Справа № 1-333/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2013 року м.Рівне

Рівненський міський суд

в складі головуючого судді Ореховської К.Е.

при секретарі - Шкіндер І.М.

з участю прокурора - Костюка О.

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого адвоката ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

підсудного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацюючого, одруженого, пенсіонер МВС, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого.

в скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в:

2 березня 2010 року, біля 12 години, ОСОБА_4, керуючи автомобілем ОСОБА_5 Фе, н.з. ВК 78-77 АН, знаходячись на дорозі, що проходить поблизу приміщення №11в, що по вул. Сірка у м. Рівне, умисно здійснив наїзд автомобілем на ОСОБА_1, після чого протягнув його на капоті автомобіля ще приблизно від 3,5м до 5м, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді розриву внутрішньо-бокової звязки та розриву передньої зхрещеної звязки, ускладненої гемартрозом правого колінного суглобу, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 328/Е-895, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоровя, а також садно та крововилив на лівій гомілці, два крововиливи на внутрішній поверхні середньої третини лівого передпліччя та по одному крововиливу на внутрішній поверхні середньої та нижньої третин правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що 02.03.2010 року він знаходився по вул. Сірка, 11 в м.Рівне, оскільки він здавали з дружиною обєкт під охорону. Після передачі обєкту під охорону, він разом з дружиною та ОСОБА_6 сіли в належний йому автомобіль ОСОБА_5 Фе та почали рухатися вверх по вул. Сірка в напрямку вул. Гагаріна на першій передачі, зі швидкістю 5-7 км/год. Проїхавши 15-20 м. він помітив як йому назустріч по проїжджій частині йде ОСОБА_1 Коли ОСОБА_1 наблизився до автомобіля він зупинив автомобіль. ОСОБА_1 підійшовши до автомобіля наніс ліктем правої руки удар по капоту автомобіля. Він вийшов з автомобіля почав розмовляти з ОСОБА_1 Після розмови ОСОБА_1 наніс удар правою ногою по колесу автомобіля та відійшов в сторону. Після цього він сів в автомобіль та поїхав. Наїзду на потерпілого не здійснював. Вважає, що ОСОБА_1 звернувся в міліції через конфлікт, який виник в них із-за обєкту по вул. Сірка, 11. Припускає, що тілесні ушкодження на правому колінному суглобі потерпілого є наслідком раніше отриманої травми. Просить його виправдати.

Не зважаючи на невизнання своєї вини підсудним ОСОБА_4 , його вина у вчиненому злочині підтверджується сукупністю зібраних у справі та досліджених і перевірених судом доказів.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 суду показав що дружину підсудного ОСОБА_7 він знає з червня 2008 року. Їх поєднували ділові відносини. ОСОБА_4 знає з того самого часу. До моменту заподіяння ОСОБА_4 його тілесних ушкоджень у з них були нормальні відносини. До 2 березня 2010 року у ОСОБА_7 існували перед ним боргові зобовязання. 2 березня 2010 року, біля 10 години 30 хвилин нього зателефонував на мобільний телефон його водій ОСОБА_8 і повідомив, що на обєкті, який знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Сірка, 11б, приїхала замовниця будівництва ОСОБА_7, з якою у нього існувала усна домовленість про проведення реконструкції та будівництва даного обєкту, разом з незнайомими людьми та закрила людей, які там працювали. Він відразу туди поїхав та підійшов до воріт, коли зрозумів ,що ворота закриті,а його на територію не пускають виліз на бетонну огорожу, перекинувши праву ногу на іншу сторону. Після цього перекинув через огорожу ліву ногу і, тримаючись руками за верх огорожі, спустився на землю, а саме на бетонну опору. При цьому з огорожі він не стрибав. Під час словесного конфлікту його виштовхнули за межі території і він, зрозумівши, що немає сенсу щось доказувати, вийшов на вулицю. Коли вийшов на вулицю, то помітив на вулиці ОСОБА_4 Пізніше ОСОБА_4 сів у свій автомобіль Хюндай-Санта Фе Через деякий час з воріт вийшли будівельники, які працювали на обєкті. Йому хтось зателефонував на мобільний телефон і він, увімкнувши телефон і розмовляючи по ньому, пішов від мікроавтобуса. Коли він розмовляв по телефону то по сторонам проїжджої частини не дивився і не бачив, чи рухається якийсь автомобіль по даній вулиці. Раптом різко відчув біль в області колін. Піднявши голову він побачив автомобіль, який його тягне. По інерції він впав на капот та хватався за дуги автомобіля, щоб звільнитись, однак зробити цього не міг, оскільки ОСОБА_4 продовжував рухатись на автомобілі . Він протягнув його декілька метрів і зупинився. Тоді він відійшов вбік на одній нозі, кульгаючи, а ОСОБА_4, не виходячи з автомобіля, поїхав далі. Підійшовши до свого автомобіля помітив, як ОСОБА_4 повернувся заднім ходом до автомобіля і вийшовши з автомобіля, запитав, що він йому зробив з автомобілем та пригрозив, що Тебе ще каток передавить. Після цього підсудний сів в автомобіль і поїхав, а він сів в автомобіль і відразу поїхав в ЦМЛ м. Рівне та відразу госпіталізований. Удар автомобілем відбувся в область правого коліна. А потім, під час волочіння удар прийшовся і на ліве коліно. В 2007 року у нього була прооперована бокова звязка правої ноги в звязку з травмою, однак після операції в 2007 році він повність видужав і відновив функції ноги. Після вказаної операції і до моменту наїзду у нього ніяких проблем з ногою не було. А враховуючи,що після вказаної події він переніс вже три операції просить покарати підсудного як найсуворіше, а його цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Підстав недовіряти вищенаведеним показанням потерпілого ОСОБА_1 у суду немає, оскільки вони повністю узгоджуються з іншими дослідженими в ході судового засідання доказами.

Так, допитаний в ході судового засідання свідок ОСОБА_9 суду показав, що 02 березня 2010 року він за проханням ОСОБА_1 приїхав на обєкті, який знаходиться за адресою м. Рівне, вул. Сірка, 11б, щоб забрати робочих. Відїжаючи від обєкту робочі сказали, щоб він глянув, що відбувається. Тоді він побачив, що перед його автомобілем, на дорозі назустріч стояв автомобіль Хюндай, за кермом якого знаходився ОСОБА_4. З переду, на сидінні пасажира сиділа його дружина ОСОБА_10. З-заду також сидів чоловік. Він побачив момент, коли ОСОБА_1, кульгаючи на праву ногу, відходив від капоту даного автомобіля вправо, якщо дивитись на даний автомобіль. Самого удару він не бачив. Коли ОСОБА_1 відійшов, то говорив, що той зробив йому з ногою. Автомобіль після цього продовжив рух. Однак потім зупинився, і заднім ходом підїхав на це саме місце. З автомобіля вийшов ОСОБА_11 і між ними відбувалсь якась розмова. ОСОБА_4 подивився на капот свого автомобіля, а потім сів в салон і вони поїхали з місця події. Також поїхали інші автомобілі крім охорони. ОСОБА_1 сказав, щоб вони їхали, а він їде в лікарню і потім зателефонує.

Допитаний в ході судового розгляду свідок ОСОБА_12, суду показав,що він підробляє на будівництві в бригаді, якою керує ОСОБА_1 2 березня 2010 року з ранку вони зазвичай почали будівельні роботи на вказаному обєкті. Між ОСОБА_1та ОСОБА_7 виник конфлікт з приводу даного будівництва. Після конфлікту ОСОБА_1 підійшов до бусу і стояв між своїм автомобілем Мазда та їх мікроавтобусом на дорозі. Автомобіль Хюндай, рушив з місця та проїхавши вперед розвернувся і рухався в їх напрямку на невеликій швидкості. Хто сідав в даний автомобіль він не бачив, однак в момент наїзду за кермом сидів чоловік ОСОБА_7, а на передньому сидінні водія сиділа сама ОСОБА_7 Коли автомобіль наближався до них, то ОСОБА_1, розмовляючи по телефону, повільно вийшов на дорогу. Він відразу не помітив даний автомобіль, оскільки не дивився в той бік. Коли автомобіль був на відстані 1-2 метрів від нього, то ОСОБА_1 його помітив і обернувся до нього обличчям. Автомобіль спробу зупинитись не робив, хоча мав можливість затормозити, оскільки ніщо не закривало водієві огляду. В наслідок цього автомобіль переднім бампером вдарив ОСОБА_1 по ногам. Від даного удару ноги опинились під автомобілем, а сам корпус ОСОБА_1 впав на капот. Автомобіль протягнув на капоті ОСОБА_1 біля 1-1,5 метра і зупинився. ОСОБА_1 крикнув на водія куди він їде. З автомобіля ніхто не виходив. Коли ОСОБА_1 відійшов вбік, кульгаючи на праву ногу, то автомобіль поїхав далі. Проїхавши декілька десятків метрів автомобіль повернувся заднім ходом на місце, де вдарив ОСОБА_1 і з-за керма вийшов ОСОБА_4Він звернувся до ОСОБА_1 і запитав, що він зробив йому з автомобілем. Між ними відбуваль ще якась словесна суперечка. ОСОБА_1 сказав водієві, що він його вдарив по ногам. В кінці водій сказав ОСОБА_1, щоб той дивився, бо його ще каток переїде. Після цього водій повернувся до автомобіля і поїхав у невідомому напрямку.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14ОСОБА_15, ОСОБА_16 надали суду аналогічні покази.

Відповідно до оголошеного та дослідженого ( а.с. 95-98 т.1) висновку судово-медичної експертизи № 328 Е-895 від 17.06.2010 року вбачається, що у потерпілого виявлені пошкодження зв'язок правого колінного суглобу у вигляді розриву внутрішньо-бокової звязки та розриву передньої зхрещеної звязки, ускладнені гемартрозом правого колінного суглобу, а також садно та крововилив на лівій гомілці, два крововиливи на внутрішній поверхні середньої третини лівого передпліччя та по одному крововиливу на внутрішній поверхні середньої та нижньої третини правого передпліччя.

Вказані тілесні ушкодження могли утворитися 02.03.2010 року.

Тілесні ушкодження в ділянці правого колінного суглобу згідно з п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6 відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довго тривалості розладу здоровя.

Відповідно до п.12 висновку експертизи, отримана раніше ОСОБА_1 травма ноги, а саме розрив медіальної колатеральної (внутрішньо-бокової) звязки правого колінного суглоба, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні Рівненської ЦМЛ з 06 по 20 лютого 2007 року, на ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ним 02 березня 2010 року ніяким чином не вплинула,так як орієнтовані строки загоєння такого ушкодження та відновлення функцій звязок становлять 8-10 місяців.

Судово-медичні дані, встановлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_1, в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень не суперечать показам потерпілого. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії виступаючих частин автомобіля на різні ділянки тіла потерпілого з точками прикладання травмуючої сили не менше чотирьох.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_17 суду пояснив, що довго тривалість розладу здоровя понад 21 день не залежить від кількості днів проведених в лікарні, а визначається із загального терміну необхідного для лікування певного виду ушкоджень, вказане зазначено в п.4.6. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6 , відповідно до якого судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканини і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою.

Показання експерта та даний ним висновок суд оцінює як достовірні, науково-обгрунтовані і такі, що спростовують показання ОСОБА_4, що він не причетний до наявних тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_1 та те, що виявлені в потерпілого тілесні ушкодження в ділянці правого колінного суглобу є травмою, яка отримана потерпілим в 2007 року, а тому не може враховуватись при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкодження.

З досліджених в ході судового засідання підсумків, які зазначені в висновку комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи № 102/227 ( а.с.105-116 т.1 ) вбачається, що морфологічні особливості, локалізація і характер тілесних ушкоджень на нижніх кінцівках ОСОБА_1 (правий колінний суглоб, та верхня третина правої гомілки) з урахуванням висоти розташування передніх конструктивних частин автомобіля ОСОБА_5 санта Фе н.з. ВК 78888 АН свідчить за можливість виникнення цих тілесних ушкоджень в результаті травмування вказаним автомобілем під час його руху з невеликою швидкістю. При цьому контактування з нижніми кінцівками потерпілого найбільш ймовірно відбулося виступаючими допереду частинами автомобіля на рівні ушкоджень номерний знак, бампер тощо. Після цього, враховуючи дію травмуючої сили нижче центру ваги тіла, могло мати місце незначне часткове закидання тіла на капот автомобіля, при якому відбулося контактування обома передпліччями потерпілого з капотом автомобіля.

Висновки експертизи № 102/227 обєктивно підтверджуються висновком № 3752 комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи по кримінальній справі № 1-333/11 від 29.01.2013 року, складеної 29.01.2013 року з якої вбачається , що виявлені на тілі ОСОБА_1 тілесні ушкодження, зокрема ушкодження на правому колінному суглобі є характерними для автотравми. Виходячи із розташування пошкоджень, виступаючих передніх частин та слідів на автомобілі марки ОСОБА_5 Фе, з урахуванням морфологічних особливостей, локалізації та характеру тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 не виключено, що наїзд на потерпілого міг відбутися вказаним автомобілем і при цьому від контакту нижньої кромки рамки під передній знак автомобіля, на якій утворилась тріщина пластмаси, на його тілі утворилось ушкодження правого колінного суглобу, з подальшим неповним закиданням тіла потерпілого на капот, про що свідчать сліди у вигляді зняття шару дорожнього бруду на пластмасовій декоративній накладці на передній кромці капота, що в подальшому призвело до контакту обох передпліч з поверхнею капота, на якому утворились сліди ковзання у вигляді смуг зняття шару дорожнього бруду, а на передпліччях крововиливи на внутрішніх поверхнях.( п.7.8.) Ушкодження у вигляді садна з крововиливом на зовнішній поверхні верхньої третини лівої гомілки потерпілого ОСОБА_1 могли утворитися як від контакту з виступаючими передніми частинами автомобіля ОСОБА_5 санта Фе в процесі неповного закидання його тіла на капот, так і при інших обставинах, не повязаних з наїздом автомобілем.(п.9)

Висновки цих експертиз мотивовані, науково обґрунтовані, узгоджуються з матеріалами кримінальної справи і сумнівів в їх правильності не викликає.

За таких обставин , суд вважає, що показання потерпілого ОСОБА_1 в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень автомобілем ОСОБА_5 Фе узгоджуються з висновками вказаних експертиз, а тому їх необхідно оцінювати як достовірні та правдиві.

До показання підсудного ОСОБА_4 про механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого слід відноситись критично, оскільки вони суперечать дослідженим в ході судового засідання висновкам.

Твердження підсудного ОСОБА_4, висновку транспортно-трасологічної експертизи № 89А від 14.04.2011р.та показів допитаних в судовому засіданні експертів ОСОБА_18, ОСОБА_19 щодо обставин виникнення у потерпілого ОСОБА_1 тілесних ушкоджень суд оцінює критично з наступних підстав.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно ст.67 КПК України (1960) висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці та оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й обєктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновків транспортно-трасологічної експертизи № 89А від 14.04.2011р. тілесні ушкодження, які виявлені у потерпілого ОСОБА_1 та висвітлені у комплексній судово-медичній експертизі №102/227, спричинені найбільш ймовірно не автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4, а могли бути спричинені або іншим транспортним засобом, виступаючі передні частини якого більш точно співпадають по висоті від опорної поверхні, або при інших обставинах. ( т.2 а.с.193-198).

Вирішуючи поставлені судом питання, експерти вийшли за межі наданої їм компетенції, що підтверджується дослідницькою частиною вказаної експертизи, де зазначено, що визначення механізму утворення тілесних ушкоджень виходить за межі експерта авто техніка.

Крім того, відповідно до висновків експерта № 89 а від 14.04.2011 року експерти співставляли тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_1 на лівій нозі з найбільш виступаючими передніми частинами автомобіля. При цьому експерти не врахували, що тілесні ушкодження на правій нозі.

Однак, оцінюючи надані в судовому засіданні покази потерпілого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_12, ОСОБА_20, ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16 в момент контактування автомобіля з ОСОБА_1, він був обернений до автомобіля правим боком. Вказані показання повністю узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 328/Е-895 від 17.062010 року, з якої вбачається, що в момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий був обернений правою передньо-боковою поверхнею тіла до напрямку руху травмуючи знарядь або в положенні близькому до цього.

Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду справи та підтверджується письмовими доказами, першопочаткове контактування автомобіля відбулося з правою ногою потерпілого ОСОБА_1

За таких обставин висновки транспортно-трасологічної експертизи № 89А від 14.04.2011р. є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінальної справи, а тому не можуть визнаватися належним та допустимим доказом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показав, що факт конфлікту 2 березня 2010 року на вул.Сірка між ОСОБА_7 та її чоловіком з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку був, однак наїзду на ОСОБА_1 він не бачив, бо поїхав з місця раніше.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 надали суду аналогічні покази.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7суду пояснила,що 2 березня 2010 року на вул.Сірка між нею та її чоловіком з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку відбувся конфлікт. Підтвердила покази підсудного, що 02.03.2010 року вони знаходились на вул. Сірка, 11 в м.Рівне, оскільки здавали обєкт під охорону. Після передачі обєкту під охорону, вони разом з чоловіком та свідком ОСОБА_6 сіли в автомобіль ОСОБА_5 Фе та почали рухатися вверх по вул. Сірка в напрямку вул. Гагаріна на першій передачі, зі швидкістю 5-7 км/год. Проїхавши 15-20 м. Ужинський, який був за кермом автомобіля помітив як йому назустріч по проїжджій частині йде ОСОБА_1 Коли ОСОБА_1 наблизився до автомобіля він зупинив автомобіль. ОСОБА_1 підійшовши до автомобіля наніс ліктем правої руки удар по капоту автомобіля. Її чоловік вийшов з автомобіля почав розмовляти з ОСОБА_1 Після розмови ОСОБА_1 наніс удар правою ногою по колесу автомобіля та відійшов в сторону. Після цього ОСОБА_4 сів в автомобіль та поїхав. Наїзду на потерпілого не здійснював.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 надав суду аналогічні покази.

Однак , суд вважає, що до показань свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_24, ОСОБА_7, ОСОБА_6, слід відноситись критично,оскільки свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_24 не були безпосередніми очевидцями події. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 знаходились в автомобілі, а тому не могли бачити моменту контактування автомобіля з потерпілим. Крім того, ОСОБА_7 є дружиною підсудного, а тому може сприяти уникненню ним кримінальної відповідальності

Крім того, вина підсудного у скоєнні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справи.

Фактичними даними, які встановлені протоколом відтворення обстановки та обставин події з потерпілим ОСОБА_1 від 04.06.2010 року, де під час проведення відтворення обстановки та обставин події було уточнено з проведенням відповідних замірювань, які потім були використані під час проведення експертиз, механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень. Дане відтворення обстановки та обставин події відбувалося з участю судово-медичного експерта ОСОБА_25, яка пізніше проводила судово-медичну експертизу та приймала участь у проведенні комплексної судово-медичної та автотехнічної експертиз. ( т.1 а.с.147-153).

Аналізуючи викладене ,суд розцінює невизнання ОСОБА_4 своєї вини у предявленому обвинувачені, як метод свого захисту і спробу помякшення покарання за скоєний ним злочини .

При оцінці зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, достовірності та допустимості суд вважає, що слідством вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження справи. Дана кримінальна справа судом розглянута в межах пред'явленого обвинувачення із ретельним дослідженням всіх доказів, як тих, що на думку сторони обвинувачення викривають підсудного, так і тих, що його виправдовують. Можливості добуття будь-яких додаткових доказів слідством та судом вичерпані.

Оцінюючи перевірені по справі і викладені в цьому вироку докази, в результаті їх всебічного, повного і обєктивного дослідження, суд приходить до висновку , що предявлені органом досудового слідства обвинувачення підсудному ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні .

На підставі вищенаведеного суд рахує встановленим, що 2 березня 2010 року, біля 12 години, ОСОБА_4, керуючи автомобілем ОСОБА_5 Фе, н.з. ВК 78-77 АН, знаходячись на дорозі, що проходить поблизу приміщення №11в, що по вул.Сірка у м. Рівне, умисно здійснив наїзд автомобілем на ОСОБА_1 внаслідок чого заподіяв середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоровя і ці його дії кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України які виразились у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

До обставин, які помякшують покарання, суд відносить вчинення злочину вперше, а також приймає до уваги, що підсудний за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ч.1 ст.1196 ЦК України фізична або юридична особа ,яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, в також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбанні ліків, стороннього догляду тощо.

Оцінюючи заявлений цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди суд приходить до висновку про часткове його задоволення.

Так, згідно наданих доказів потерпілим на його придбання ліків, продукти харчування , проведення лікування та інші витрати повязані з його лікуванням за період з 03 березня 2010 року по 02.08.2012 року витрачено 251885,91 гривень, що підтверджується належними та допустимими в справі доказами.

Зазначена в позовній заяві упущена вигода в сумі 7803 гривень , витрати на одяг в сумі 3325 грн. та зіпсований телефон в сумі 2000 грн. долученими до позовної заяви доказами не підтверджується.

Отже цивільний позов матеріального характеру підлягає до задоволення в сумі 251885,91 грн.

Завдана потерпілому моральна шкода підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Враховуючи характер та обсяги фізичних і душевних страждань потерпілого внаслідок спричинення йому тілесних ушкоджень те, що потерпілий отримав 2 групу інвалідності за загальним захворюванням, протягом тривалого часу продовжував хворіти та лікуватись ,у звязку з чим змінив нормальний лад свого життя , позов ОСОБА_1 про відшкодування 300 000 грн. моральної (немайнової) шкоди підлягають до часткового задоволення. Розмір задоволеної моральної шкоди в сумі 80000 гривень не буде завищеним та є достатньо обґрунтованим .

Судові витрати по справі відсутні.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.81 КПК України питання про речові докази вирішуються вироком,ухвалою чи постановою суду, при цьому: знаряддя злочину, що належать обвинуваченому, конфіскується.

Відповідно до оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль ОСОБА_5 Фе, н.з. ВК 78-77 АН належить ОСОБА_4Б.( а.с. 90), являється знаряддям злочину, а тому підлягає конфіскації

Оцінюючи зазначені обставини в сукупності, з урахуванням особи підсудного суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення підсудного ОСОБА_4 та попередження нових його злочинів призначення покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України ( 1960 р.), суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого слідуючи обовязки на період іспитового строку :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи;

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку залишити попередній підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 251885,91 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 80000 гривень.

Речові докази по справі : автомобіль ОСОБА_5 Фе, н.з. ВК 78-77 АН належить ОСОБА_4Б.( а.с. 90 т.1 ) конфіскувати в рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення ,а засудженим який утримуються під вартою, в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя Рівненського міського суду: Ореховська К.Е.