ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа №201/1207/14-к
провадження 1кс/201/379/2014
У Х В А Л А

30 січня 2014 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого слідчого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участю:

Представника заявника адвоката ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Дніпропетровську скаргу ТОВ «Автомир-Транс» на бездіяльність слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , яка полягає у не поверненні майна, вилученого під час проведення обшуку,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Автомир-Транс» звернулось до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , яка полягає у не поверненні майна, вилученого під час проведення обшуку. В обґрунтування скарги представник заявника посилався на те, що під час проведення обшуку 16 січня 2014 року у приміщенні за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Матлахова, 2, було вилучено речі на які слідчим суддею не було прямо надано дозвіл на відшукання як тимчасово вилучене майно, оскільки на момент розгляду скарги ці речі повернуті скаржнику не були, а слідчий в свою чергу з клопотанням про арешт цих речей до суду не звертався, скаржник просив суд задовольнити скаргу та зобов`язати слідчого прокуратури їх повернути.

У судовому засіданні представник заявника доводи скарги підтримав, на її задоволенні наполягав, посилаючись на відсутність законних підстав для обмеження права заявника у користуванні вилученим майном.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся, проте з урахуванням встановлених спеціальних строків розгляду справ даної категорії та відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Суд, вислухавши думку представника заявника, а також дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14 січня 2014 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , який було проведено відповідно до наданого суду протоколу обшуку 16 січня 2014 року. Згідно переліку вказаному у протоколі під час проведення обшуку було вилучено ряд речей і документів.

Кримінальним процесуальним законом встановлено принцип недоторканості права власності. Статтею 16 КПК України, встановлено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження може бути здійснено виключно на підставі вмотивованого судового рішення.

Також, вказаною вище нормою закону, визначено можливість на підставах та в порядку передбачених КПК України вилучення майна без судового рішення.

Зазначена у ст. 16 КПК України можливість тимчасового вилучення майна без судового рішення, зокрема встановлена положеннями ст. 236 КПК України, тобто при проведенні обшуку.

Так, ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи… повинна, окрім іншого, містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук, що передбачено п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України.

Частиною 7 ст.236 КПК України встановлено, що при обшуку слідчий, прокурор має право… оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватись також під час обшуку.

За встановлених судом обставин, речі, щодо яких ставиться питання у скарзі, які були вилучені під час проведення обшуку 16 січня 2014 року, з огляду на відсутність їх у переліку, стосовно якого в ухвалі суду на проведення обшуку прямо надано дозвіл на відшукання, є тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України в сукупності з положеннями ч.5 ст.171 КПК України, встановлено порядок припинення тимчасового вилучення майна та зокрема визначено, що слідчий, прокурор мають заявити клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. Інакше вилучене майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Виходячи з обов`язку слідчого або прокурора звернутися до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в строк не пізніше наступного робочого дня з дня вилучення майна, враховуючи, що днем вилучення майна є день проведення обшуку, а саме 16 січня 2014 року, слідчий чи прокурор повинен був звернутися до суду 17 січня 2014 року.

Враховуючи те, що слідчий чи прокурор з клопотанням про арешт майна до суду не звертались, з аналізу встановлених судом даних в контексті з вказаними положеннями закону, суд вважає, що майно зазначене у скарзі повинно було бути повернуто особі у якої воно було вилучено.

Крім того, суд, вирішуючи питання про необхідність повернення майна власнику звертає увагу на наступне.

Частиною 1 ст. 170 КПК України надано визначення поняттю арешт майна. Так, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Оскільки скаржник не є у кримінальному провадженні підозрюваним, обвинувачуваним, або особою яка несе цивільну відповідальність за їх дії, на його майно у кримінальному провадженні не може бути накладено арешт.

Таким чином судом вбачається як факт необґрунтованого обмеження особи у праві власності на майно так і той факт, що навіть у випадку звернення органу досудового розслідування до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, арешт на нього не може бути накладено з підстав вказаних вище.

За таких обставин суд вважає, що слідчим у кримінальному провадженні, було допущено бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, а також у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником, чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням вищезазначеного, а також приймаючи до уваги те, що тимчасово вилучене майно на момент розгляду скарги в суді повернуто скаржнику не було, при наявності факту порушення строку встановленого кримінальним процесуальним законом для його арешту, або повернення, суд враховуючи необхідність забезпечення дотримання органом досудового розслідування прав та свобод володільця тимчасово вилученого майна, вважає, що оскільки питання стосовно арешту вилученого майна, щодо якого судом не надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, слідчим та прокурором порушене не було та не вирішувалося, останнє, згідно вимог закону, підлягає негайному поверненню, а скарга задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 32, 168, 169, 170, 171, 235, 236, 303-307, 318-380 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.
Зобов`язати слідчого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 повернути майно, що належить ТОВ «Автомир-Транс», вилучене 16 січня 2014 року під час проведення обшуку в приміщені за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Матлахова, 2, а саме: печатку; чекові книжки для отримання заробітної плати; первинні бухгалтерські документи за 2013 рік(договори з контрагентами, накладні, податкові накладні,довіреності, рахунки, специфікації і т.п.); системний блок з електронними носіями інформації бухгалтерського обліку і звітності відповідно до вимог податкового законодавства.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає

Слідчий суддя: ОСОБА_1