ЄУН № 337/5237/15-к
Кримінальне провадження № 1-кп/337/347/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Запоріжжі, громадянки України, освіта середня, розведеної, не працюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в :
30.06. 2015 року, приблизно о 22 годині 33 хвилини, ОСОБА_6 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «вул. Гудименко», розташованій біля будинку № 23 по вул..Задніпровській у м. Запоріжжі, на ґрунті раптово виниклих між ними неприязних відносин, маючи умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, дістала із своєї сумки складний ніж, та утримуючи його у своїй правій руці, нанесла один удар в область спини, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 , згідно з висновком експерта № 2940 від 27.07.2015 року поранення грудної клітини по задній її поверхні в проекції третього грудного хребця з пошкодженням остистого відростка Тh3 у вигляді поздовжньої лінії з переходом на дужку праворуч у ОСОБА_5 , які кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості безпечне для життя, але таке, що спричинило за собою тривалий розлад здоров`я.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнала повністю. Суду пояснила, що 29.06.2015 року між нею та потерпілою ОСОБА_7 виник конфлікт, у результаті якого ОСОБА_7 вдарила її каменем по голові. Наступного дня, коли у процесі розмови ОСОБА_7 сказала знайомим ОСОБА_8 , що вона б ще раз її вдарила, вона, знаходячись поряд, підійшла до ОСОБА_7 та вдарили її ножем, як їй показалося у плече. Чому скоїла такі дії, пояснити не може. Після цього вона пішла додому і вже там усвідомила те, що скоїла. Вона у період, коли потерпіла лікувалася, сплачувала вартість ліків, відвідувала її у лікарні та носила їжу, давала їй гроші. У скоєному розкаюється.
Крім повного визнання вини обвинуваченою, її вина у скоєнні вказаного кримінального правопорушення підтверджується доказами, добутими у ході судового розгляду справи:
-поясненнями потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні, яка пояснила, що за день до того, що сталося, у неї та ОСОБА_9 виник конфлікт, у результаті якого вона вдарила ОСОБА_10 . На наступний день вона зустріла подружжя ОСОБА_8 , з якими розмовляла. Про ОСОБА_9 мови не було. У цей час вона відчула удар, але куди саме, не змогла зрозуміти, бо у неї зразу відняло частину тулуба і вона впала. Хтось викликав швидку і її забрали. У той час поки вона лікувалась, обвинувачена купувала їй ліки, відвідувала її у лікарні, давали гроші. Просить не карати її суворо та не призначати покарання пов`язане з позбавленням свободи;
висновком експерта № 2490 від 16.07.2015 року, згідно якого поранення грудної клітини по задній її поверхні в проекції третього грудного хребця з пошкодженням остистого відростка Тh3 у вигляді поздовжньої лінії з переходом на дужку праворуч у ОСОБА_5 , кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості безпечне для життя, але таке, що спричинило за собою тривалий розлад здоров`я;
-висновком експерта № 2941 д, згідно якого ОСОБА_5 причинено не менше одного травматичного впливу;
-висновком експерта № 337 від 21.08.2015 року, згідно якого ніж, вилучений у ОСОБА_6 до холодної зброї не відноситься, виготовлений заводським способом по типу складних ножів загального побутового призначення;
-висновком експерта № 338 від 10.07.2015 року, згідно якого не виключається можливість спричинення пошкодження на куртці та футболці ОСОБА_5 клинком ножа, наданого на експертизу.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, тому інші докази по справі судом не досліджувалися.
Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання її винною.
Дії обвинуваченої ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу винної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, задовільно характеризується за місцем проживання, є матір`ю одиначкою та має на утримання неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймала всіх заходів щодо надання допомоги потерпілій у лікуванні, сплачувала за придбані ліки, щиро розкаялася у скоєному, а також думку потерпілої, яка просить призначити обвинуваченій покарання не пов`язане з позбавленням волі, тому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ст.. 122 ч.1 КК України та з застосуванням ст. 75 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст. ст.. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
Визнати винуватою ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити їй покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо вона протягом одного року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.
У період випробувального терміну, на підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 не виїздити за межі України на постійне місце проживання без повідомлення органів кримінально- виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили, залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Речові докази по справі: одяг ОСОБА_5 -повернути потерпілій ОСОБА_5 ; одяг ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 ; фрагменти листя, складний ніж, матеріал для можливої ДНК-експертизи; зразки крові та слини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області- знищити; лазерний диск з відеозаписами- залишити в матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1