Справа № 461/7154/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2015 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження /внесене у Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000117 від 22.02.2014 року/ відносно -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, з середньою освітою,не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судженого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 20.02.2014р. біля 16.50 год., керуючи автобусом марки «SLG-6720» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись ним по пр.Свободи в м.Львові, біля перехрестя з вул. П.Беренди в напрямку Оперного театру порушив Правила дорожнього руху України, а саме: п.п.1.5,2.3/б/ ,12.3. та 2.10/а,д/,що виразилось у тому, що обвинувачений був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідним чином не реагував на її зміну, при виникненні небезпеки для руху пішохода ОСОБА_8 , якого він об`єктивно спроможний був побачити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспорту, або безпечного для інших учасників його об`їзду, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди,в результаті якої потерпілий, який переходив проїжджу частину дороги зліва на право відносно руху автобуса отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження по ознаці тривалого розладу здоров`я. Таким чином, ОСОБА_6 вчинив, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності .
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; cукупність доказів повинна бути достатньою та взаємозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.

Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Відповідно до ст.373 КПК України, вирок - найважливіше процесуальне рішення суду першої і апеляційної інстанції, результат всієї передуючої його ухваленню процесуальної діяльності органів досудового розслідування в суду, акт правосуддя.
З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали означену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, винним себе визнав частково та пояснив, що визнає факт ДТП 20.02.3014р.; в цей день керував автобусом марки «SLG-6720» р.н. НОМЕР_1 , який належить транспортному підприємству «Транспорт», з яким в трудових відносинах не перебував; керував автобусом на підставі технічного паспорта,який йому дав інший водій,якого підміняв. В цей день на вулиці відбувались події, пов`язані із Майданом, в центрі було багато людей, була темна пора доби, падав сніг; він не мав умислу завдавати тілесних ушкоджень потерпілому; як той опинився під колесами автобуса пояснити не може. Він не бачив,як ОСОБА_8 переходив дорогу; почув , що кричали люди «зупинись». Контакт між автобусом та пішоходом відбувся передньою лівою частиною автобуса.Він пропонував свою допомогу родичам потерпілого, приходив у лікарню, однак, з нього вимагали дуже великий розмір матеріальної допомоги, який він не спроможний був надати. Згідний відшкодувати завдану ОСОБА_9 шкоду в розмірах, які він реально зможе виплатити,оскільки не працює, доходів не має.
Відповідно до норм ст. 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні .

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_7 пояснив, що сам потерпілий за станом здоров`я і із-за похилого віку в судове засідання не з`явився , уповноваживши його на представництво інтересів.Потерпілим, в порядку ст.128 КПК України, заявлено цивільний позов до цивільних відповідачів ПП «Транспорт», ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди. Зокрема, просить стягнути з ПП`Транспорт» 129 486,28 грн.матеріальної шкоди : з яких: 12 260,00 грн. вартість комплексу ендопротезування; 13 616,00 грн. витрати на медикаменти, спрямовані на лікування та реабілітацію здоров`я; 4 000,00 грн. витрати на посилене харчування; внаслідок ДТП значно погіршився стан серцево-судинної системи організму, у зв`язку з чим переніс кардіологічну операцію, вартість якої становить 24 610,00грн,. Крім того,75 000,00 грн. втрата письменницького гонорару,який не міг отримати у зв`язку із ушкодженням здоров`я. Моральну шкоду , яка завдана ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, та полягає у фізичному болю та стражданнях оцінює в 120 000,00 грн.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновків експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.

Норми ст.91 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, т.я. подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, тощо.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України також стверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала , що 20.02.2014р. в післяобідню пору йшла в напрямку площі Ринок в м.Львові; навпроти ресторану »Віденська кав`ярня» побачила групу людей, які стояли біля автобуса і щось кричали; коли вона підійшла ближче, то побачила, що з-під лівого переднього колеса автобуса витягають старшого мужчину,який не міг стати на ноги; коли його підняли ,то обперли об мармурові плити пам`ятника Т.Шевченку; ОСОБА_8 скаржився, що його сильно болить нога і він не може йти; але настоював, що йому потрібно обов`язково на площу Ринок до редакції. Тоді кілька молодих людей,буквально занесли його до редакції якогось журналу,якого саме зараз не пригадує.Вона залишила свій контактний номер мобільного телефону і у разі потреби просила телефонувати. Крім цього, вона все зняла на телефонне відео, яке в подальшому через інтернет мережу переслала дочці потерпілого ОСОБА_8 .

Аналогічні показання надали свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Суд надає віри показанням вказаних свідків,оскільки вони об`єктивно відображають обставини справи, підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом. Свідки з потерпілим до події 20.02.2014р. знайомі не були; не є зацікавленими у вирішенні даного кримінального провадження.

Галицька районна адміністрація своїм листом від 27.03.2014р./а.с.49/ надала інформацію про організацію дорожнього руху на пр.Свободи / перед перехрестям з вул.Беренди/;зокрема,що перехрестя обладнане світлофорним об`єктом та вважається регульованим;на стійках світлофорів розміщені дорожні знаки 5.35.1 та 5.35.2 « пішохідний перехід»;з вул.Беренди перед пр.Свободи розміщено дорожній знак 2.1.»Дати дорогу» та світлофорний об`єкт з регульованим пішохідним переходом.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №90/2014 від 06.03.2014р./а.с.55/ у потерпілого ОСОБА_8 виявлено наступні тілесні ушкодження: закритий перелом шийки лівої стегнової кістки, які утворились від контакту зовнішньої поверхні лівого стегнового суглобу з тупим предметом,можливо 20.02.2014р. при падінні на ліву половину тіла; відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

В судовому засіданні медичний експерт ОСОБА_14 повністю підтримала означений висновок. Також ствердила, що відсутність пошкоджень на праві половині тіла ОСОБА_8 не дає можливості визначитись чи мав місце автонаїзд.

Із даних протоколів проведення слідчого експерименту від 28.02.2014р. та від 05.05.2014р./а.с.70-71,76/ вбачається,що такий складений за участі учасників ДТП ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,кожен з яких детально розповів про обставини транспортної пригоди,яка мала місце 20.02.2014р.; за наслідками слідчого експерименту було складено схеми розміщення транспортного засобу по відношенню до проїжджої частини, потерпілого,тощо.

Із висновку судово-автотехнічної експертизи №1699 від 13.05.2014р./а.с.84-90/ вбачається,що у заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був з технічної точки зору, керуватися ви мтогами п.п.1.5.;1.10;2.3;/підп.б/ та 12.3 ПДР, у відповідності до яких вказаний водій повинен був своєчасно застосувати гальмування .При заданих вихідних даних ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування /як способу зупинки у межах найкоротшої ,з можливих, віддалі/. Причиною настання даної ДТП,з технічної точки зору, є невідповідність дій водія ОСОБА_6 п.п.1.5; 1.10 / в частині значення терміну» небезпека для руху»/; 2.3. / підпункту`б»/ та 12.3.ПДР.

В с удовому засіданні експерт ОСОБА_15 повністю підтримав наданий висновок .

Суд, оцінивши наведені докази,обставини справи, не вбачає правових підстав для визнання доказів недопустими в порядку ст..89 КПК України за заявою представника цивільного відповідача.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання не встановлено; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, усвідомлення протиправної поведінки ; те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_6 , характеризується позитивно; зобов`язується відшкодовувати завдану шкоду.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що покарання слід призначити необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягненню з ОСОБА_6 на користь держави підлягає 1315,62 коп.-розмір витрат на залучення експертів при проведенні авто технічних ексретиз.

Щодо цивільного позову, то такий підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.1187 ЦК України,шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,яка на відповідній правовій підставі / право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо /володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання,зберігання або у тримання якого створює підвищену небезпеку для особи,яка цю діяльність здійснює , та інших осіб.

Судом встановлено, що власником транспортного засобу - автобуса марки SNAOLIN SLG ,р.н. НОМЕР_1 був ОСОБА_10 ,який 20.02.2014р. передав підсудному ОСОБА_6 свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, страховий поліс та ключі, проти чого не заперечує сам ОСОБА_6 . Відтак, останній на відповідній правовій основі володів означеним автобусом і повинен нести цивільно-правову відповідальність перед потерпілим ОСОБА_9 .

Такий висновок суду узгоджується із позицією п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. »Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести суду та надати докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Суду не надано доказів , що ПП» Транс-Спорт» станом на 20.02.2014р.володіло на законній підставі автобусом марки SNAOLIN SLG, р.н. НОМЕР_1 а також , що обвинувачений ОСОБА_16 перебував у трудових чи інших договірних відносинах з вказаним підприємством чи з ФОП ОСОБА_17 ..

Із довідки Старосамбірського районного центру зайнятості від 16.12.2014р. вбачається, що з 1.12.2013р. по 17.02.2014р. ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_18 .

Дані станом на 20.02.2014р. щодо офіційного місця праці ОСОБА_6 ,в т.ч. з ПП`Трас-спорт», ФОП ОСОБА_10 відсутні.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7047938 цивільно-правова відповідальність власника / володільця транспортного засобу автобуса марки SNAOLIN SLG ,р.н. НОМЕР_1 станом на 20.02.2014р. була застрахована в ПРАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Правові відносини в сфері страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються нормами ЦК України Законом України «Про страхування» та Законом України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які визначають порядок отримання потерпілими особами страхового відшкодування.

Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону України Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на час укладення даного договору, для отримання страхового відшкодування особа,яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Як встановив суд,сторони договору страхування, потерпілий не звертались до ПрАТ» УПСК» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та не подавали заяви про страхове відшкодування, що не заперечили в судовому засіданні.

Таким чином, завдану потерпілому ОСОБА_9 майнову та моральну шкоду слід стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Щодо розміру шкоди, то така визначається , виходячи із наступного.

До матеріальної шкоди, яка підтверджується доказами слід віднести вартість комплексу для ендопротизування в сумі 12 260,00 грн.; вартість двох пар милиць- 236,00грн. та 300,00 грн.; вартість медикаментів які використовувались на лікування потерпілого і були придбані за власний кошт в період стаціонарного лікування у 2-му травматологічному відділенні КМКЛШМД з 20.02.14р. по 21.03.14р./а.с.148/ в розмірі 8 456.12 грн. / копії товарних чеків/ .Всього 21.300,00 грн.

Суд не знаходить підстав для відшкодування витрат на посилене харчування, втрати заробітку у зв`язку із неможливістю потерпілого виконувати зобов`язання перед видавництвом »Сполом», оскільки такі належними доказами не стверджуються.

Також немає підстав для покладення на ОСОБА_6 майнової відповідальності щодо майнових витрат на проведення кардіологічної операції, оскільки як вбачається із висновку комісійної судово-медичної експертизи №78 від 11.06.2015р., проведеної КЗ ЛОР ЛОБСМЕ- немає об`єктивних медичних даних,які б свідчили, що ускладнення у перебігу хронічних хвороб серцево-судинної системи у ОСОБА_8 являються наслідками перенесеного перелому лівого стегна.

Суду не надано доказів щодо витрат ОСОБА_9 на правову допомогу.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то така з огляду на обставини справи, понесену потерпілим травму, фізичну біль та душевні страждання слід визначити у розмірі 15 000,00 грн.При цьому суд виходить із принципу розумності та справедливості; майнового стану обвинуваченого,який не працює, наявність доходів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373-376 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян / 5 100,00 грн./ ,з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави 1315,62 коп. витрат на залучення експертів при проведенні судо-технічних експертиз.

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 21 300 ,00 грн. майнової шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .