Справа № 240/727/15-к
Провадження № 1-кп/240/113/15 рік
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого: - судді ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

за участю прокурора: - ОСОБА_3

обвинуваченого: - ОСОБА_4

захисника: - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка кримінальне провадження № 0000258 за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Новодонецьке, Добропільського району, Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, раніше засудженого:

- Добропільським міським судом 24.12.2014 року за ст. 185 ч. 1, 357 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, згідно ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше засудженим за корисливий злочин, передбачений ст.. 185 КК України, судимість якого не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

24 червня 2015 року о 17.30 годині, ОСОБА_4 знаходився на ставку поблизу

с. Іверське Олександрівського району Донецької області, де розпивав спиртні напої

разом з ОСОБА_6 , який приїхав до водойми на скутері марки «Viper Active». У зазначений час, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись

відсутністю контролю з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , діючи з корисливих

мотивів, умисно, повторно, незаконно, в супереч волі власника, заволодів належним ОСОБА_6 транспортним засобом - скутером марки «Viper Active» синього кольору

без номерного знаку, об`ємом двигуна 49,9 куб. см., рама № НОМЕР_1 , яким розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в пред`явленому йому новому обвинуваченні визнав частково та показав, що дійсно 24.06.2015 року біля 17 годин він знаходився на ставку в с. Іверське з потерпілим ОСОБА_7 та його друзями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 де вони розпивали спиртне. Коли в них закінчились цигарки потерпілий хотів з`їздити за ними, але коли він спитав дозволу то потерпілий дозволив йому поїхати самому. Він поїхав до магазину в с. Іверське, але той був закритий і він поїхав далі. Під час поїздки в нього виник умисел на продаж мопеда, щоб заробити грошей для власних потреб. Він заїхав до свого знайомого ОСОБА_10 та запропонував йому мопед. Той погодився та сплатив йому 1000 грн., які він витратив. Він хотів потім викупити мопед та повернути потерпілому. Його затримали бо він переховувався від слідства. Визнав, що поїхав сам, коли нікого не було та продав мопед.

На запитання учасників судового засідання, обвинувачений показав, що поїхав з дозволу і потім вирішив викрасти мопед. Продати мопеда вирішив під час руху, коли проїхав 2-3 км. Недвиги не казав, що збирається повернути мопеда власнику, сказав, що це його.

Показання обвинуваченого, про те, що він поїхав на мопеді з дозволу потерпілого, а тільки потім у нього виник умисел викрасти його, суд оцінює, як недостовірні, надані з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
ВинаОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що обвинуваченого раніше не знав. 24.06.2015 року біля обіду до нього заїхав ОСОБА_11 та запросив на рибалку. Він відповів, що приїде пізніше і через 1-1,5 години приїхав до ставку де вже були ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які розпивали спиртне. Він підсів до них та познайомився з обвинуваченим. Вони розпивали спиртне, а коли горілка скінчилася він з обвинуваченим поїхали, купили її, повернулися до ставку та продовжували випивати. У них скінчилися цигарки і він з ОСОБА_13 почали ставити снасті в ставку. В цей час обвинувачений сів на скутер та поїхав. Вони кричали йому в слід, але обвинувачений поїхав і більш не повернувся. Коли він повернувся додому дружина почала сварити його за скутер, а наступного дня, коли він пішов на роботу, пішла до обвинуваченого додому та сказала його батькам, щоб повернули скутер. Через три дні прийшов батько обвинуваченого та сказав, що знає де скутер. Вони пішли до ОСОБА_14 , а дружина викликала міліцію. Міліція забрала скутер.

На запитання учасників судового засідання, потерпілий відповів, що він кричав обвинуваченому «почекай», але він не почув. Після цього ОСОБА_4 він не бачив. З обвинуваченим була розмова, що поїдуть разом. Але він не дозволяв обвинуваченому їхати самому, ключі не давав. ОСОБА_4 у нього дозволу не питав, та не пропонував самому з`їздити. Ключі були в замку. Після викрадення він був шокований.

Вимог матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Показання потерпілого ОСОБА_6 , в судовому засіданні суд визнає належним, допустимим доказом вини обвинуваченого, який прямо підтверджує його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та як такий, що отриманий у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Показання потерпілого також узгоджуються з показаннями свідків, з письмовими доказами по справі та відповідають фактичним обставинам справи, що встановлені даним вироком.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, про те, що в літку 2015 року, точну дату він не пам`ятає, приблизно після обіду до нього додому приїхав ОСОБА_4 на мопеді «Viper Active» синього кольору та запропонував його купити, так як йому терміново були потрібні гроші. ОСОБА_4 сказав, що мопед належить його батьку і він не є краденим. Свідок погодився і заплатив ОСОБА_4 800 гривень. Через два дні до нього додому прийшов власник мопеда з працівниками міліції. Власник пред`явив талон на мопед, працівники міліції склали документи і забрали мопеда.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, про те, що 24 червня 2015 року він був на рибалці разом з ОСОБА_6 , який приїхав на скутері. До них приєднався обвинувачений ОСОБА_4 . Вони випивали та ловили рибу. Потім він пішов купатися, а ОСОБА_4 уїхав на скутері. Потерпілий був теж у воді, ближче до берега. Що робив потерпілий він не бачив, але до цього під час розмови дозволу на те, щоб ОСОБА_4 їхав на скутері до магазину він не давав.

На запитання учасників судового засідання, свідок відповів, що до магазину за цигарками збиралися їхати потерпілий ОСОБА_6 на скутері, або він сам на велосипеді. Ніхто нічого обвинуваченому ОСОБА_4 не казав і він сам не висловлював бажання їхати. ОСОБА_6 дозволу обвинуваченому не давав.

Показання свідків в судовому засіданні суд визнає належними, допустимими доказами вини обвинуваченого, які прямо підтверджують його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та як такі, що отримані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Показання свідків також узгоджуються з письмовими доказами по справі.
В судовому засіданні був досліджений письмовий доказ: протокол огляду місця події від 27 червня 2015 року(а.с.32) з схемою (а.с.35), відповідно до якого в період часу з 16.20 до 16.40 години в присутності понятих та потерпілого ОСОБА_6 було оглянуте місце біля водойми с. Іверське, де як пояснив потерпілий він залишив свій мопед «Вайпер» синього кольору, який було викрадено.
В судовому засіданні був досліджений письмовий доказ: протокол огляду місця події від 27 червня 2015 року (а.с.36), відповідно до якого в період часу з 17.40 до 18.00 години в присутності понятих, потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_15 була оглянута ділянка напроти будинку АДРЕСА_2 . Під час огляду встановлено, що на відстані 5 метрів від домоволодіння АДРЕСА_3 на дорозі знаходився скутер марки «Вайпер-актів», синього кольору. Під сидінням якого є табличка з номером модель 7550, з об`ємом двигуна 49,9 см.куб. LB405P1458C011048, X1P39FMB08011048, з датою 2008.01. При огляді ОСОБА_7 впізнав свій скутер, надав документи на нього, та вказав, що даний скутер було викрадено 24.06.2015 року на ставку.
В судовому засіданні був досліджений письмовий доказ: протокол проведення слідчого експерименту від 31 серпня 2015 року (а.с.53-59), відповідно до якого в період часу з 15.00 до 16.00 години в присутності понятих підозрюваний ОСОБА_4 показав, як він 24.06.2015 року перебував на ставку поблизу с. Іверське, де з разом з ОСОБА_7 розпивав спиртні напої. Потім він сів на скутер, який стояв на березі, ключі були в замку, завів його та поїхав по магазинам. Магазин «Шашлична» та магазин в с. Іверському, де хотів купити сигарети. Потім направився до місця мешкання ОСОБА_17 в с. Іверське де з корисливих мотивів продав скутер за 1000 грн. Потім поїхав в смт. Новодонецьке, де розпорядився грошовими коштами на власний розсуд.
Протоколи слідчих дій суд визнає належними, допустимими доказами вини обвинуваченого, які прямо підтверджують його винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та як такі, що отримані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Згідно висновку Експертизи № 01/07 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 01.07.2015 року (а.с.42-51), ринкова вартість мототехники «Viper Activе», на дату оцінки становить 3790 грн. 50 коп. Відповідно до Сертіфікату № 15170/13 від 16.09.2013 року, експерт, що проводив оцінку транспортного засобу ОСОБА_18 мав право на проведення практичної оціночної діяльності за спеціалізацією «оцінка колісних транспортних засобів» (а.с.146).

Згідно розписки потерпілого ОСОБА_6 від 27.06.2015 року (а.с.39), 27.06.2015 року потерпілий отримав від працівників міліції належний йому скутер марки «Viper Active» синього кольору, цілим і збереженим.

Висновок експерта, розписку потерпілого суд визнає належними, допустимими доказами вини обвинуваченого, які прямо підтверджують вартість транспортного засобу та отримання його потерпілим цілим і збереженим, та як такі, що отримані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які є взаємопов`язаними між собою, є достатньою для постановлення вироку.
Суд, розглядаючи питання про правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , керуючись ст. 337 КПК України, яка визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, вважає за необхідне кваліфікувати дії обвинуваченого за ст. 289 ч. 2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
До цього висновку суд дійшов з урахуванням вимог:

- примітки до ст..286 КК України, відповідно до якої, під транспортними засобами в цій статті та статтях 287, 289 і 290 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби;

- п. 1.10 Правил Дорожнього руху в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2011 року за № 1029, відповідно до абз. 44 якого, механічним транспортним засобом є транспортний засіб, що приводиться до руху з допомогою двигуна, а мопед є двоколісним транспортним засобом, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см. (абз.47), даною постановою КМУ виключив з абз. 44 слова "(крім транспортних засобів, робочий об`єм двигуна яких не перевищує 50 куб. см)";
- Порядка державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 р. за № 1388, в редакції постанови КМУ від 23 грудня 2009 р. за № 1371, яким встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.
При цьому суд не погоджується з доводами обвинувачення про необхідність застосування такої кваліфікуючої ознаки як «завдання значної матеріальної шкоди». При вирішені питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ознакою «завдання значної матеріальної шкоди», суд дійшов до висновку, що потерпілому не було завдано реальних збитків, передбачених ст.. 22 ЦК України, оскільки транспортний засіб не зазнав ніяких пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння, його технічний стан не погіршився і відновлення він не потребує, що було підтверджено в судовому засіданні дослідженням письмового доказу (а.с.39), показами потерпілого в суді про відсутність вимог матеріального характеру та його письмовою заявою (а.с.63), тому в діях обвинуваченого, така кваліфікуюча ознака, як заподіяння значної шкоди, відсутня.
При обранні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 ч. 4 КК України, злочин, передбачений ст. 289 ч. 2 КК України, вчинений обвинуваченим, є тяжким злочином.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, суд визнає скоєння злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Суд при призначенні покарання враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.120); раніше судимий (а.с.117-118), службу ВСУ не проходив (а.с. 121); не працює, вчинив злочин в період іспитового строку (а.с.127) .

Суд визнає недопустими доказами, що характеризують особу обвинуваченого: копії довідок лікаря - психіатра Добропільської ЦМЛ та лікаря - нарколога Добропільської ЦМЛ (а.с.125-126), як такі, що отримані за запитом особи, яка не мала повноважень на проведення процесуальних дій в даному кримінальному проваджені (а.с.123-124).

З урахуванням обставин справи, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Відповідно до вироку Добропільського міського суду від 24 грудня 2014 року (а.с.129-130) ОСОБА_4 засуджений за ст..185 ч. 1, ст.. 357 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, та згідно ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.

В зв`язку з чим, суд вважає за необхідне застосувавши ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначене за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків.

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду від 31.08.2015 року, ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід тримання під вартою з 31.08.2015 року по 29.10.2015 року, який був продовжений судом до 11.12.2015 року (а.с.72-73).
Строк відбуття покарання за даним вироком суду ОСОБА_4 слід відраховувати з 10 грудня 2015 року, зарахувавши в строк покарання, строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 31.08.2015 року по 09 грудня 2015 року.

Речові докази по справі були передані потерпілому для зберігання (а.с.39).

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Обвинувачений раніш був засуджений вироком Добропільського міського суду від 24 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, та згідно ст.. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, в період цього іспитового строку знову вчинив умисний корисливий злочин, що є тяжким, остаточна міра покарання за даним провадженням призначається ОСОБА_4 за сукупністю вироків.

В зв`язку з викладеним, на період набуття чинності даним вироком суду, необхідно обрати обвинуваченому ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Артемівському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , визнати виним у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно за ст. 289 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Добропільського міського суду від 24 грудня 2014 року у виді шести місяців позбавлення волі, призначивши остаточне покарання ОСОБА_4 виді позбавлення волі на строк шість років.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 10 грудня 2015 року.

До строку покарання зарахувати строк перебування ОСОБА_4 під вартою з 31 серпня 2015 року по 09 грудня 2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , на період набуття вироком суду законної сили, залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України в Донецькій області.

Речові докази залишити потерпілому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_1