриманні має дитину, та до затримання мав місце праці.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 відносно задоволення клопотання заперечив, зокрема з тих підстав, що ризиків, передбачених ст. 177 КПК України прокурором не доведено. Просить врахувати, що на утриманні у його підзахисного є дитина, він має постійне місце проживання та мав місце роботи.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив пом`якшити запобіжний захід, врахувати, що вину визнає частково, він не ухилявся від слідства.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_9 просив визначити години арешту його підзахисному.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
При цьому суд бере до уваги, що згідно ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Даною нормою в обов`язок суду ставиться вирішення питання про продовження строку тримання під вартою до того моменту, поки не сплинув продовжений строк. При цьому, в КПК України не визначено за який саме термін до спливу продовженого строку, суд повинен вирішувати питання про подальше продовження строку тримання під вартою. На переконання суду цей термін залежить від конкретних обставин справи.
У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_4 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 189, ч.5 ст. 27 - ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України. Одне з інкримінованих кримінальних правопорушень є тяжким.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженні :
- 17.07.2015 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_3 , 17.07.2015 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи застави строком на 60 діб до 13.09.2015 року включно. Ухвалою слідчого судді від 11.09.2015 року запобіжний захід замінено на домашній арешт. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 21.09.2015 року скасовано ухвалу та продовжено строк тримання під вартою до 13.11.2015 року.
- 15.07.2015 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи застави строком на 60 діб до 12.09.2015 року включно, який 11.09.2015 року продовжено до 10.11.2015 року;
- 15.07.2015 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи застави строком на 60 діб до 12.09.2015 року включно, який 11.09.2015 року продовжено до 10.11.2015 року.
- 16.07.2015 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного контролю та виконанням обов`язків включно, який 11.09.2015 року продовжено до 10.11.2015 року.
Відповідно до ч.6 ст.3 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу має враховуватись поведінка обвинуваченого та його соціальні зв`язки, що також відображено в Рішеннях Європейського суду з прав людини у справах: Смирнова проти Росії, Вемгофф проти Німеччини, Летельєр проти Франції, де зверталась увага, що обвинувачені вперше притягувались до кримінальної відповідальності, мали постійне місце проживання, неповнолітніх дітей, але це не було враховано судами, та фактично не розглядалось питання застосування альтернативних запобіжних заходів.
Що стосується особи обвинувачених :
- ОСОБА_6 , раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак відповідно до ст. 89 КК України, вважається не судимим, з його слів має на утриманні дитину;
- ОСОБА_5 , раніше судимого, не працюючого, його молодий вік,
- ОСОБА_4 , раніше не судимого, не працюючого, його молодий вік, те, що вину визнав частково.
Суду не надано характеризуючих матеріалів на вказаних обвинувачених, що б підтверджували його тісні соціальні зв`язки, які б спростували ризик переховування.
Суд критично відноситься до твердження захисту, що тиск на свідків та потерпілих неможливий, оскільки обвинувачені не знають потерпілих. Так в кінці досудового слідства сторонам було пред`явлено для ознайомлення матеріали, які містять адреси свідків та потерпілих. Доказів, що б спростували ризик тиску на свідків, потерпілих суду не надано.
Свідки та потерпілі в суді не допитувались, письмові докази не вивчались. Тобто існує ризик перешкоджання судовому слідству.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує право кожного на свободу та особисту недоторканність, частина 1 (пункт с) цієї статті дозволяє законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Частина 3 цієї статті вказує, що кожен, кого заарештовано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту с пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів за і проти звільнення.
Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення.
Існує ризик переховування від суду, оскільки не спростовано, що обвинувачений може переховуватись від суду.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з наявністю обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень із встановленням наявності доказів про вчинення обвинуваченими таких згідно обвинувального акту, вагомість яких підлягає ще перевірці, а також з метою запобігання ризиків, визначених у статті 177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання за санкціями інкримінованих статей, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх вини у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються, та враховуючи сімейний стан та особу обвинувачених, те, що не надано характеризуючі матеріали на обвинувачених, що б спростували ризик можливості переховування від суду, не надано відомостей, щодо відсутності закордонного паспорту, відсутності іншого житла за межами місця проживання, України, де б могли переховуватись; відсутності родичів у яких можна би переховуватись. Місце мешкання обвинувачених в іншій місцевості. Не надано даних скільки часу обвинувачені проживали за останнім місцем мешкання, де проживали раніше. Чи не розірвано шлюб, чи дійсно проживали із сім`єю, та пов`язані із ними настільки, що не залишать, та не будуть переховуватись. Даний ризик підтверджується тяжкістю обвинувачень. Додаткові характеризуючі матеріали на обвинувачених сторона захисту не надала. Постійного місця роботи, офіційного, обвинувачені не мають, окрім ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , невідомо чи не позбавлені батьківських прав, тобто обвинувачених ніщо не тримає в цьому місці та він може переховуватись. То суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обраний вже запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без альтернативи застави, а обвинуваченому ОСОБА_4 домашній арешт із застосування засобу електронного контролю та виконанням обов`язків прибувати на виклик суду, не залишати місце проживання без дозволу суду, утриматись від спілкування з потерпілим ОСОБА_14 , які зможуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та ризиків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України. Поряд з цим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з урахуванням яких було обрано запобіжні заходи, не зменшились, а саме: обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою та унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.
Разом з тим, що стосується особи ОСОБА_3 , як такого, що раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, учасник АТО, стягнень за час роботи в органах внутрішніх справ не мав, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити дію запобіжного заходу - тримання під вартою до 60 днів із визначенням застави в розмірі 50 розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 68900 гривень, яка може бути внесена як ним самим, так і іншою фізичною або юридичною особою у будь який момент протягом дії строку ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.177, 181-183, 314, 315, 331КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжних заходів задоволити частково.
Продовжити дію запобіжного заходу обвинуваченим :
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 10 січня 2016 року включно із визначенням застави в розмірі 50 розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 68900 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот) гривень, яка може бути внесена як ним самим, так і іншою фізичною або юридичною особою у будь який момент протягом дії строку ухвали.
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 10 січня 2016 року включно.
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 10 січня 2016 року включно.
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді домашнього арешту до 60 днів, тобто до 13 січня 2016 року, із застосуванням засобу електронного контролю та виконанням обов`язків :
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- на час розгляду кримінального провадження в суді утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками сторони обвинувачення;
- не залишати житло в якому він проживає за адресою : АДРЕСА_1 , , в період часу з 18год. 00 хв. до 09год. 00 хв. наступної доби;
- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання;
Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області, р/р отримувача НОМЕР_1 , код отримувача 26306742, МФО отримувача 825014, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою, не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі порушення обов`язків, покладених на нього, визначених нормами кримінально-процесуального законодавства, застава звертається у дохід держави.
Ухвала підлягає до негайного виконання, оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1