Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 8 грудня 2015 року кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2015 року.

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 31 березня 2015 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за:

- ч. 1 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі;
- ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього певних обов`язків.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2015 року вирок місцевого суду, в частині звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, скасовано.

Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_5 засуджено за:

- ч. 1 ст. 190 КК України на 1 рік обмеження волі;
- ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

В іншій частині вирок залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 .

У касаційних скаргах, які є однаковими за своєю суттю та вимогами, засуджений та захисник просять вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий апеляційний розгляд. Вважають, що апеляційним судом не враховано конкретні обставини справи та в повному обсязі дані про особу засудженого, що, у сукупності, дає підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням.

У запереченнях на касаційні скарги потерпіла ОСОБА_8 просить залишити судове рішення без зміни, а касаційні скарги захисника та засудженого, без задоволення, як безпідставні.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він у квітні 2013 року маючи умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, використовуючи реквізити Інтернет - магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якого не мав ніякого відношення, розмістив у всесвітній мережі Інтернет на сайті «Prom.ua» оголошення про продаж ноутбука марки «Asus», який в дійсності не мав наміру реалізовувати. 8 квітня 2013 року ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_9 який вирішив замовити у нього вищевказаний ноутбук, у зв`язку з чим ОСОБА_5 повідомив йому про необхідність сплатити за купівлю ноутбука грошові кошти у розмірі 11760 грн., які необхідно перерахувати через систему «Приват-24» на номер його банківської картки. Після того як ОСОБА_9 перерахував грошові кошти у розмірі 11760 грн. за купівлю ноутбука ОСОБА_5 , наперед не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання, шляхом обману заволодів його грошовими коштами, якими розпорядився в подальшому на свій розсуд.
За аналогічних обставин та аналогічним способом, ОСОБА_5 вчинив ще ряд шахрайських дій, а саме: 7 червня 2013 року шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_8 в сумі 7430 грн., 10 січня 2014 року шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 5090 грн., 3 березня 2014 року, шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 в сумі 2650 грн., 25 квітня 2014 року шляхом обману заволодів грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 1480 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарг, засудженого та захисника, які підтримали касаційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи скарг, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винність засудженого у вчиненні злочинів, за обставин встановлених судом і викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених у судовому засіданні доказах, які отримали належну оцінку. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є законним та вмотивованим.

Дії засудженого за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України кваліфіковано правильно, що не оспорюється у касаційних скаргах.

Що ж стосується доводів касаційних скарг про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно вимог ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_5 та приймаючи рішення про необхідність скасування вироку місцевого суду в частині звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, апеляційний суд правильно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, спосіб вчинення злочинів, особу засудженого.

Одночасно судом було враховано й конкретні обставини справи, а також пом`якшуючі покарання обставини, в тому числі й ті на які є посилання у касаційних скаргах, а тому апеляційний суд правильно призначив покарання у мінімальних межах кримінального закону, за яким засуджено ОСОБА_5 .

Таким чином, апеляційний суд врахував усі пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу засудженого, що позитивно його характеризують і підтверджуються матеріалами провадження, в тому числі й ті, з якими засуджений та захисник пов`язують свої касаційні вимоги.

А тому, доводи касаційних скарг в цій частині, є непереконливими.

За таких обставин слід визнати, що призначене засудженому покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення й попередження нових злочинів, а підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначають засуджений та захисник у касаційних скаргах, не вбачається, як і не вбачається підстав для пом`якшення покарання чи звільнення від його відбування. Апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, яке він має відбувати реально, вимог статей 6567, 75 КК України не порушив.

З огляду на наведене касаційні скарги задоволенню не підлягають.
На думку колегії суддів, в процесі досудового розслідування та судового слідства по кримінальному провадженню істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість засудженого або правильність застосування кримінального закону не допущено.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3