АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0006591 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не судимої в силу ст. 89 КК України,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року, -

за участю сторін:

прокурорів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої - ОСОБА_12 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Судом вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини у кримінальному провадженні та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного обвинуваченій покарання внаслідок його м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд не врахував та не дав належної оцінки тому, що вона вчинила особливо тяжке кримінальне правопорушення, свою причетність до умисного вбивства за обставин наведених у вироку заперечувала, а також дані про її особу, яка не працювала і офіційного джерела доходу не мала. У зв`язку із цим, на думку прокурора, суд призначив ОСОБА_7 за вчинений нею злочин надто м`яке покарання, яке не є достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченої, ставить питання про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначення їй покарання в межах санкції цієї статті зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

При цьому захисник зазначає про те, що судом дана неправильна оцінка доказам у кримінальному провадженні, зокрема не враховано, що ОСОБА_7 діяла в стані необхідної оборони, про що свідчить поведінка потерпілого ОСОБА_13 , який, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схопив її за волосся та ударив головою в кут стіни між коридором і кухнею, поводив себе по відношенню до обвинуваченої агресивно, висловлював погрози вбивством, які вона, з урахуванням його фізичної сили, відсутності в квартирі інших осіб, що могли б прийти на допомогу, сприймала як реальну загрозу для свого життя, у зв`язку з чим, захищаючись, нанесла потерпілому удар ножем який знаходився поруч на пральній машині. Дані обставини об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, характером їх стосунків з потерпілим, показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , яким суд належної оцінки не дав та прийшов до помилкового висновку про наявність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_9 та обвинувачену ОСОБА_7 в обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, і на заперечення апеляційної скарги прокурора, потерпілу ОСОБА_12 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, допитавши за клопотанням захисника обвинувачену ОСОБА_7 та дослідивши висновки проведених у кримінальному провадженні експертиз, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження № 0006591 та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 11 серпня 2014 року, приблизно о 20 годині, знаходячись разом з ОСОБА_13 по місцю свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту, на ґрунті особистих неприязних стосунків, з метою умисного вбивства ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання його наслідків у вигляді смерті останнього, нанесла йому кухонним ножем удар в праву руку спричинивши різану рану на зовнішній поверхні другого пальця правої кисті та один удар в область грудної клітини, спричинивши проникаюче колото-різане поранення грудей з ушкодженням правої легені і дуги аорти, що призвело до крововтрати, шоку та смерті потерпілого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_13 за обставин викладених у вироку обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й детально наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Колегія суддів критично відноситься до тверджень в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційної інстанції про спричинення ножового поранення потерпілому ОСОБА_13 , яке призвело до смерті останнього, при перевищені меж необхідної оборони.

Так, будучи допитаною в суді першої та апеляційної інстанцій, обвинувачена ОСОБА_7 показала, що 11 серпня 2014 року після 19 години, коли ОСОБА_13 прийшов до неї додому за чохлом від телефону, на кухні він схопив її за шию та почав душити, а потім взяв за волосся та вдарив головою в кут кухонної стіни. В цей час вона побачила на пральній машині кухонний ніж та, захищаючись від неправомірних дій ОСОБА_13 , нанесла йому ним удар в область грудей, при цьому наміру на його вбивство не мала.

Однак, дані свідчення обвинуваченої та доводи апеляційної скарги захисника спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 2249 від 13 серпня 2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 при огляді судово-медичним експертом будь-яких тілесних ушкоджень в області шиї та голови не виявлено (т. 1 а. с. 174-177).

За цим же висновком судово-медичної експертизи, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на передній та внутрішній поверхні правого плеча, на тильній поверхні правого передпліччя, на тильно-ліктьовій поверхні правого передпліччя, на задній поверхні лівого плеча, які спричинені тупими предметами, за давністю утворення можуть відповідати 11 серпня 2014 року, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до тих же показань ОСОБА_7 , вказані тілесні ушкодження були заподіяні їй ОСОБА_13 ранком та протягом дня 11 серпня 2014 року.

Проте, тілесних ушкоджень, які за свідченнями обвинуваченої були пов`язані з її захистом від протиправного насильства застосованого потерпілим ОСОБА_13 , по справі не встановлено, а тому суд першої інстанції вмотивовано розцінив ці її показання як спосіб захисту направлений на пом`якшення відповідальності.

Не ґрунтуються на доказах у кримінальному провадженні і показання ОСОБА_7 про те, що вона не наносила умисно ножове поранення потерпілому, а останній, спіткнувшись, не втримався на ногах та впав на ніж, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2386 від 15 жовтня 2014 року, на трупі ОСОБА_13 виявлено колото-різане поранення грудей з ушкодженням правої легені і дуги аорти, при чому рановий канал направлений спереду назад, справа на ліво і зверху в низ, з ушкодженням правого ребра, правої легені та дуги аорти (т. 1 а. с. 179-183).

Це ж підтверджується висновком судово-медичного дослідження № 331-МК від 20 вересня 2014 року (т. 1 а. с. 187-191).

Таким чином, характер завданого потерпілому поранення і направленість ранового каналу беззаперечно спростовує показання ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_13 сам впав на ніж, який вона тримала лезом до низу в лівій руці, що була зігнута в ліктьовому суглобі і піднята на висоту плеча, та свідчить саме про нанесення умисного удару ножем в область грудної клітини зі значною силою.

Крім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2386 від 15 жовтня 2015 року, в ОСОБА_13 , крім ножового поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів, яке призвело до його смерті, виявлена колото-різана рана на зовнішній поверхні другого пальця правої кисті, яка могла утворитися за 30 хвилин до настання смерті потерпілого, як і рана в області грудей (т. 1 а. с. 183). Наведене свідчить про неодноразове застосування ножа ОСОБА_7 відносно потерпілого незадовго до смерті.

Про умисне нанесення ножового поранення потерпілому ОСОБА_13 зазначала ОСОБА_7 і при проведенні її огляду судово-медичним експертом, при цьому свої пояснення підтвердила власноручним підписом (т. 1 а. с. 175), а також при проведенні судово-психіатричної експертизи, де вказувала про заподіяння ножового поранення потерпілому при сварці (т. 1 а. с. 29).

Також, із показань потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , сусідів ОСОБА_7 , встановлено, що між обвинуваченою та потерпілим ОСОБА_13 , коли вони знаходились в стані алкогольного сп`яніння, в тому числі 11 серпня 2014 року, постійно виникали сварки, суперечки, які призводили як до примирення, так і до бійок.

Тому суд першої інстанції, дослідивши докази у кримінальному провадженні в їх сукупності та давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства потерпілого ОСОБА_13 під час суперечки на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків.

При цьому, про умисел ОСОБА_7 на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_13 свідчать знаряддя злочину, сила, з якою було заподіяно ножове поранення в область грудей потерпілого, а також локалізація тілесних ушкоджень.

Таким чином, повно та об`єктивно встановивши фактичні обставини у кримінальному провадженні, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Будь-яких підстав для перекваліфікації дій обвинуваченої з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК України та задоволення в цій частині апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 не встановлено.

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_7 покарання, яке обране як з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і даних про її особу, яка позитивно характеризується за місцем проживання, її відношення до вчиненого, а також перебування на обліку з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.

Саме з огляду на вчинення ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, прийшов до вмотивованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, а з урахуванням характеру стосунків з потерпілим ОСОБА_13 , його поведінки до вчинення нею кримінального правопорушення, - обґрунтовано обрав мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Призначене судом ОСОБА_7 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі про те, що при призначенні покарання суд не врахував заперечення ОСОБА_7 правильності встановлених судом обставин вбивства ОСОБА_13 , то вони не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки обвинувачена вправі давати свої показання з огляду на обрану нею правову позицію захисту.

Будь-яких інших обставин, які б залишилися поза увагою суду при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, в апеляційних скаргах не наведено та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування вироку суду, у провадженні не встановлено.

У зв`язку з цим, апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення її копії.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1]Провадження № 11-кп/796/866/2015
Категорія КК України: ч. 1 ст. 115
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_22
Суддя - доповідач: ОСОБА_1