Дата документу Справа № 331/462/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/462/15-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/909/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.303 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002947 від 07 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області капітана міліції ОСОБА_9 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002947 від 07 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та старшого слідчого зобов`язано повернути вилучене майно ОСОБА_10 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в наданих матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо повідомлення будь-якій особі про підозру, крім того, слідчим не доведено, що зазначене у клопотанні майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення або є предметом кримінального правопорушення, та не надано доказів належності вилученого майна саме потерпілому.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого про арешт майна у даному кримінальному провадженні. Потерпілий ОСОБА_8 вважає, що висновки слідчого судді, викладені в ухвалі, фактичним обставинами провадження не відповідають, оскільки в матеріалах провадження відсутні жодні докази того, що вилучене майно належить ОСОБА_10 . Апелянт також зазначає, що слідчий суддя, в порушення вимог ч.4 ст.172 КПК України, не дослідив протокол його допиту від 07 жовтня 2014 року, який має статус доказу у кримінальному провадженні, та взагалі не встановив власника і володільця тимчасово вилучених речей. Крім того, апелянт вказує на те, що він не брав участь у судовому засіданні під час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна. Копія оскаржуваної ухвали йому не вручалась та не направлялась. Про існування вказаного судового рішення йому стало відомо лише 12 листопада 2015 року від його представника адвоката ОСОБА_7 , яка в цей день ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження, серед яких міститься і вказана ухвала.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий ОСОБА_9 звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0002947 від 07 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У клопотанні зазначено, що в СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знаходиться вищевказане кримінальне провадження. Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з 2012 року по вересень 2014 року невстановлені особи таємно проникли до квартири АДРЕСА_1 , звідки викрали вироби із золота, що належать ОСОБА_8

20 січня 2015 року в Запорізькому регіональному відділенні АТ «ОТП Банк», розташованому за адресою: м.Запоріжжя, пр.Леніна, 66, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 грудня 2014 року здійснено тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до сейфу-дипозитарію № НОМЕР_1 , в якому було виявлено та вилучено предмети, які мають значення для досудового розслідування.

В обґрунтування клопотання також зазначено, що на теперішній час не встановлено походження речей, вилучених на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 грудня 2014 року про тимчасовий доступ до речей і документів з сейфу-дипозитарію № НОМЕР_1 ЗРВ АТ «ОТП Банк», у зв`язку з чим виникла необхідність у здійсненні перевірки, направленої на встановлення належності зазначеного майна та визнання й використання його в подальшому в якості речових доказів.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який погодився з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, та просив вказану скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - скасувати, перевіривши матеріали кримінального провадження та розглянувши доводи, викладені в

апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково з заступних підстав.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні №0002947 від 07 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Розгляд вказаного клопотання проведено без участі прокурора і без його належного повідомлення про такий розгляд, що на думку колегії суддів, не відповідає вимогам ст.172 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя вказав в оскаржуваній ухвалі, що в матеріалах провадження наявні дані, які дають підстави вважати, що ОСОБА_10 належить майно, яке вилучено в ході виконання ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 26 грудня 2014 року про тимчасовий доступ до документів і речей, а докази належності вказаного майна потерпілому відсутні.

Проте, в оскаржуваній ухвалі не зазначено, які саме матеріали досліджував слідчий суддя, тобто на підставі чого суддя дійшов вищевказаних висновків.

Окрім того, у розгляді клопотання, окрім слідчого, брали участь лише ОСОБА_10 та її адвокат.

Потерпілий ОСОБА_10 у вказаному розгляді участі не брав, про день і час судового засідання не повідомлявся, відповідно і не мав можливості подавати в суді будь-які докази, заяви, клопотання.

Викладене, на думку колегії суддів, свідчить про недотримання слідчим суддею при розгляді клопотання загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.22 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею при розгляді вищевказаного клопотання допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки клопотання слідчого про арешт майна розглянуто без участі прокурора і потерпілого та без їх належного повідомлення про вказаний розгляд, виходячи з положень ст.ст.412, 415 КПК України і керуючись загальними засадами кримінального провадження, закріпленими у ст.7 КПК України, скасовуючи вищевказану ухвалу, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд клопотання у суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, розглянути клопотання слідчого з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства і в залежності від встановленого прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.7, 407, 412,415, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 січня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області капітана міліції ОСОБА_9 про арешт майна по кримінальному провадженню №0002947, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4