СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРКАСИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/13233/15-к
Провадження 1-кс/712/5340/15

м. Черкаси 04 грудня 2015 року

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю прокурора прокуратури м. Черкаси ОСОБА_2 , старшого слідчого Черкаського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Релігійної громади ІПЦ «Семи архангелів» про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :
27 листопада 2015 року ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Релігійної громади ІПЦ «Семи архангелів» звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з клопотання про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 25 вересня 2015року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси виніс Ухвалу про накладення арешту на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної влансості заявникам. Також даною Ухвалою було заборонено використовувати майно та здійснювати будь-яке перепланування приміщень і проведення ремонтних робіт. Зобовязано реєстраційну службу Черкаського міського управління юстиції внести відповідні відомості щодо арешту майна.

У відповідності до ст. 174 КПК України, володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про накладення арешту може звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді.

Як зазначив адвокат, Ухвала слідчого судді підлягає до скасування з наступних підстав:

У відповідності до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження , недоторканості житла (п. 5); недоторканості права власності (п. 9).

Ст. 131 КПК України передбачені види заходів забезпечення кримінального провадження арешт майна. Згідно ст. 170 КПК України арешт майна тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Розглядаючи вищенаведене можна зробити одностайний висновок, що суд не мав права накладати арешт на майно осіб, що подали відповідне клопотання, так як вищевказані особи, не є ані підозрюваною, ані обвинуваченою, ані такою, що несе цивільну відповідальність за дії підозрюваного або обвинуваченого. З оскаржуваної Ухвали не вбачається особи яка б була підозрюваною або обвинуваченою в розуміння гл.22 КПК України.

Адвокат пояснила, що особа, яка несе цивільну відповідальність, в розуміння ст. 62 КПК України цивільний відповідач, особа, яка несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діяннями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, до якої пред`явлено цивільний позов, в порядку передбаченому КПК України. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання цивільного позову до органу досудового слідства. Цивільного позову, до Релігійної громади, через орган досудового слідства, ніхто не подавав, чому слідчий суддя вирішив, що Релігійна громада на даний час перебуває в статусі цивільного відповідача (особи, що несе цивільну відповідальність) їм не відомо, а тому вважає, що у суду відсутні правові підстави для накладення на майно Релігійної громади по вул. Жужоми 6, що у м. Черкаси.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя під час досудового розслідування накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям ст. 167 КПК України. Крім того, заявники за нормами ЦК України є добросовісними набувачами, так як набули право власності у встановлений законом спосіб. Правочини щодо набуття заявниками права власності на майно ніким не оскаржені, і є чинними на даний час.

Адвокат ОСОБА_4 вказав, що П. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у клопотанні про накладення арешту на майно, слідчий повинен вказати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також докази факту завдання такої шкоди. Вивчаючи Ухвалу суд не вказав чим він встановив наявність факту нанесення шкоди а також не вказав розмір нанесеної шкоди, порушивши норми вищевказаної статті.

Вивчаючи факти викладені в оскаржуваній Ухвалі цікавими, та такими, що є підставою для скасування вищевказаної Ухвали, є невідповідність площ оспорюваного приміщення. Як вказано в Ухвалі від 25 вересня 2015року редакції обласної газети «Село і Люди» згідно Рішення № 170 від 16.03.1998року було передано на баланс приміщення площею 325кв.м. Слідчий суддя накладає арешт на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 567кв.м. Це незаконне втручання в приватну власність. На даний час заявниками ведуться ремонтні роботи з утеплення приміщення, щоб привести його в придатний для користування стан. На даний час температура знизилась, приміщення треба облаштувати перегородками та встановити батареї. Вищевказаною Ухвалою ми позбавлені можливості підготувати приміщення для опалювального сезону, а також забезпечити схоронність вищевказаного приміщення. Даними діями суд суттєво звузив наші права як власників в розумінні ст. 316, 317, 319 ЦК України. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується та розпоряджається майном на свій власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності заявники набули у відповідності до Договору купівлі продажу посвідченого нотаріально та зареєстрованого в реєстрі прав власності на майно. Дане право ніким не оскаржено, правочин дійсним, чинний на даний момент.

Крім того, у відповідності до Листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» слідчий суддя при вирішенні питання щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження повинен перевірити наявність об`єктивної необхідності втручання у права і свободи особи, щодо якої застосовується такий захід.

Згідно п. 6 вищевказаного Листа у межах одного кримінального провадження клопотання про застосування заходів забезпечення, вноситься щодо кожної особи окремо. В даному випадку і слідчий суддя і слідчий не дотрималися даної норми і винесли одну ухвалу, що стосується п`яти осіб власників майна. Суд виніс Ухвалу, яка стосується всіх п`яти співвласників.

Адвокат вважає, що в порушення ч. 7 вищевказаного листа та норм КПК України заявників не було повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання, щодо накладення арешту на майно. Хоча повинно було бути вручено і клопотання і матеріали, що його обґрунтовують. Також зауважує, що на даний час по даному кримінальному провадженню не вчинено жодної процесуальної дії, щодо визначення особи підозрюваного. А майно і досі під арештом, і заявники не мають змоги, з вини зволікання слідства користуватися належним їм майном.

Адвокат зазначив, що п. 11 вищевказаного Листа вказано, що арешт майна має строковий характер, і він є пропорційним строку досудового розслідування, але ж як нами раніше вказувалось підозра ще нікому не пред`явлена, а тому говорити про строковість не може йти мова, і заявники вважають це недоліки слідства, а їхнє право незаконно порушено саме з вини слідчого.

П. 13 вищевказаного Листа вказані підстави для скасування арешту майна, а саме: надходження від власника майна клопотання про скасування арешту, якщо зазначені особи; 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна (в матеріалах справи не міститься жодного доказу присутності заявників при розгляді питання про накладення арешту, про що саме вказано і в самій оскаржуваній ухвалі; 2) доведуть, що в подальшому відпала необхідність накладення цього арешту (заявниками 03.11.2015року, скеровувалась на ім`я слідчого заява про визначення статусу майна в кримінальному провадженні, адже майно обов`язково повинно бути визнано речовим доказом по справі, що на даний час слідчим не вчинено жодних дій, передбачених КПК України, щодо статусу нерухомого майна в межах кримінального провадження). Порядок зберігання майна, на яке накладено арешт, визначений в Інструкції про порядок вилучення обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, яка затверджена наказом Генеральної прокуратури України, МВС, Державної податкової адміністрації України, СБУ, ВСУ, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року № 51/401/649/471/23/125. Заявниками наголошувалось, що бездіяльність слідчого органу може суттєво вплинути на стан майна, а саме в зв`язку з настанням зимового періоду. 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано, що заявниками вище вказувалось, адже у них немає статусу тих осіб в кримінальному провадженні на майно яких можна накласти арешт.

Адвокат вважає, що слідчий суддя не мав права виносити дану ухвалу, так як правова норма для задоволення клопотання слідчого відсутня.

В судовому засіданні адвокат клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

З моменту накладення арешту на майно, а саме на на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної влансості ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Релігійній громаді ІПЦ «Семи архангелів», по даному кримінальному провадженню не вчинено жодної процесуальної дії, щодо визначення особи підозрюваного, підозра нікому не пред`явлена. Крім того, право власності ніким не оспорено, а у заявників взагалі немає статусу тих осіб в кримінальному провадженні на майно яких можна накласти арешт. Тому даний арешт на вказане нерухоме майно суттєво обмежує їхні права, як власників.

Окрім цього, заявниками 03.11.2015року, скеровувалась на ім`я слідчого заява про визначення статусу майна в кримінальному провадженні, адже майно обов`язково повинно бути визнано речовим доказом по справі, що на даний час слідчим не вчинено жодних дій, передбачених КПК України, щодо статусу нерухомого майна в межах кримінального провадження. Тому, бездіяльність слідчого може суттєво вплинути на стан майна, адже накладений арешт обмежує право заявників, як власників, привести дані приміщення у відповідний стан, та провести необхідні роботи в зв`язку зі значними похолоданнями.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 174 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Релігійної громади ІПЦ «Семи архангелів» про скасування арешту, задовольнити.

Арешт накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.09.2015 року на нежитлові приміщення будинку АДРЕСА_1 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1