Справа № 462/3847/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/769/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Львів Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000188, від 05 травня 2015 року, з участю:

прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_9

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 16 серпня 2015 року,

встановила:
цим вироком,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стрий, Львівської області, раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2014 року за ч.2 ст.185 КК України на два роки обмеження волі з застосуванням положень ст.75 КК України, з встановленням іспитового терміну один рік, без постійного місця проживання, останнє місце реєстрації АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до визначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2014 року та остаточно призначено покарання чотири роки один місяць позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування шкоди 1300 грн.

Початок терміну відбування покарання рахується з 21 травня 2015 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний тримання під вартою.

ОСОБА_6 визнано винним в тому, що 04 травня 2015 року, близько 15 год. 30 хв., перебуваючи на алеї біля Приміського залізничного вокзалу ДГТО «Львівська залізниця», що по вул.Чернівецькій у м.Львові, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повторно, відкрито, (шляхом ривка) заволодів нотатником ОСОБА_8 у якому знаходились грошові кошти в сумі 1300 гривень, заподіявши потерпілому збитків на вказану суму.
На даний вирок захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити такий, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі визначеної санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Не оспорюючи фактичні обставини справи та враховуючи те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, добровільно та правдиво давав пояснення з приводу обставин справи вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання є незаконним.

Із вироку суду вбачається, що обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст.67 КК України судом не встановлено, тому з врахуванням особи обвинуваченого та зібраних у кримінальному провадженні характеризуючих даних про нього є можливим та доцільним призначити ОСОБА_6 покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення із застосуванням ст.69 КК України.

Пом`якшуючими обставинами, які необхідно врахувати при постановленні рішення у справі, є щире каяття у вчиненому, дача правдивих та послідовних показів, активне сприяння у розкритті злочину.

Крім цього на час вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 перебував у дуже важкому матеріальному становищі. Тривалий час проживав з дідусем та бабусею, оскільки батька в нього немає, а мати довгий час зловживає алкогольними напоями. Неодноразово робив спроби влаштуватись на роботу, однак йому постійно відмовляли через брак будь-якого досвіду праці. Усі ці обставини в сукупності, призвели до того, що ОСОБА_6 опинився на вокзалі у м.Львові, де й проживав останні декілька місяців, заробляючи собі на їжу разовими заробітками, однак суд їх до уваги не прийняв.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 і виступи захисника ОСОБА_9 на підтримання вимог апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 про безпідставність такої та залишення без зміни вироку суду, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України, не оспорюється.

Покарання ОСОБА_6 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даним про його особу, який під час звільнення від відбування покарання, протягом іспитового строку, повторно, вчинив умисний, тяжкий злочин.

Покликання в апеляційній скарзі, як на підставу для зміни вироку в частині покарання на обставини, які пом`якшують покарання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі вже були враховані судом першої інстанції. Що ж до не врахування такої обставини, як вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, яка пом`якшує покарання, на що покликається захисник, колегія суддів, як і суд першої інстанції, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_6 , вважає, що така не може бути врахована при призначенні йому покарання.

Таким чином призначене ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , про що порушується питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, а тому скарга до задоволення не підлягає.

Разом з тим колегія суддів вважає за необхідне, в порядку ст.404 КПК України, виключити з мотивувальної частини вироку на аркуші 36, першого абзацу, слова «Відповідно до обвинувального акту, що надійшов до суду», як такі, що є зайвими при формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 без задоволення.

На підставі ст.404 КПК України, виключити з мотивувальної частини вироку, першого абзацу, слова «Відповідно до обвинувального акту, що надійшов до суду».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4