Провадження № 11-сс/779/253/2015
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8

апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 , поданого в рамках кримінального провадження №0000056, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України на строк сорок дев`ять днів, до 08 лютого 2016 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину, характеризуючи особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та наявність судимості, слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Зазначає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 обґрунтовується показами потерпілого ОСОБА_10 , протоколом впізнання ОСОБА_10 ОСОБА_7 та показами ОСОБА_7 в якості підозрюваного. Однак, з показів підозрюваного вбачається, що він не був присутній при обставинах викладених в повідомленні про підозру від 27.11.2015 року, в цей час перебував за межами м. Івано-Франківська, а з потерпілим ОСОБА_10 перебуває в неприязних стосунках і той його оговорює.

Посилається на те, що слідчим суддею, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , не були взяті до уваги роз`яснення Постанови Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» в розділі 1, згідно яких підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжних заходів є існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Також вказує на те, що слідчим суддею при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою не враховано позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Ничипорук і Йонкайло проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30.08.1990 року). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Вважає, що підозра від 27.11.2015 року, повідомлена ОСОБА_7 22.12.2015 року є не обґрунтованою, покази ОСОБА_7 щодо його перебування 20.11.2015 року за межами м. Івано-Франківська не перевірені.

Вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 і автоматично перенесені в ухвалу слідчого судді від 23.12.2015 року не обґрунтовані, що суперечить п.2.ч.1 ст. 194 КПК України. В ухвалі відсутні посилання на підтвердження того, що ОСОБА_7 має намір переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Крім того, в ухвалі відсутні мотиви незастосування судом більш м`яких запобіжних заходів, як це передбачено п. 3 ч.1 ст. 194 КК України.

Вважає, що слідчим суддею всупереч вимогам ст. 178 КПК України при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу не дано оцінку всіх обставин в сукупності та не враховано, що він має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не переховувався від органів досудового слідства, хворіє, переніс тяжку операцію.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23.12.2015 року та постановити ухвалу про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу вигляді домашнього арешту або застави у розмірах, передбачених ч.5 ст. 182 КПК України.

В апеляційній інстанції:

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

- захисник ОСОБА_8 підтримав доводи своєї апеляційної скарги і просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід вигляді домашнього арешту або застави у розмірах, передбачених ч.5 ст. 182 КПК України

Дослідивши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно залишити без змін виходячи з наступного.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, який не підлягає розширеному тлумаченню.

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України , а саме в тому, що 20.11.2015 близько 16:30 год., спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прибув до магазину «Слов`янка», що по вул. Набережна в м. Івано-Франківську, поряд із житловим будинком №6А, де діючи за попередньою змовою групою осіб, будучи заздалегідь озброєні невстановленою слідством вогнепальною зброєю, підбігли до ОСОБА_13 та на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, бажаючи спричинити тілесні ушкодження потерпілому, умисно нанесли ОСОБА_13 удари руками та ногами по тулубу.

Після цього, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 продовжуючи свої злочинні дії, умисно провели цілеспрямований постріл у ОСОБА_13 , чим заподіли йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівого стегна. В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з місця скоєння злочину скрилися, а потерпілий був госпіталізований в Івано-Франківську ОКЛ, де йому своєчасно надано медичну допомогу.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вагомість наявних доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень.

До матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою долучені копії процесуальних документів, які в своїй сукупності доводять правильність висновків слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_13 та протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_13 , із змісту яких вбачається, що потерпілий прямо вказує на ОСОБА_7 , як на особу, яка 20.11.2015 приймала участь у вчиненні злочину проти нього і яка здійснила в нього постріл, заподіявши тілесні ушкодження.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів була досліджена копія нотаріально посвідченої 28.12.2015р. за №3037 заяви потерпілого ОСОБА_13 , в якій останній вказує, що безпосередньо ОСОБА_14 та ОСОБА_7 під час нападу не впізнав, так як обличчя нападників не розгледів, а висновок про їх можливу причетність до нападу він зробив, так як третій нападник по росту і тіло будові йому здався подібним до ОСОБА_12 , з яким дружать та ведуть спільні справи ОСОБА_14 та ОСОБА_7 . Також в заяві зазначив, що до нападу з вищевказаними трьома особами у нього склалися неприязні відносини і крім них ні з ким іншим він не мав конфліктів, а тому зробив висновок про їх можливу причетність до скоєння злочину відносно нього. Вказує, що на його висновки вплинуло те, що він під час допиту був у стані больового та морального шоку, а також під впливом сильнодіючих знеболюючих ліків. Просить врахувати його заяву під час вирішення питання стосовно необхідності взяття під варту ОСОБА_14 та ОСОБА_7 і додатково допитати його.

Колегія суддів вважає, що вищевказана заява потерпілого ОСОБА_13 не може вважатися беззаперечним доказом , який свідчить про непричетність ОСОБА_7 до вчиненого стосовно потерпілого злочину . Так , порядок надання потерпілим показань від час досудового розслідування встановлено ст..ст. 95,104,224,225 КПК України відповідно до яких показання, це відомості , які надаються в усній або письмовій формі під час допиту потерпілим, щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Показання потерпілого оформлюються відповідним протоколом допиту потерпілого, якому перед допитом роз`яснюються її права, порядок проведення допиту та який попереджається про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань.

Таким чином, вищевказана копія нотаріально посвідченої заяви потерпілого ОСОБА_13 , не може бути визнана показаннями потерпілого, оскільки не відповідає відповідним вимогам кримінального процесуального закону.

Зі змісту заяви потерпілого ОСОБА_13 вбачається, що він не може повністю виключити можливість причетності до вчиненого злочину ОСОБА_7 , оскільки підозрює у вчиненні злочину ОСОБА_12 з яким ОСОБА_7 та ОСОБА_14 дружать та ведуть спільні справи. Вказує, що саме з ними він знаходиться в неприязних відносинах стосунках, однак вважає, що не має достатніх підстав стверджувати, що ОСОБА_7 дійсно причетний до вчиненого злочину.

Разом з тим, зі змісту показань потерпілого ОСОБА_13 від 22.11.2015р. вбачається , що він доволі впевнено вказував на ОСОБА_12 ,им ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , як на співучасників злочину і детально описував дії кожного з них під час вчинення злочину.

Колегія суддів звертає увагу на те, що показання потерпілого необхідно розцінювати не тільки як доказ причетності певної особи до вчиненого злочину, але й як засіб захисту інтересів самого потерпілого, який отримавши моральну ,фізичну або майнову шкоду,може давати необ`єктивні показання переживаючи за помсту з боку злочинця, його співучасників, родини чи друзів.

Колегія суддів вважає, що суттєва зміна потерпілим ОСОБА_13 своїх показань може бути наслідком впливу на потерпілого в зв`язку з чим вищевказані показання потерпілого як і дані про які він повідомив в своїй заяві підлягають перевірці під час досудового розслідування.

Підлягають перевірці і доводи захисту щодо наявності у ОСОБА_7 алібі на час вчинення злочину стосовно потерпілого ОСОБА_13 . Так , колегією суддів була досліджена копія квитанції до прибуткового касового ордера №27, виданої ФОП ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 з 19 по 22.11.2015р. проживали в готелі «Гостинний перевал. Однак , копія квитанція також не може бути визнана доказом , якого достатньо для висновку про те, що ОСОБА_18 не причетний до злочину ,оскільки на час його вчинення перебував в іншому місці.

Враховуючи характер та обсяг слідчих дій, які необхідно провести для перевірки показань потерпілого ОСОБА_13 щодо причетності ОСОБА_18 до вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що вони потребують значного часу і не можуть бути проведені під час перегляду ухвали слідчого судді в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Колегія суддів приймає до уваги , що відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» пункту 1 статті 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182)

Разом з тим, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, "у підпункті «с» пункту 1 статті 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру".

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Слідчим суддею було встановлено, що 27.11.2015р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а 22.12.2015р. о 18 год. 00 хв. його затримано на підставі ухвали слідчого судді від 30.11.2015р.

Однак, під. час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, було встановлено, що фактично ОСОБА_7 був повідомлений про підозру 22.12.2015р., після затримання. в порядку виконання ухвали слідчого судді від 30.11.2015р. Таким чином, на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 було в установленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

В силу ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримано вимог ст.ст. 176, 177, 183, 184, 194 КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивував свій висновок про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором в клопотанні наведено переконливі дані про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та мотивовано чому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів вважає встановленим наявність ризиків, передбачених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину, вік підозрюваного, його стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та наявність судимості.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такі характеризують підозрюваного, і не виключають обґрунтованої підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Колегія суддів приймає до уваги надану стороною захисту копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №987015 від 25.05.2015р. про те, що ОСОБА_7 22.05.2015р. проведено операцію кросектомію, венекзерез п/ш вен по Бебкоку на правій нижній кінцівці, однак вважає, що вищевказані дані не свідчать про незаконність рішення суду про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177,178,183,184,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2015 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_9 , поданого в рамках кримінального провадження №0000056, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4