Справа № 517/832/15-к
Провадження № 1-кп/517/93/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 жовтня 2015 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засідання у залі суду в смт. Фрунзівка обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Почетне Красноперекопського району АР Крим, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, з базовою загальною середньою освітою, проживаючою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, судимості за вироками:

- Суворівського районного суду м. Одеси від 26.09.1999 року за ч.1 ст.229-6 КК України (1960);

- Ленінського районного суду м. Одеси від 18.02.2000 року за ч.2 ст. 229-6, ст. 43 КК України (1960);

- Біляївського районного суду Одеської області від 12.05.2005 року за ч.2 ст.307 КК України погашені,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 309 КК України.

Прокурор вважає, що угода між обвинуваченим та прокурором про визнання винуватості укладена відповідно до вимог КПК України, а тому просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості, повідомивши, що вона укладена добровільно.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та надані прокурором матеріали кримінального провадження, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, укладеної 25.08.2015 року між в.о. прокурора Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про визнання винуватості з наступних підстав.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 23.07.2015 біля 20 год. 30 хв. прийшов на територію двору ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_2 , де на задньому дворі побачив необроблені дико ростучі рослини снотворного маку. Маючи умисел на незаконне виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, зібрав верхівки маківок, які поклав до своєї спортивної сумки, залишив її на подвір`ї та пішов у невідомому напрямку.

24.07.2015 року під час огляду домоволодіння ОСОБА_6 було виявлено сумку спортивну в середині якої знаходились висушені голівки рослин схожих на снотворний мак у кількості 477 штук, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , а також на території заднього двору виявлені стеблі рослин, схожих на снодійний мак, у висушеному вигляді у кількості 75 штук. Згідно висновку експерта № 80 від 05.08.2015 року речовина рослинного походження являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений макову солому, масою 761, 4 грам у висушеному стані.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду, розгляд якої проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 КПК України.
Відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Так, статтею 472 КПК України, передбачено, що в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначається формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, а також узгоджене покарання, яке повинно відповідати межам, передбаченим у санкції статті особливої частини КК України, за наявності підстав сторони можуть погодити покарання із звільненням від його відбування з випробуванням.
Суд дослідивши зміст та умови угоди про визнання винуватості, укладеної 25 серпня 2015 року між в.о. прокурора Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , приходить до висновку, що вони не відповідають вимогам ч.7 ст. 474 КПК України, оскільки умови угоди, а саме визначена угодою міра покарання, яку має понести ОСОБА_4 у виді 4 років позбавлення волі із звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та із покладенням одного обов`язку, передбаченого п.4 ст. 76 КК України, не відповідає інтересам суспільства та враховуючи те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, вчинив знову злочин, який характеризується високим рівнем суспільної небезпеки, оскільки поширення випадків незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів в цілому сприяє погіршенню криміногенної ситуації, а тому така міра покарання є занадто м`якою та не відповідає принципам ст. 65 КК України щодо призначення покарання - не сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону.
Так, в угоду про визнання винуватості від25.08.2015 року включено зобов`язання ОСОБА_4 повністю погасити розмір витрат на залучення експерта, яке прямо суперечить вимогам закону.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта.

Таким чином, відшкодування обвинуваченим даного виду процесуальних витрат забезпечено відповідним механізмом і не може бути предметом угоди.

З огляду на викладене, суд приходить до остаточного переконання про неможливість затвердження угоди від 25.08.2015 року про визнання винуватості укладеної між в.о. прокурора Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 на підставі п.п. 2, 3 ч.7 ст. 474 КПК України, а тому вважає за необхідне відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, а кримінальне провадження повернути прокурору Фрунзівського району Одеської області для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ст. 474 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 25 серпня 2015 року між в.о. прокурора Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 24 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 - відмовити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України повернути прокурору Фрунзівського району Одеської області для продовження досудового розслідування.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: