Гайворонський районний суд Кіровоградської області
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2010 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Поліщук В.В.,

при секретарі - Лозовій І.О.,

з участю прокурора - Фречки В.В.,

потерпілої ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гайвороні справу про обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружена, приватний підприємець, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, не судима

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 вчинила грубе порушення законодавства про працю, яке виразилось в тому, що не уклала трудового договору з найманим працівником, не оформила трудової книжки та не забезпечила соціальні гарантії найманого працівника.

Злочин скоєно за слідуючих обставин.

ОСОБА_2, будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими обов'язками щодо прийняття та звільнення працівників та займаючись підприємницькою діяльністю в Гайворонському районі Кіровоградської області, в період часу з жовтня 2009 року по травень 2010 року, грубо порушила вимоги трудового законодавства, відносно найманого працівника.

17 листопада 2002 року Гайворонською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, було зареєстровано ОСОБА_2, як фізичну особу-підприємця та отримано нею свідоцтво про державну реєстрацію.

Основним видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є роздрібна торгівля.

Так, ОСОБА_2 здійснюючи торговельну діяльність у магазині «Світлана», який розташований по вул. Зимоліна 1, у с. Долинівка Гайворонського району систематично грубо порушувала вимоги трудового законодавства.

В порушення ст.ст. 21, п. 6 ч. 1 ст. 24, ст.ст. 24-1 та 48 КЗпП України, ОСОБА_2, протягом вищевказаного часу, використовувала найману працю одного робітника, а саме ОСОБА_1, без оформлення з нею трудових відносин шляхом укладення в письмовій формі трудового договору та його реєстрації у Гайворонському районному центрі зайнятості, також не включення відомостей про її трудовий стаж у трудовій книжці.

Також, ОСОБА_2 всупереч вимог ст.ст. 95, 96 та 115 КЗпП України, ст.ст. 24, 33 Закону України «Про оплату праці» виплату заробітної плати здійснювала без підтвердження про її отримання, нижче встановленого державою мінімального розміру, не здійснюючи її індексацію та не виплачуючи два рази на місяць. Окрім цього, оплату роботи у святкові і неробочі дні та у нічний час відповідно до ст.ст. 107 та 108 КЗпП України не здійснювала, чим порушила права робітника на отримання ним суми заробітної плати у встановленому законодавством розмірі.

Внаслідок не оформлення трудових відносин з найманим працівником ОСОБА_1,

фізичною особою-підпрьємцем ОСОБА_2 не здійснювалось утримання податку з доходу фізичної особи передбаченого Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» та не здійснювалось відрахування коштів на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та пенсійне забезпечення відповідно вимог ст.ст. 253-256 КЗпП України та Законів України «Про загальнодержавне пенсійне страхування», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням похованням».

Вказані дії є порушенням конституційного права особи на отримання заробітної плати, не нижчої від визначеної законом та права на соціальний захист, що включає право на забезпечення її у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, які закріплені у ст. 43 та 46 Конституції України.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_2 визнала себе винною і пояснила, що вона являється приватним підприємцем та займається діяльністю пов'язаною з торгівлею продуктами харчування у магазині «Світлана», що в с. Долинівка. З жовтня 2009 року в неї в магазині працює продавцем ОСОБА_1 Заробітну плату вона їй виплачує, але офіційно трудового договору з нею не укладала та запису в її трудовій книжці не робила, внески до фондів за неї не сплачувались.

Згідно вимог ст. 299 ч. З КПК України суд в оцінку інших доказів не вникав, оскільки ніхто з учасників процесу не оспорював фактичних обставин справи.

Враховуючи викладене суд вважає, що дії підсудної ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 172 КК України як грубе порушення законодавства про працю, яке виразилось в не укладенні трудового договору з найманим працівником, в не оформленні трудової книжки та не забезпеченні соціальних гарантій.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_2 вчинила злочин невеликої тяжкості і вперше.

Характеризується позитивно.

Щиро розкаялась в скоєному, що суд визнає за обставину, що пом'якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З урахуванням викладеного покарання повинно бути у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України і призначити штраф 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 гривень).

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд з постійного місця проживання відмінити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Гайворонський районний суд.

Суддя В.В.Поліщук