25 грудня 2015 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,розглянувши клопотання слідчого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУДФС в Одеській області ОСОБА_2 , про проведення документальної і фактичної перевірки,-
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що не встановлені особи під час митного оформлення імпорту вантажів порушують митні правила зокрема шляхом приховування товарів від митного контролю та використання підроблених документів з метою заниження митної вартості імпортних товарів та подальшого ухилення від сплати податків. Імпортовані товари транспортуються у морських контейнерах, митний огляд яких здійснюють співробітники митниці ГУ ДФС в Одеській області. Також мають місце випадки переховування посадовими особами ряду підприємств від митного огляду товарів, вартість яких значно перевищує задекларовані, в глибині контейнерів, упакувань, або під виглядом інших товарів зі схожою товарною номенклатурою згідно УКТ ЗЕД, але меншою ставкою мита та вартістю, що призводить до заниження митних платежів та ПДВ.
Зокрема встановлено, що відповідно до електронної бази даних Південної митниці ДФС «Інспектор-2006», за період 21.02.2014 15.12.2015 ТОВ «ІПГ МАЙСТЕР» імпортувало товарів через Одеську митницю ДФС загальною митною вартістю 100 412 884 грн. Також, відповідно до електронного реєстру податкових накладних, протягом періоду 09.01.2014 15.12.2015 ТОВ «ІПГ МАЙСТЕР» придбало товарів та послуг загальною вартістю 250 502 251 грн з ПДВ.
Разом з цим, відповідно до електронного реєстру податкових накладних, за період 08.01.2014 17.12.2015 ТОВ «ІПГ МАЙСТЕР» реалізувало в адресу покупців товарів на загальну суму 318 145 072 грн.
Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до висновку, що потрібно відмовити у розгляді клопотання з наступних підстав.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з ти, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування належної правової процедури означає сурове додержання встановленого кримінальним процесуальним законом порядку досудового розслідування та судового провадження.
Згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.
Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, слідчий суддя, суд вирішує лише ті питання, що :
1.Винесені на їх розгляд сторонами кримінального провадження;
2.Віднесені до їх повноважень КПК України.
Так, безпідставно пославшись в клопотанні на ст. 93 КПК України, органи досудового слідства обґрунтували свої вимоги необхідністю збирання доказів у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією - ч.3 ст. 212 КК України.
Зазначена норма передбачає збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, установ та організацій висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок. Право призначення таких перевірок та ревізій цією статтею не передбачено.
Діючий КПК України обмежує процесуальний статус сторони обвинувачення виключно процесуальними діями. Так ч.2 ст.93 КПК України передбачає, що обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок та проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.
Відповідно до п.п. 78.1.11 ст. 78 Податкового Кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у провадженні.
В той же час, положення КПК України не містять безпосередньої норми, яка б передбачала можливість звернення досудового розслідування з таким клопотанням та компетенцію слідчого судді щодо вирішення питання про надання дозволу на проведення такої перевірки, оскільки в ст. 131 КПК України не передбачено такого заходу кримінального провадження.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є:
1)виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід;
2)накладення грошового стягнення;
3)тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом;
4)відсторонення від посади;
5)тимчасовий доступ до речей і документів;
6)тимчасове вилучення майна;
Не регламентований чинним КПК України також і порядок розгляду таких клопотань слідчого або прокурора, обсяг доказування при розгляді такого клопотання, критерії, за якими слідчий суддя повинен визначати достатність підстав для надання дозволу на проведення такої перевірки.
Натомість, діючими положеннями п.п. 78.1.11 ст. 78 Податкового Кодексу України передбачена можливість призначення позапланової перевірки шляхом винесення постанови слідчого, що співвідноситься з положеннями ст.ст. 1, 2, 7, 8, 9, 22, 26, 40, 91, 92, 93 КПК України.
Статтею 40 КПК України визначений обсяг повноважень слідчого, який носить невичерпний характер, оскільки слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, про що зазначено в ч.5 ст. 40 КПК України.
Згідно вимог ст.9 КПК України, закони та інші нормативно - правові акти Україні, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватись закон, який суперечить Кодексу.
Виходячи з вищевикладеного, чинним КПК України не передбачено можливості звернення до слідчого судді з клопотання про призначення позапланової виїзної перевірки.
На підставі вищенаведеного, зважаючи на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам діючого кримінального процесуального законодавства України, вважаю необхідним у розгляді клопотання слідчого відмовити.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 8, 9, 22, 26, 40, 91, 92, 93 КПК України, слідчий суддя, -
Відмовити у розгляді клопотання старшого з ОВС першого відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ГУДФС в Одеській області ОСОБА_2 про проведення документальної і фактичної перевірки з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

25.12.2015