Єдиний унікальний номер 235/1733/15-к
Номер провадження 11-кп/775/162/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю:

прокурора ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області кримінальне провадження №0000005 від 01.01.2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.04.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Леніне Красноармійського району Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого у ДП ВК «Краснолиманська» машиністом підземних установок, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з ізоляцією та поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

01 січня 2015 року ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого проживання у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , де в період з 9 години до 16 години разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_9 , її рідним братом ОСОБА_10 та їх знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спільно вживав алкогольні напої, продовжуючи святкувати Новий рік.

Приблизно о 16.30 годині того ж дня, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сталася сварка, під час якої останній вийшов з приміщення вказаного будинку, зачинивши двері, та зайшов до приміщення літньої кухні, розташованої на території цього ж домоволодіння.

В той час, коли ОСОБА_8 знаходився у літній кухні, а саме 01 січня 2015 року, приблизно о 17 годині, до її приміщення зайшов ОСОБА_10 , де між ними на ґрунті особистих неприязних стосунків, що виникли раптово в результаті того, що ОСОБА_8 зачинив двері у будинок, внаслідок чого їх довелося вибивати, сталася сварка. Під час вказаної сварки ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних стосунків, діючи з раптовим умислом, спрямованим на вчинення вбивства ОСОБА_10 , використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, який знаходився у нього в правій руці, з достатньою силою завдав ним одного удару ОСОБА_10 в область грудної клітини зліва, тобто у місцерозташування життєво-важливих органів, спричинивши тим самим тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці.

Внаслідок завданого ОСОБА_8 удару ножем ОСОБА_10 було спричинено наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення грудної клітини зліва, проникаюче у ліву плевральну порожнину та порожнину серцевої сорочки з пошкодженням передньої стінки лівого шлуночка, яке починається раною на шкірі передньої поверхні грудної клітини зліва між навколо-грудинною та середньо-ключичною лініями на рівні 4-5 ребер, донизу на 18 см від нижнього краю тіла ключиці на 5 см вліво від передньої серединної лінії тіла, та на висоті 125 см від підошвеної поверхні лівої стопи, від якої йде канал поранення в напрямку спереду назад, трохи знизу догори, пошкоджуючи шкіру, підшкірну жирову клітковину, хрящову частину 4 ребра, проникає у ліву плевральну порожнину та утворюючи наскрізне поранення передньої стінки серцевої сорочки проникає в її порожнину, пошкоджує передню стінку лівого шлуночка та губиться в його порожнині, що ускладнилося зовнішньою кровотечею, надходженням повітря та крововиливом у ліву плевральну порожнину (гемопневматораксом), крововиливом у жирову клітковину переднього середостіння та порожнину серцевої сорочки з розвиненням тампонади серцевої сорочки, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_8 , потерпілою ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подано апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі та доповненням до неї просить вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.04.2015 року щодо нього скасувати. В обґрунтування свої апеляційної скарги зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, однобічністю та некомпетентністю судового слідства, порушеннями вимог КПК України та неправильним застосуванням кримінального закону. Вказує, що судовий експерт ОСОБА_13 своїм висновком намагався ввести суд першої інстанції в оману, оскільки висновки експерта щодо механізму спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не відповідають дійсності. Крім того зазначає, що з потерпілим ОСОБА_10 він не мав неприязних відносин та намірів його вбити, та сварки меж ними не було.

Потерпіла ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.04.2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 зі ст. 115 ч.1 КК України на ст. 118 КК України, як умисне вбивство, скоєне при перевищенні меж необхідної оборони та призначити ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням волі. Також вона не згодна з призначеним йому занадто суворим покаранням. В обґрунтування апеляції зазначає, що в основу обвинувачення ОСОБА_8 суд першої інстанції поклав покази свідків, з яких неможливо зробити висновок про винуватість ОСОБА_8 в умисному вбивстві, оскільки жоден із вказаних у вироку суду свідків не був очевидцем інциденту, що мав місце між потерпілим та обвинуваченим. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 не мав наміру, спрямованого на вбивство потерпілого ОСОБА_10 чи спричинення йому тілесних ушкоджень, а лише захищався від потерпілого, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, які потягли за собою його смерть, у зв`язку із чим дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід було кваліфікувати за ст. 118 КК України та призначити більш м`яке покарання.

Захисник ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , у своїй апеляційній скарзі просить вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.04.2015 року скасувати, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 зі ст. 115 ч.1 КК України на ст. 119 КК України, як вбивство через необережність та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі. З вироком суду першої інстанції він не згоден, оскільки обставини, викладені у вироку, не відповідають дійсності та зібраним у справі доказам. Вказує, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст. 91 КК України мотив та ціль скоєного обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення встановлені без урахування обставин у справі. Зазначає, що в основу обвинувачення ОСОБА_8 суд першої інстанції поклав покази потерпілої та свідків, з яких неможливо зробити висновок про винуватість ОСОБА_8 в умисному вбивстві, оскільки жоден з них не був очевидцем інциденту, що мав місце між потерпілим та обвинуваченим. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 не мав наміру, спрямованого на вбивство потерпілого ОСОБА_10 чи спричинення йому тілесних ушкоджень, а лише захищався від потерпілого, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, які потягли за собою його смерть, у зв`язку із чим дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід було кваліфікувати за ст. 119 КК України, як вбивство через необережність та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали доводи своїх апеляцій, наполягали на їх задоволенні та просили вирок суду скасувати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людини, за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними доказами, які ретельно досліджені, всебічно перевірені, належно оцінені та детально за змістом викладені судом у вироку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних зібраних і наведених у вироку джерелах доказів.

Так, з протоколів огляду міста події та трупа, таблиці фотоілюстрацій до них, було встановлено, що труп ОСОБА_10 з явними ознаками тілесних ушкоджень, знаходився в приміщенні літньої кухні будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду зафіксоване місце розташування трупа ОСОБА_10 , ніж, предмети, що знаходилися на пічці, накладення речовини бурого кольору на підлозі, тобто встановлено місце скоєння правопорушення. Під час огляду місця події було виявлено та вилучено кухонний ніж з речовиною бурого кольору на клинку (а.с. 13-22 т.1).

Згідно висновку судової медико-криміналістичної експертизи 279-МК, пошкодження на шматку шкіри з передньої поверхні грудної клітини зліва від потерпілого ОСОБА_10 могло бути заподіяне клинком наданого на експертизу ножа (ас. 102-106 т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 147 від 16.022015 року, на клинку ножа, наданому на дослідження, встановлена наявність крові людини, яким в даному випаду є потерпілий ОСОБА_10 (а.с. 138-142 т.1).

ОСОБА_8 01.01.2015 року о 18-30 год. був оглянутий лікарем наркологом в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Красноармійська», який зробив висновок, що він знаходиться в стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю (ас. 66 т.1).

Згідно висновку експерта № 1 від 01.012015року при судово-медичному дослідженні у ОСОБА_8 будь-яких тілесних пошкоджень або слідів від них не виявлено (ас. 89 т.1).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2, потерпілому ОСОБА_10 було спричинено наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення грудної клітини зліва, проникаюче у ліву плевральну порожнину та порожнину серцевої сорочки з пошкодженням передньої стінки лівого шлуночка, яке починається раною на шкірі передньої поверхні грудної клітки зліва між навколо-грудинною та середньо-ключичною лініями на рівні 4-5 ребер, донизу на 18 см від нижнього краю тіла лівої ключиці на 5 см вліво від передньої серединної лінії тіла, та на висоті 125 см від підошвеної поверхні лівої стопи, від якої йде канал поранення в напрямку спереду назад, трохи знизу догори, пошкоджуючи шкіру, підшкірну жирову клітковину, хрящову частину 4 ребра, проникає у ліву плевральну порожнину та утворюючи наскрізне поранення передньої стінки серцевої сорочки проникає в її порожнину, пошкоджує передню стінку лівого шлуночка та губиться в його порожнині, що ускладнилося зовнішньою кровотечею, надходженням повітря та крововиливом у ліву плевральну порожнину (маса згустків крові 50 г. та об`єм рідкої крові 150 мл.), крововиливом у жирову клітковину переднього середостіння та порожнину серцевої сорочки з розвиненням тампонади серцевої сорочки (маса згустків крові 230 г. та об`єм рідкої крові 200 мл.). Загальна довжина каналу поранення не менш 4, 5 см., ширина близько 1,9 см., які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 . Зазначене тілесне ушкодження утворилось внаслідок одного ударного впливу з достатньою силою, плоского предмету, який має колючо-ріжучі властивості, яким міг бути і клинок ножа.

Причиною смерті ОСОБА_10 стало колото-різане поранення грудної клітини зліва, проникаюче в ліву плевральну порожнину і порожнину серцевої сорочки, з пошкодженням передньої стінки лівого шлуночка серця, що ускладнилось крововиливами та надходженням повітря в плевральну порожнину (гемопневмотораксом) і порожнину серцевої сорочки з розвитком тампонади серцевої сорочки (т. 1 а.с.34-37).

Обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнавав, вказуючи, що він сидів в кухні на пеньку та різав сало, коли ОСОБА_10 забіг до кухні з кочергою та став йому погрожувати вбивством. Але, спіткнувся об пеньок, почав падати і напоровся на ніж, який був у нього в руці. При проведенні слідчого експерименту він розказав про обставини події.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 03.01.2015 року, під час якого застосовувалася відеозйомка, за участю судово-медичного експерта ОСОБА_13 , ОСОБА_8 на місці події підтвердив надані ним показання, а саме що 01.01.2015 року приблизно о 16.50-17.00 в приміщенні літньої кухні по вул.Февральська, 83 у м.Красноармійськ він сидів на пеньку, ножем різав сало, ОСОБА_10 зайшов в кухню і на відстані одного шагу від дверей почав сваритися, погрожував вбити, в правій руці держав кочергу. Рухаючись до нього, ОСОБА_10 спіткнувся об пеньок і почав падати, а він почав привставати, тримаючи в руках ніж. Коли відібрав кочергу, то побачив ніж, який стирчав з грудей ОСОБА_10 . Він одразу витягнув ножа та побіг в хату, удару не наносив, просто почав привставати, а ОСОБА_10 спіткнувся та упав на ніж (а.с. 90-94 т.1).

Згідно висновку експерта № 3 від 2 січня 2015 року, враховуючи характер, локалізацію, морфологічні особливості наявного тілесного пошкодження у ОСОБА_10 , а саме: відсутність осадження шкіри навколо гострого (лезового) кінця та в області протилежного (обушкового) кінця рани, довжини каналу рани менше довжини клинка (довжина раневого каналу не менше 4,5 см, довжина клинка-12.0 см), наявність пошкодження хрящової частини 4 ребра (яке характерно для розсічення клинком ножа при ударній дії), слідує, що дане пошкодження не могло утворитися при падінні з положення стоячи на ніж, як зазначає ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту за його участю (ас. 96-99 т.1).

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_13 підтвердив, що поранення потерпілому не могло утворитися при падінні з положення стоячи, як зазначав ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту, оскільки дане поранення характерно для розсічення клинком ножа при ударному впливі. До цього висновку він дійшов з урахуванням характеру, локалізації, морфологічних особливостей тілесного пошкодження, а саме: відсутність осадження шкіри навколо гострого (лезового) кінця та в області протилежного (обушкового) кінця рани, довжини раньового каналу менше довжини клинка (довжина раневого каналу не менше 4,5 см, довжина клинка - 12.0 см), наявність пошкодження хрящової частини 4 ребра, яке характерно для розсічення клинком ножа при ударній дії.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що вказані висновки експерта щодо характеру, локалізації й механізму утворення ушкоджень об`єктивно відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Вина засудженого ОСОБА_8 в інкримінованому злочині підтверджується також іншими доказами по справі.

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_8 її колишній чоловік, ОСОБА_10 її рідний брат. 01.01.2015 року до них приїхав ОСОБА_10 і вони разом святкували Новий рік, випивали спиртні напої. Крім них в будинку були ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . Потім вирішили прибрати стіл в літню кухню, на що ОСОБА_15 штовхнув стіл, внаслідок чого розбився стакан та тарілка, вийшов з будинку, штовхнув з силою двері, вони захлопнулися. ОСОБА_10 взяв кочергу, відчинив двері, піддівши їх кочергою. ОСОБА_16 обурювався на адресу ОСОБА_15 , хвилин 10-15 не міг відкрити двері. Потім пішов до літньої кухні. Вона пішла слідом. ОСОБА_15 сидів в літній кухні на пеньку, щось різав ножем, це був кухонний ніж, яким вони користуються на кухні. ОСОБА_10 почав кричати на ОСОБА_15 за те, що він хлопнув дверима, при цьому у нього в руці була кочерга. Вона вийшла з кухні. Потім прибіг ОСОБА_15 приблизно через 3-4 хвилини та сказав їй: «Врятуй брата, він нарвався на ніж!» Крові на ОСОБА_15 не було. Коли після цього вона зайшла до кухні, то побачила, що брат сидів, голова його була закинута.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що 01.01.2015 року в будинку по вул. Февральській вона разом з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 святкували Новий рік, випивали спиртні напої. ОСОБА_17 запропонувала закінчувати святкування та прибирати. На це ОСОБА_15 штовхнув стіл, внаслідок чого впали тарілки, повисипались салати. ОСОБА_15 вийшов з будинку, хлопнувши дверима, двері захлопнулись, ОСОБА_16 став їх відкривати. Потім ОСОБА_16 взяв кочергу, щоб розпалити пічку в літній кухні та вийшов з будинку. Хвилини через три забіг ОСОБА_15 і сказав: « ОСОБА_18 нарвався на ніж». Тілесних ушкоджень на ньому не було, став викликати швидку та міліцію. Вона зайшла до літньої кухні, ОСОБА_16 лежав на полу, хрипів, вона била його по щоках, але він не відповідав. ОСОБА_17 також слідом за ОСОБА_16 виходила до літньої кухні, відносити посуд, коли повернулась, то казала, що ОСОБА_16 кричав на ОСОБА_15 , щоб той відійшов від пічки, так як йому треба було розтопити пічку.

Таким чином, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 підтверджують, що між обвинуваченим та потерпілим в кухні раптово сталася сварка та спростовують доводи апеляції ОСОБА_8 про те, що потерпілий погрожував йому вбивством. Хоча дані свідки і не були безпосередніми очевидцями кримінального правопорушення, однак їх показання підтверджують фактичні обставини події.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляції обвинуваченого, його захисника та потерпілої про невірну кваліфікацію його дій необґрунтовані, та всі ці фактичні дані про характер поранення, від якого настала смерть потерпілого, у сукупності з іншими доказами у справі, свідчать про умисне заподіяння обвинуваченим смертельного поранення потерпілому.

Доводи апеляційних скарг на неправильну кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.1 ст.115 КК України та відсутність умислу ОСОБА_15 на вчинення вбивства потерпілого ОСОБА_16 спростовуються безпосередньо дослідженими в суді доказами.

Суд першої інстанції у вироку детально навів спростування версії обвинуваченого про те, що потерпілий сам напоровся на ніж, який він держав в руці, визнавши її неправдивою. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Про умисел ОСОБА_15 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України свідчить те, що знаряддям злочину є ніж, удар ножем був нанесений обвинуваченим в життєво важливий орган потерпілого зі значною силою, внаслідок чого сталася смерть та носив характер небезпечний для життя.

До цього ж, за висновками амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 22 ОСОБА_8 являється психічно здоровим, виявляє психічні та поведінкові порушення внаслідок вживання алкоголю (психічно здоровий, побутове пияцтво в ред МКБ-9). В момент вчинення інкримінованого діяння міг усвідомлювати свої дії та керував ними, не знаходився в тимчасово хворобливому стані, в теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 145-148 т.1).

Таким чином, доводи апеляційних скарг потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 про те, що дії обвинуваченого носили характер необережних дій або перевищення меж необхідної оборони від злочинних дій ОСОБА_10 , а також про перекваліфікацію його дій на ст.118 або ст. 119 КК України, не знайшли свого підтвердження. Доводи про відсутність необхідності перекваліфікувати дії обвинуваченого були докладно викладені судом у вироку та їм було надано належну оцінку.

Доводи обвинуваченого про те, що висновки експерта щодо механізму спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не відповідають дійсності, оскільки фактично кочерга знаходилася у потерпілого в правої руці, а не в лівої, як це вказує експерт, не відповідають матеріалам справи.

Так, з протоколу проведення слідчого експерименту від 03.02.3015 року вбачається, що ОСОБА_8 показував, що кочерга у потерпілого знаходилася в правій руці (а.с.91 т.1). Такі же дані, а саме, що кочерга у потерпілого знаходилася в правій руці, містяться і в описовій частині висновку судово-медичної експертизи № 3 «матеріали досудового розслідування», проведеної з урахуванням слідчого експерименту (а.с.6 т.1).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове та судове слідство проведено з дотриманням норм КПК України в межах чинного законодавства. Суд дав оцінку усім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів. З яким погоджується і колегія суддів, а тому посилання обвинуваченого на неповноту судового слідства є безпідставним.

Висновки експертів, протокол слідчого експерименту, огляду місця події та трупа, пояснення свідків про обставини скоєння правопорушення та механізм заподіяння тілесних ушкоджень є належними доказами, бо вони повністю узгоджуються між собою і послідовно відтворюють події правопорушення, порушень кримінально-процесуального закону при їх отриманні не встановлено, що спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про неналежність доказів.

Доводи апеляційних скарг про суворість призначеного покарання обвинуваченому також не заслуговують на увагу.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 65-67 КК України та належним чином врахував ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься відповідно до класифікації злочинів, до категорії особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Судом першої інстанції обґрунтовано визнано як обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, що в сукупності послужило підставою до прийнятті обґрунтованого рішення суду про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 мінімального покарання, передбаченого санкцією статті, у вигляді 7 років позбавленням волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого, що суд не визнав як обставину, яка пом`якшує покарання те, що він сам викликав швидку допомогу потерпілому, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 66 КК України визнання цієї обставини пом`якшуючою не є обов`язковим та віднесено на розсуд суду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.04.2015 року, щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3