Єдиний унікальний номер 227/5703/15-к
Номер провадження 11-кп/775/178/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Донецької області в місті Артемівську апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000342, внесеному в ЄРДР від 30 травня 2015 року на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

За вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Успєшне Рильського району Курської області РФ, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого черговим слюсарем на Авдіївському коксохімічному заводі, не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 736,56 гривень. Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у липні 2014 року, точний час досудовим слідством не встановлений, знаходячись біля зупинки «Симафор» по вулиці Воробйова в місті Авдіївка Донецької області, умисно, переслідуючи мету носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, взяв лежачий на землі автомат Калашникова АКМ та два магазина до нього з патронами, які помістив в пакет та переніс до місця свого проживання в будинок АДРЕСА_2 , де став зберігати між дровами під несучою стіною господарської будівлі.

29 травня 2015 року у період часу з 14 години 15 хвилин до 15 години 30 хвилин в ході огляду господарської будівлі ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками міліції між дровами, під несучою стіною господарської будівлі, було виявлено та вилучено нарізну бойову вогнепальну зброю 7,62-мм автомат Калашникова АКМ серії № НОМЕР_1 , виготовлений промисловим способом та придатний для стрільби, дві складові частини (магазини) до автоматів системи Калашникова калібру 5,45х39мм, промислового виготовлення та боєприпаси проміжні патрони калібру 7,62х39мм до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62мм у кількості 60 штук, які виготовлені промисловим (заводським) способом, придатні до пострілів, які ОСОБА_6 умисно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведенність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції невірно застосував норми кримінального закону та допустив невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, чим порушив вимоги ст.65 КК України та п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме не прийняв до уваги той факт, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, який становить підвищену небезпеку для суспільства, особливо з огляду на суспільно-політичну ситуацію, яка склалася в регіоні.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 263 КК України у апеляційній скарзі не оспорююється.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 75 КК України суд при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, може прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. При цьому суду слід враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції в достатній мірі врахував характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, працює, позитивно характеризується, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого і активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також можливість досягнення мети покарання без ізоляції від суспільства, а саме можливість обвинуваченого виправитися без реального відбуття покарання.

Призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 у межах пред`явленого обвинувачення відповідає вимогам ст. 65 КК України, вчиненому й особі засудженого, а рішення про звільнення від його відбування відповідає вимогам ст. 75 КК України.

При цьому колегія суддів враховує також фактичні обставини справи, а саме те, обвинувачений ОСОБА_6 проживає у місті і працює на підприємстві, які знаходяться під постійними обстрілами учасників терористичної організації, через обстріли яких він та його родина втратила своє житло.

Не дивлячись на це, з наданих характеристик вбачається, що ОСОБА_6 залишається порядною людиною, за місцем проживання характеризується позитивно, стосунків з особами, що ведуть інтісуспільний спосіб життя не підтримує, довготривалий час працює на підприємстві, де його вважають добросовісною, порядною людиною, яка користується повагою та авторитетом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що не дивлячись на важку соціально-політичну ситуацію за місцем проживання обвинуваченого та тяжкість вчиненого ним злочину, органом досудового слідства навіть не ставилося питання про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу і він не намагався уникнути від покарання.

Крім того, як видно з технічного запису судового засідання від 12 листопада 2015 року прокурор у судових дебатах просив суд застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання та покласти на нього обов*язки, передбачені ст.76 КК України.

Наведені дані в їх сукупності, а також позиція прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції, переконують колегію суддів в тому, що обвинувачений може бути виправлений без реального відбуття призначеного покарання, що дає підстави для застосування до ОСОБА_6 ст.75 КК України.

При цьому, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, колегія суддів враховує, що призначене покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню обвинуваченого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами, інакше, в разі призначення невідповідних, невиправдано м`яких чи надто суворих покарань, мети покарання буде важко досягти.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо неможливості виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання з випробуванням, з посиланням на суспільно-політичну ситуацію в регіоні, не є достатніми для визнання неправомірним застосування ст. 75 КК України.

Інших переконливих доводів про необхідність скасування судового рішення, або даних, які б свідчили, що у справі стосовно ОСОБА_6 неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону, в апеляційній скарзі прокурора не наведено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення особі обвинуваченого внаслідок м*якості, як про це поставлене питання у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_8 залишити бе задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: