н/п 1-кп/640/716/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
уродженця Харківської обл. с. Ватутіно,
українця, громадянина України, з
професійно-технічною освітою,
призваного на військову службу за контрактом 11 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдата, номер обслуги 1 орудійного розрахунку 1 вогневого взводу 1 артилерійської батареї артилерійського дивізіону, військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
за ч.3 ст. 407 КК України, -
встановив:
Солдат ОСОБА_4 призваний на військову службу за контрактом та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 108 від 11 квітня 2014 року солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 1 орудійного розрахунку 1 вогневого взводу 1 артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 14 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм законодавства України 1 грудня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та не з`явився до військової частини НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 1 грудня 2014 року, в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та до 5 січня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 9, 14 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, 1 грудня 2014 року не з`явився до військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та до 5 січня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, визнав повністю, щиро розкаявся, заявив клопотання про слухання справи на підставі вимог ч.3 ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву, у якій зазначив, що обвинувачення йому зрозуміло, процесуальні наслідки визнання свої вини та слухання справи у такому порядку, йому відомі.
З урахуванням клопотання обвинуваченого та думки прокурора, який не заперечував проти слухання справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд з`ясував та впевнився, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, що їхня позиція добровільна та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, виклав фактичні обставини вчинення злочину відповідно до змісту обвинувального акту, пояснив, що не з`явився вчасно до військової частини понад 1 місяц і чотири дні, так як хотів уникнути служби. При цьому він не повідомив жодним чином командира частини про будь-які причини таких дій.
Суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання суд в сукупності оцінив обставини справи, механізм вчинення злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, посткримінальну поведінку обвинуваченого, який самостійно повернувся у військову частину, що у своєї сукупності значно зменшує суспільну небезпеку кримінального правопорушення та його наслідки, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, відповідно до ст..ст. 75, 76 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-375, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі положень ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі положень ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виправної системи; повідомляти органи кримінально-виправної системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1