Справа № 1-123/11
ВИРОК

Іменем України

13 вересня 2011 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді Стадника І.М.,

судді Васильєвої Т.Ю.,

народних засідателів: Шаталюк В.М., Білозор Л.В., Герцун Г.Г.,

з участю прокурора Ратушняка О.О.,

захисників, адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

захисників, близьких родичів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, який народився та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, українця, громадянина України, який народився та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, непрацюючого, на підставі ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, що передбачений п. 7, 12, ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, який народився та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- .04.2005 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 02.09.2008 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

- 30 жовтня 2009 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 (три) роки,

у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 396 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою та спільно вчинили вбивство з хуліганських мотивів ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, а ОСОБА_8 заздалегідь не обіцяючи приховав даний особливо тяжкий злочин за наступних обставин.

ОСОБА_6 22 липня 2010 року в період часу з 0 год. до 4 год. 30 хв., знаходячись разом з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на пагорбі берега р. Південний Буг зі сторони с. Тютьки Вінницького району Вінницької області, поблизу Сабарівської ГЕС, вживали спиртні напої.

В ході цього ОСОБА_6 біля 2 год. ночі, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, будучи незадоволеним тим, що ОСОБА_9, на його думку, неналежним чином задовольнила його статеву пристрасть, нехтуючи загальнолюдськими нормами моралі, використавши вказану обставину як нікчемний привід, вирішив заподіяти смерть ОСОБА_9, з метою чого в присутності ОСОБА_7 та ОСОБА_10, тоді як потерпіла, що була у стані сильного алкогольного сп'яніння, сиділа на поліні, підійшов до неї ззаду та почав душити і викручувати її шию, після чого повалив її на землю.

В подальшому ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 спільно позбавити життя ОСОБА_9, на що ОСОБА_7 погодився. З цією метою ОСОБА_6 будучи об'єднаним з ОСОБА_7 єдиним злочинним умислом, взяв кришку від консервної банки і здійснивши два-три рухи вперед-назад розрізав шию ОСОБА_9 в області сонної артерії, що спричинило кровотечу. При цьому ОСОБА_7 з метою подолання можливого опору потерпілої і полегшення заподіяння їй смерті ОСОБА_6, тримав ОСОБА_9 за ноги.

Після того, коли у ОСОБА_9 з шиї потекла кров, ОСОБА_6, з метою доведення до кінця наміру на умисне вбивство ОСОБА_9, яка на той час ще подавала ознаки життя, відштовхнувши її дещо в сторону, дав вказівку ОСОБА_7 подати йому сокиру. Взявши у ОСОБА_7 сокиру та утримуючи ОСОБА_9 з лівого боку, гострою частиною наніс останній два-три удари в область шиї спереду, а ОСОБА_7 в цей час утримував ОСОБА_9 за праву руку з метою подолання можливого опору з її боку.

Внаслідок вищевказаних узгоджених злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_9 заподіяно несумісні з життям тілесні ушкодження, які призвели до гострої масивної крововтрати, внаслідок чого настала її смерть (висновок судово-медичної експертизи №493 від 10.09.2010 року).

Переконавшись в смерті ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою знищення слідів злочину та спалення трупа, поїхали автомобілем таксі на автозаправну станцію, де придбали бензину. Після цього, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 повернулися до місця вчинення злочину та спільно перенесли тіло ОСОБА_9, яка на той час не подавала будь-яких ознак життя, у попелище, що було неподалік від місця їх відпочинку, де ОСОБА_7, накинувши зверху речі, які були під руками, облив їх бензином та запалив багаття. Після чого, розбудивши ОСОБА_8, який увесь цей час спав у палатці, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 скрутили ту ж палатку та кинули до вогнища.

ОСОБА_8 після спільного з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 вжиття алкогольних напоїв пішов спати до палатки, яка стояла неподалік від місця їх відпочинку. Після вбивства ОСОБА_9 його розбудили і він, дізнавшись від ОСОБА_6 про те, що вони з ОСОБА_7 умисно вчинили вбивство, розуміючи і усвідомлюючи тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, з метою допомогти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності, приховати сліди злочину, своїми умисними активними діями, які виразились у викиданні до вогнища, в якому лежав труп ОСОБА_9 полімерних пляшок, серветок та іншого сміття, яке було під руками, сприяв укриттю вказаного злочину.

В подальшому ОСОБА_8 посягаючи на інтереси правосуддя в частині забезпечення своєчасного виявлення та розкриття злочину, в правоохоронні органи про вчинений злочин не повідомив, чим перешкодив вчасному розкриттю злочину та притягненню винних осіб до кримінальної відповідальності.

Підсудний ОСОБА_6 свою вину за ч. 2 ст. 115 КК України спочатку не визнав і в судовому засіданні пояснив, що він, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та дівчина на імя ОСОБА_9, з якою він познайомився на вокзалі, приїхали на Сабарів, де почали розпивати спиртне. В ОСОБА_10 виник конфлікт з ОСОБА_9, а далі ОСОБА_7 і ОСОБА_9 розмовляли на підвищених тонах. ОСОБА_11 сиділа поряд на полінах, розкладених буковою П.

Біля 3 год. ночі, коли вони сиділи на колоді біля вогню, в нього в руках була кришка від банки, якою він махнув в бік ОСОБА_9, а далі впав з нею. ОСОБА_10 посвітила мобільним телефоном і сказала, що в останньої подряпина на шиї. Кришкою махнув для того, щоб налякати потерпілу у звязку з тим, що в неї виник конфлікт з ОСОБА_10 не маючи наміру вбивати її.

ОСОБА_12 ОСОБА_7 взяв сокиру, передав йому і сказав бий. Він замахнувся сокирою не дивлячись на потерпілу, але не вдарив, так як не зміг. ОСОБА_13 ОСОБА_7 сам взяв сокиру і вдарив ОСОБА_9, яка в цей час напівлежала на поліні. ОСОБА_6 в цей час відвернувся, а коли знову подивився на ОСОБА_9, вона вже не подавала ознак життя. Після цього всі відбігли від того місця.

Спочатку ОСОБА_7 запропонував скинути тіло в річку Південний Буг, але він відмовився і вони вирішили спалити його, для чого поїхали за заправку, де купили води, бензину і повернулися.

Після цього ОСОБА_7 облив тіло потерпілої бензином, а він розбудив ОСОБА_8, який весь цей час спав у палатці. Йому вони сказали, що ОСОБА_9 вбита. Після того, як ОСОБА_8 прокинувся, ОСОБА_7 вже підпалив тіло і вони все, що було під руками, кинули в багаття і поїхали.

На Сабарів запропонував поїхати ОСОБА_7. Він розраховувався з таксистами. В магазині вони взяли 2 літри горілки і багато пива, води взагалі не було. ОСОБА_8 був при тому, як вони випили перший літр пива, при події його не було.

З ОСОБА_14 він до того зустрічався, а ОСОБА_9 зустрів за кілька дів до того на вокзалі. Вона відразу сказала, що вона дівчина легкої поведінки, хоча в статеві зносини з нею він не вступав.

В кінці судового слідства ОСОБА_6 заявив про визнання вини у вчиненні спільно з ОСОБА_7 умисного убивства ОСОБА_9 і просив взяти до уваги його покази, дані на досудовому слідстві. Разом з тим, стверджує про те, що вбив її через неприязні відносини, через конфлікт останньої з ОСОБА_10, з якою зустрічався. Просить вибачення в потерпілої сторони.

Підсудний ОСОБА_7 свою вину за ч. 2 ст. 115 КК України не визнав і суду пояснив, що 19 липня 2010 року коли він був вдома, подзвонив ОСОБА_6, який запропонував поїхати за місто, випити горілки. Приїхав з ОСОБА_14 і дівчиною на імя ОСОБА_9. Відпочивали в районі олієжиркомбінату, а коли почався дощ пили пиво в кафе. ОСОБА_12 запропонував продовжити відпочинок, всі поїхали до ОСОБА_8, де також пили горілку. Зранку вирішили похмелитися і знову поїхали на олієжиркомбінат, де відпочивали.

ОСОБА_6 кудись відїжджав, а коли повернувся, запропонував поїхати на Сабарів. Зайшли до його (ОСОБА_7) кума з тим, щоб взяти палатку. Двома машинами таксі поїхали в Сабарів. ОСОБА_6 говорив про те, що ОСОБА_9 має відпрацювати йому за щось. З собою у них було 3 літрових пляшки Немирівська особлива. Коли приїхали на місце, таксист з ОСОБА_9 відїздили на якийсь час, а далі коли вона вийшла з машини, таксист дав ОСОБА_6 20 грн.

Дорогою на дамбу ОСОБА_6 також підходив до якихось своїх знайомих.

На місці вони добре випили і ОСОБА_8 пославшись на погане самопочуття пішов спати в палатку.

Залишились він, ОСОБА_6, ОСОБА_10 і ОСОБА_9.

ОСОБА_6 і ОСОБА_14 на якийсь час відходили, а ОСОБА_9 ходила до ОСОБА_8, але повернулася.

Він як сидів на поліні, так і заснув, а прокинувся тоді, коли ОСОБА_6 тримав ОСОБА_9 за шию і сказав: Вона переді мною бочинузапорола.

ОСОБА_10 в цей час почала обурюватися, що ОСОБА_9 мала працювати, а не хоче, надавати послуги сексуального характеру не може, а тому буде її задовольняти.

Він відходив в ліс, а коли повернувся, почув крик.

В цей час ОСОБА_14 стояла до нього спиною. Рома перебував на ОСОБА_9, на ногах чи на животі. В руках у нього була консервна банка. В ОСОБА_14 в цей час почалась істерика. ОСОБА_12 він бачив, як ОСОБА_12 наніс ОСОБА_9 три удари сокирою.

На його запитання, що сталося, ОСОБА_6 відповів, що сам розбереться.

На дамбі ОСОБА_6 казав ОСОБА_15 про те, щоб вона сама стрибала вниз, або він допоможе. Він відтягнув ОСОБА_6 від ОСОБА_14.

ОСОБА_12 вони вирішили спалити сліди, але не тіло. Проте він побачив, що ОСОБА_12 обливає тіло ОСОБА_11 бензином, який вони купили на заправці. ОСОБА_8 запитував його що ти ідіот наробив.

Спаливши все, що могли, поїхали звідти на таксі.

ОСОБА_12 були на олієжиркомбінатіі ОСОБА_12 говорив про те, що вони все спалили і якщо всі будуть мовчати, то буде нормально. Після цього ОСОБА_12 штовхав і намагався душити ОСОБА_15.

З розмов ОСОБА_12 і ОСОБА_15 він дізнався, що ОСОБА_9 займатиметься проституцією, а ОСОБА_15 наглядатиме.

Коли ОСОБА_6 наносив удари сокирою, він бачив три удари ззаду в районі потилиці. ОСОБА_11 в цей час намагалася піднятися, а далі захлеснулася кровю, зробила три-чотири видихи і все. Бризки крові він відчув і на собі.

Підсудний ОСОБА_8 свою вину за ст. 396 КК України визнав повністю і суду показав, що вони приїхали на Сабарів двома машинами таксі, пройшли дамбу і піднялися на схил, де розбили палатку і розстелилися, почали розпивати спиртні напої.

Він випив зайвого і пішов спати, а розбудив його ОСОБА_6, який сказав виходити з палатки, бо спалить його.

Він продовжував перебувати в стані спяніння і спросоння не розумів, що відбувається.

Бачив ОСОБА_7, ОСОБА_10, проте не побачив ОСОБА_9, а далі виявив тіло останньої у вогнищі, обгорнутим в ковдру.

ОСОБА_16 пояснив йому, що це ОСОБА_9 і що вони вбили її кришкою, сокирою.

ОСОБА_6 також говорив про те, що він її рубав сокирою, різав банкою, він же давав вказівки про знищення слідів злочину.

Часткове визнання вини підсудним ОСОБА_6 і невизнання вини підсудним ОСОБА_7 і відповідні їх показання суд оцінює критично, як такі, що спрямовані на помякшення відповідальності і покарання за вчинене і спростовуються іншими доказами по справі.

Підсудні в судовому засіданні заперечували свою роль у вчиненні злочину, вказуючи один на одного.

На досудовому слідстві ОСОБА_6 в присутності захисника показав (т. 1, а.с. 281), що в той час, коли ОСОБА_8 спав в палатці, приблизно опівночі 21 липня 2010 року між ним, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка, причиною якої стали гроші, які вона в нього вкрала напередодні та неякісне надання сексуальних послуг. В подальшому ОСОБА_7 сказав йому навіщо вона нам потрібна, і він знаходячись на місці, де стяли балки, взяв її спереду за горло правою рукою та почав душити. Відпустивши горло ОСОБА_9, він з метою позбавлення її життя, повалив лівою рукою на землю біля балки та взявши правою рукою кришку від жерстяної банки, почав нею різати горло ОСОБА_9 роблячи при цьому рухи вправо-вліво, в кількості приблизно трьох разів.

ОСОБА_7 і ОСОБА_10 в цей час сиділи неподалік від нього і все це бачили, будь-яких дій для того, щоб зупинити його вони не робили. Побачивши, що в ОСОБА_9 з шиї потекла кров, наскільки сильно він не бачив, він відпустив її і ОСОБА_9 сіла на колоду. Після цього ОСОБА_7 побачивши в неї кров, пішов до палатки та взяв сокиру, що була застромлена в дерево та дав йому в руки.

Так він, тримаючи сокиру в правій руці почав наносити в півсили два-три удари спереду по шиї ближче до плеча ОСОБА_9. При цьому ОСОБА_10 за проханням ОСОБА_7 тримала ОСОБА_9 за волосся, а ОСОБА_7 тримав її за праву руку і ногу. Коли він спричиняв удари сокирою ОСОБА_9, вона лежала в положенні дещо на лівому плечі і він по відношенні до неї стояв зліва.

В подальшому він сказав ОСОБА_7 що не може більше її бити сокирою і той взяв в нього сокиру в свою праву руку та стоячи відносно ОСОБА_9 праворуч почав декілька разів наносити їй удари гострою частиною по шиї, при тому він відвернув голову.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не виявляла будь-яких ознак життя, а ОСОБА_8 продовжував спати в палатці.

ОСОБА_12 ОСОБА_7 запропонував скинути тіло ОСОБА_11 до річки, на що він йому сказав, що тягнути її не буде. Потім ОСОБА_7 сказав йому, що з метою знищення слідів злочину необхідно спалити тіло ОСОБА_11.

Свої покази ОСОБА_6 підтвердив під час проведення відтворення обстановки і обставин події (т. 1, а.с. 304-311).

В подальшому під час допиту в якості обвинуваченого ОСОБА_6 змінив покази (т. 3, а.с. 139): заперечив наявність між ним та ОСОБА_9 неприязних відносин до події, а також заявив про те, що не наносив їй ударів сокирою, визнав нанесення порізів кришкою від консервної банки.

В свою чергу ОСОБА_7 на досудовому слідстві показав (т. 1, а.с. 212), що перебуваючи в стані алкогольного спяніння він заснув, а коли прокинувся, то помітив що ОСОБА_6, який сидів навпроти нього приблизно за 1-1,5 м разом з ОСОБА_9, свариться з нею. Під час сварки він схопив її ззаду обома руками за шию та почав душити і викручувати. На це він з ОСОБА_10 підбігли до нього та хотіли його заспокоїти. ОСОБА_17, він сказав йому щоб він заспокоївся, а він відповів, що спокійний.

Після того коли вони знову присіли до столу, ОСОБА_17 знову почав сваритись з ОСОБА_9, на ґрунті чого йому не відомо, а в подальшому поваливши її на спину майже на тому ж місці, де попередньо душив, і схопивши кришку від консервної банки почав нею різати її шию. Як саме він це робив та в якому положенні пояснити не може, так як дещо відходив в той час від них на пару метрів. Коли він це зробив з шиї дівчини почала витікати кров і він памятає, що вона вже знаходилася в положенні лежачи на спині. ОСОБА_13 він памятає, що ОСОБА_13 схопив сокиру з дерева біля палатки, яку він взяв в гаражі кума, та почав нею декілька разів гострою частиною наносити ОСОБА_9 удари по шиї.

Він в той час знаходився неподалік від нього, в метрах 2-3. Після отриманих ударів сокирою по шиї ОСОБА_9 ще була живою, оскільки хрипіла.

ОСОБА_12 сказав йому, що потрібно їхати на АЗС та купити бензину для того, щоб спалити палатку, ковдру і можливо тіло ОСОБА_11.

ОСОБА_13 він, ОСОБА_13 та ОСОБА_10 поїхали на таксі на АЗС. В той час Толстий- ОСОБА_8 спав в палатці.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що відпочивали з компанією на Сабарові, пили горілку, пиво. Були: вона, незнайома дівчина, ОСОБА_6, Толстий(ОСОБА_8О.), Хлєб(ОСОБА_7М.).

Сонну артерію дівчині вскрив ОСОБА_6, кришкою від консервної банки, яку підняв, зігнув і почав різати шию. ОСОБА_7 в цей час тримав її (потерпілу) за ноги. ОСОБА_12 попросив сокиру і коли ОСОБА_7 її подав, почав рубати наносив удари тримаючи сокиру двома руками, по шиї.

Після цього ОСОБА_12 з Хлєбомчи Толстимперенесли тіло і вони купивши бензину на заправці, підпалили його.

Коли проходили дамбою, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 погрожували її скинути в річку, якщо вона не мовчатиме про вчинене. ОСОБА_6 також погрожував і душив її біля річки в районі олієжиркомбінату, коли вони відмивалися від бруду і крові.

Крім того, свідок підтвердила покази, дані нею на досудовому слідстві (т. 1, а.с. 107).

На досудовому слідстві ОСОБА_10 показала, що ОСОБА_6 після розмови з ОСОБА_9 сказав ОСОБА_7, що її треба валити. ОСОБА_9, яку вони називали ОСОБА_4, просила не робити цього, і обіцяла робити все, що скаже ОСОБА_6. Після цього вони знову вживали спиртне. ОСОБА_10 відходила, а коли повернулася, то помітила, що ОСОБА_6 тримав ОСОБА_4 за голову та крутив її в різні боки, від чого вона почала кричати та просилась, щоб він їй нічого не робив і що вона все відпрацює. При цьому ОСОБА_7 стояв збоку та на це все дивився. ОСОБА_13 штовхнув ОСОБА_4 на землю, взяв від консервної банки металеву кришку та зігнув. Підійшовши до ОСОБА_4 він нагнувся, взяв її за руки і декілька разів кришкою провів їй по горлу. В цей момент ОСОБА_4 закричала і одразу затихла та перестала вириватись. При цьому Хлєб(ОСОБА_7М.) тримав її за ноги. Вона побачила, що з горла ОСОБА_4 пішла кров. В цей час Толстийще спав в палатці. ОСОБА_13 взяв за руки ОСОБА_4 і почав відтягувати її вбік на декілька метрів. Вона помітила, що ОСОБА_4 вже тоді була мертва. Після цього ОСОБА_13 зняв з дерева сокиру, підійшов до тіла ОСОБА_18 та почав рубати по горлу, приблизно три рази. Після цього він сказав Хлєбу, щоб той допоміг перенести тіло на килим. ОСОБА_19 замотав тіло ОСОБА_18 килимом. Коли вони це зробили, то ОСОБА_13 сказав, що потрібно їхати на АЗС та придбати бензин, щоб позбутись тіла.

Свої покази ОСОБА_10 підтвердила під час відтворення обстановки і обставин події (т. 1, а.с. 109-118), а також впізнала за фото ОСОБА_9, як особу, з якою вони відпочивали, і яка потім була вбита та спалена (т. 1, а.с. 146).

Таким чином, свідок чітко вказала, що саме ОСОБА_6 різав шию ОСОБА_9 кришкою від консервної банки, а далі наніс їй три удари сокирою спереду по шиї. Вона ж вказує на попередню, до початку вчинення злочину, домовленість між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який погодився з пропозицією позбавити її життя, а далі активними діями утримуючи потерпілу з метою подолання її опору допомагав ОСОБА_20 в нанесенні їй тілесних ушкоджень, що призвели до смерті.

Посилання підсудного ОСОБА_7 на те, що він безпосередньої участі у вбивстві ОСОБА_9 не брав, а лише допомагав ОСОБА_6 знищувати сліди злочину, так як побоювався його, був під його впливом, суд відкидає з наступних підстав.

ОСОБА_10 не мала підстав обмовляти ОСОБА_7, так як він з його ж слів вмовив ОСОБА_6 не позбавляти її життя біля річки, пізніше просив припинити її душити.

Під час судово-медичної експертизи ОСОБА_10 в останньої дійсно були виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на шиї, грудях, правому плечі, правій підколінній ямці, садна на правій кисті, опікова рана на лівому стегні, які всі разом та кожне окремо належить до легких тілесних ушкоджень і могли утворитись за обставин, на які вона та підсудні посилаються.

Згідно з висновком стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи №305 (т. 2, а.с. 344-346) експертами встановлено не лише, що ОСОБА_7 як в момент вчинення злочину, так і на момент проведення експертизи є осудним за медичним критерієм, а й має ряд індивідуально-психологічних особливостей, до яких належать: збереженість пізнавальної функції психічної діяльності (память, увага, мислення), відповідний віковим стандартам інтелектуальний розвиток. В сфері особистості активність поведінки, екстравертованість (спрямованість реакцій та діяльності особистості назовні, на інших), емоційна неврівноваженість, тенденції уникнення відповідальності, почуття суперництва, недостатній моральний контроль поведінки, нестійкість самооцінки, самовпевненість, легковажність, безвідповідальність, в конфліктних ситуаціях схильний до проявів фізичної агресії. Водночас ОСОБА_7 не виявляє ознак підвищеної навіюваності.

Крім того, ОСОБА_7 на чотири роки старший за ОСОБА_6, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча на підставі ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, брав активну участь в знищенні слідів злочину та спаленні трупа, в тому числі їздив з ОСОБА_6 і ОСОБА_10 на АЗС, де мав можливість втекти та/або повідомити про вчинене ОСОБА_6 правоохоронні органи, проте цього не зробив.

Такі дані, що характеризують особу підсудного, його поведінка до і після вчинення злочину, свідчать про відсутність таких впливу чи загрози йому з боку ОСОБА_6, які б визначали дії ОСОБА_7 всупереч його волі.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що працює водієм таксі. За викликом на вул. Стеценка, 35 підсіло 2 пасажири: ОСОБА_6 і темноволоса дівчина віком 28-30 років, яких він відвіз на вул. Коцюбинського, 78, де ОСОБА_6 виходив. ОСОБА_12 вони поїхали на центральний автовокзал, де підібрали ще одну дівчину ОСОБА_10 і поїхали в магазин Дастор, де скуплялися. Після цього на Старому місті підібрали ще одного пасажира. ОСОБА_12 зупинялися на вул. Іванова, де вони ще щось купляли і поїхали на озеро. ОСОБА_6 розраховуючись попросив в нього візитку. Наступного дня возив компанію з Тяжилова і назад, а пізніше просили підїхати в Сабарів, де відпочивали.

Свідок ОСОБА_22, який також працює таксистом суду підтвердив, що автомобілем Деу відвозив з вул. Бучми на Сабарів 2 дівчат і хлопця. Дорогою йому пропонували послуги сексуального характеру.

Свідок ОСОБА_23 дружина ОСОБА_7, суду показала, що їй було відомо про те, що чоловік з друзями їде відпочивати, проте не знала куди саме. Вони виїхали від її брата двома таксі, причому взяли в нього палатку. В цей день бачила свого чоловіка, чула голос ОСОБА_6. Пізніше вона додзвонилась до чоловіка, який у відповідь на запитання як відпочили, сказав, що сталося щось погане.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що коли їхав з сімєю в село, побачив ОСОБА_7 і ОСОБА_6 на олієжиркомбінаті. Килимок і палатка, які вони брали його. ОСОБА_7 є його кумом, бував у нього в гаражі, знав де і що лежить.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що вони відпочивали компанією, в якій також був ОСОБА_25, на протилежному по відношенню до Сабарова березі річки Південний Буг. Біля опівночі чув жіночий крик.

Свідок ОСОБА_25 суду підтвердив покази ОСОБА_24 і також зазначив про те, що дорогою з дамби зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_6, який був з дівчиною, запропонував відпочити. Було це у другій половині дня. Пізніше, після 1 год. ночі бачили багаття. Загалом в компанії ОСОБА_6 було 2-3 хлопці і 2 дівчини.

Під час предявлення особи для впізнання по фотознімках, ОСОБА_24 і ОСОБА_25 впізнали ОСОБА_6 як хлопця, якого вони зустріли приблизно о 17-18 год. 21 липня 2010 року біля дамби Сабарівської ГЕС (т. 3, а.с. 26, 31).

Свідок ОСОБА_26 суду показав, що йшов в Сабарів порибалити, коли на світанку, біля 4 год. на кінцевій зупинці зустрів трьох молодих людей і одну дівчину. На дамбі в цей час побачив вогонь, що горів.

Свідок ОСОБА_27 суду показала, що одного дня почула надворі голос ОСОБА_7. ОСОБА_12 зайшли ОСОБА_7, ОСОБА_6 і ОСОБА_8, а з ними якась дівчина. Вони вмивалися, а далі ОСОБА_8 заходив за одягом для себе і хлопців, щоб перевдягнутися.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що перебувала в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 20 липня 2010 року зранку він пішов з дому на роботу. Наступний раз побачила його 22 липня 2010 року, був схвильований, скаржився на головний біль. Коли перед цим вона намагалася зателефонувати йому, то телефон або був вимкнутим, або відповідав ОСОБА_6, який відмовлявся передати трубку Сергієві. За час спільного життя ОСОБА_8 агресії ніколи не проявляв, спокійний.

Свідок ОСОБА_29, покази якого оголошено в судовому засіданні у звязку з неможливістю явки до суду з поважних причин (перебуває закордоном), на досудовому слідстві показав (т. 1, а.с. 73), що ОСОБА_9 була його племінницею і проживала в ІНФОРМАЦІЯ_10. ОСОБА_12 він впізнав її на фотознімку, а також впізнав її труп, виявлений 22 липня 2010 року (т. 1, а.с. 74, 75).

Потерпіла ОСОБА_30 матір загиблої ОСОБА_9 суду пояснила, що останній раз бачила дочку, коли вони перебували в Житомирській області 17 чи 18 липня 2010 року. Донька часто зникала з дому і де вона перебувала, їй невідомо. Так і того дня вона взяла в неї банківську картку і пішла до банкомата, проте не повернулася. Пізніше дізналася про те, що ОСОБА_9 вбито. На впізнанні переконалася, що це тіло ОСОБА_11 за татуюванням.

Цивільний позов, заявлений по справі про стягнення на відшкодування моральної шкоди 792 тис. грн. (100 тис. доларів) підтримує і просить задовольнити, так як через злочинні дії підсудних втратила дитину.

Також просить суворо покарати підсудних.

Вина підсудних ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а ОСОБА_8 за ст. 396 КК України підтверджується також іншими матеріалами кримінальної справи:

- рапортом оперативного чергового Вінницького РВ про те, що 22 липня 2010 року о 5 год. 35 хв. по телефону 102надійшло повідомлення про те, що на смітнику біля дамби Сабарівської ГЕС виявлено труп невідомої особи жіночої статі (т. 1, а.с. 2);

- протоколом огляду місця події від 22 липня 2007 року, згідно з яким на пагорбі біля річки Південний Буг приблизно за 400 метрів від Сабарівської ГЕС було виявлено обгорілий труп жінки, сокиру з деревяною ручкою, пляшки з-під горілки, пива, залишки їжі, інші предмети, а також сліди крові біля складених буквою Пколод (т. 1, а.с. 6-9);

- висновком судово-медичної експертизи №493 від 10 вересня 2010 року (т. 2, а.с. 13), згідно з яким на дослідження експертам було представлено тіло ОСОБА_9 яке 22 липня 2010 року піддавалося дії термічного фактору, а саме полумя, що призвело до утворення опіків 3-4 ступеню з прогоранням грудної та черевної порожнини.

Враховуючи відсутність ознак пережиття, вбачається, що дії полумя піддався труп ОСОБА_9

При дослідженні рештків трупа ОСОБА_9 тілесних ушкоджень механічного характеру не виявлено. Тілесні ушкодження в ділянці шиї, що могли утворитися внаслідок дії металевої кришки та сокири, на які вказують ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_10, не виявлені, в звязку із значним руйнуванням даної ділянки полумям.

Беручи до уваги дані протоколу огляду місця події, протоколи допитів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та протоколи відтворення обстановки і обставин події з їх участю, експерти висловились про те, що смерть ОСОБА_9 могла настати внаслідок гострої масивної крововтрати.

При судово-токсикологічному дослідженні мязів від трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,87 проміле. Така концентрація етилового спирту в крові у живих осіб відповідає сильному алкогольному спянінню.

- згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи №310 від 30.08.2010 року волосся, вилучене біля деревяних балок при огляді місця події, є життєздатним, частково забарвленим волоссям людини, погодить з голови. По більшості вивчених основних морфологічних ознак це волосся подібне до зразка волосся з голови трупа ОСОБА_9, що не виключає погодження цих волосин з голови трупа ОСОБА_9 (т. 2, а.с. 93);

- згідно з висновком судово-медичної цитологічної експертизи №246 від 20.08.2010 року на одному з недопалків цигарки Winston blue, що був виявлений та вилучений на місці події, наявні плями слини, походження яких як від потерпілої ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_7 не виключається. На іншому ж недопалку знайдено плями слини та епітеліальних клітин, походження яких не виключається як від ОСОБА_9, так і від ОСОБА_7, ОСОБА_6 чи ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 81);

- в предявлених на експертизу фрагментах обвуглених мотузок, фрагментах обвуглених тканин та пожежному смітті, що вилучені по факту виявлення обгорілого трупа ОСОБА_9, виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту, яким може бути бензин, гас чи дизельне паливо (т. 2, а.с. 374);

- згідно з висновками судово-медичної імунологічної і цитологічної експертиз №309 від 19.08.2010 року та №283 від 21.09.2010 року відповідно в слідах на серветках та трьох змивах, вилучених при огляді місця події, встановлено наявність крові людини, яка може походити як від потерпілої ОСОБА_9, та і від ОСОБА_7 (т. 2, а.с. 107);

- судово-медичною цитологічною експертизою встановлена також наявність плям крові на сокирі, вилученій при огляді місця події. Її походження як від потерпілої ОСОБА_9, так і від ОСОБА_7, ОСОБА_14 і ОСОБА_8 не виключається (т. 2, а.с. 128); не виключається походження від вищевказаних осіб і слідів поту на частинах деревяної палиці, вилученої при огляді місця події, що підтверджено судово-медичною імунологічною експертизою (т. 2, а.с. 149)

- під час огляду місця події домоволодіння ОСОБА_31 було виявлено і вилучено чоловічий одяг і взуття, які, як пояснили підсудні, вони залишили після того, як помились та переодягнулися в наданий ОСОБА_7 одяг (т. 1, а.с. 148-156);

- згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи №314 від 27 серпня 2010 року в слідах на штанах, вилучених у ОСОБА_8 встановлено наявність крові людини, походження якої від як від ОСОБА_9, так і від ОСОБА_7, ОСОБА_6 чи самого ОСОБА_8 не виключається (т. 2, а.с. 219, 226);

- згідно з висновком судово-медичної імунологічної експертизи №312 від 27.08.2010 року (т. 2, а.с. 239) в слідах на штанах, вилучених у ОСОБА_6 встановлено наявність крові людини, походження якої як від потерпілої ОСОБА_9, так і від ОСОБА_7 не виключається; зазначене підтверджене також висновком судово-медичної цитологічної експертизи №284 від 21.09.2010 року (т. 2, а.с. 247);

- згідно з висновками судово-медичної імунологічної та цитологічної експертиз №313 від 27.08.2010 року та №285 від 20.09.2010 року в слідах на спортивних штанах, вилучених в ОСОБА_7 виявлено кров людини, походження якої як від потерпілої ОСОБА_9, так і від самого ОСОБА_7 не виключається (т. 2, а.с. 259, 266).

- висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №20-1339 від 14.12.2010 року встановлено, що генетичні ознаки слідів крові на штанах ОСОБА_8 збігаються між собою, не збігаються з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_6, ОСОБА_7, самого ОСОБА_8, генетичними ознаками мязової тканини ОСОБА_9 та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі. Походження слідів крові на штанах ОСОБА_8 від ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та самого ж ОСОБА_8 виключається.

Генетичні ознаки слідів крові на штанах ОСОБА_6 є змішаними та містять генетичні ознаки мязової тканини ОСОБА_9 та генетичні ознаки невстановленої особи чоловічої генетичної статі, сліди крові якої виявлені на штанах ОСОБА_8 Походження слідів крові на штанах ОСОБА_6 від ОСОБА_8, ОСОБА_7 та самого ж ОСОБА_6 виключається.

Генетичні ознаки слідів крові на штанах ОСОБА_6 та на штанах ОСОБА_7 не встановлені (т. 2, а.с. 387);

- під час перегляду відеозаписів з камер внутрішнього та зовнішнього відео спостереження в період часу з 0 год. до 4 год. 30 хв. 22 липня 2010 року встановлено, що в період часу з 2 год. 45 хв. до 2 год. 56 хв. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 заходили на автозаправну станцію Окко, яка розташована біля ринку Сатурн(електромережа) по вул. Пирогова в м. Вінниці, купили там бутель води, пиво, газету (журнал); ОСОБА_7 вилив воду з бутля на тротуарну плитку і набрав в нього бензин; далі вони викликали таксі та поїхали з АЗС на таксі, що зафіксовано у відповідному протоколі (т. 3, а.с. 56).

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_6, ОСОБА_7 таких кваліфікуючих ознак злочину, що передбачений ч. 2 ст. 115 КК України як вчинення вбивства з хуліганських мотивів та за попередньою змовою групою осіб, суд виходить з наступного.

Як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини з використанням малозначного приводу.

Не можна кваліфікувати як вчинене з хуліганських мотивів умисне вбивство під час сварки чи бійки, яку розпочав сам потерпілий, а так само з ревнощів, помсти чи інших мотивів, що виникли на ґрунті особистих стосунків, навіть якщо при цьому було порушено громадський порядок.

Що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 діяли з хуліганських спонукань, свідчить те, що між ОСОБА_9 і ними не було неприязних відносин. Посилання ОСОБА_6 в протоколі допиту на досудовому слідстві на те, що за кілька днів до того потерпіла вкрала в нього 150 грн., він же пізніше спростував і в чому полягали неприязні відносини чи чим вони були викликані, суду пояснити не зміг. ОСОБА_7 взагалі не мав відношення до того, при яких обставинах ОСОБА_6 познайомився з ОСОБА_9 Підсудні, свідок ОСОБА_10 і потерпіла ОСОБА_9 два дні разом вживали спиртне в різних місцях: в районі олієжиркомбінату, вдома у ОСОБА_8 і, нарешті, на запрошення ОСОБА_6 і за сприяння ОСОБА_7 (надання палатки, килима, сокири) в районі Сабарівської ГЕС. Конфліктів чи неприязні між ними до того не виникало.

Звинувачення ОСОБА_9 в тому, що вона неякісно надавала послуги сексуального характеру та те, що вона їм у звязку з цим не потрібна, було тільки нікчемним приводом для вбивства з хуліганських мотивів. Вчинене воно через нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, в присутності іншої особи свідка ОСОБА_10, яка була на місці події та ясно усвідомлювала, що вчиняється злочин. Місце де вчинене вбивство, знаходиться поблизу дамби Сабарівської ГЕС, використовується місцевим населенням та жителями м. Вінниці для відпочинку, риболовлі, про що свідчить виявлення тіла практично за 1 год. після того, як підсудні спробували його спалити.

Вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п. 12 ч. 2 ст. 115 КК) умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання.

За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об'єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють убивство за попередньою змовою, до таких дій, зокрема, належать подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це, надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (у вигляді порад, передачі зброї тощо).

Про попередню змову між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вчинення вбивства свідчить те, що вони діяли узгоджено один різав шию потерпілої, а інший тримав її за ноги з метою подолання опору, припинили свої дії лише тоді, коли досягли мети позбавлення життя потерпілої, разом намагалися приховати сліди злочину. До початку вчинення вбивства ОСОБА_6 висловився про те, що її потрібно вбити, а ОСОБА_7 не висловлюючи будь-яких заперечень проти цього, шляхом мовчазної згоди прийняв цю пропозицію і вчинив відповідні дії, які свідчать про те, що позбавлення життя ОСОБА_9 охоплювалось і його умислом: тримав її за ноги поки ОСОБА_6 різав шию потерпілої кришкою від консервної банки, передав йому інше знаряддя сокиру.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 з хуліганських мотивів та за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю.

Дії ж підсудного ОСОБА_8, який достовірно знаючи про вчинення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, приховав його, не повідомивши в правоохоронні органи, належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 396 КК України.

Призначаючи покарання підсудним у межах, установлених у санкціях статей, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, характер та ступінь участі кожного із них у вчиненні злочину, та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Вчинений підсудними ОСОБА_6 і ОСОБА_7 злочин відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, а ОСОБА_8 злочином середньої тяжкості.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних, є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Обставин, які б помякшували покарання ОСОБА_6, по справі не встановлено.

Визнання ним своєї вини в скоєному є неповним, зроблене в кінці судового слідства під тиском доказів, а тому суд не знаходить підстав для визнання цієї обставини такою, що помякшує його покарання.

Враховуючи зазначені обставини, а також особу підсудного раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, виявляє ознаки хронічного алкоголізму І ступеню, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів буде лише покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк.

Обставин, які б помякшували покарання ОСОБА_7, по справі не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини, а також особу підсудного має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, виявляє ознаки хронічного алкоголізму І ступеню, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів буде лише покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк.

Обставиною, що помякшує покарання ОСОБА_8 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи зазначені обставини, а також особу підсудного - раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, виявляє ознаки зловживання алкоголем, що підтверджено висновком амбулаторної судово-наркологічної експертизи, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, вироком Ленінського районного суду від 30 жовтня 2009 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання звільнено з іспитовим строком три роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком.

Потерпілою по справі матірю загиблої ОСОБА_9 ОСОБА_30 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 792000 грн. (100 тис. доларів).

Зазначений позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Діями підсудних ОСОБА_6, ОСОБА_7 потерпілій заподіяно моральну шкоду, яка відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України полягала у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо члена її сімї.

Статтями 1167, 1168, 1190 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батьками (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сімєю. Згідно з довідкою Іллінецької міської ради від 04.10.2010 року (т. 3, а.с. 118) ОСОБА_9 проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, тобто за адресою місця проживання ОСОБА_30 і разом з нею.

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Таким чином, позов ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення.

Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує, що моральну шкоду заподіяно вчиненням особливо тяжкого злочину, глибину душевних страждань потерпілої та неможливість відновлення становища, що існувало до події, ступінь вини осіб, які завдали моральної шкоди, та приходить до висновку, що розумним і справедливим буде розмір відшкодування в сумі 50000 грн.

Судові витрати по справі - 11469 грн. 12 коп., витрачених на дослідження речових доказів, відповідно до п. 2 ст. 91, ст. 93 КПК України слід покласти на засуджених.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, що передбачений п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, що передбачений п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 396 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання згідно з вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 жовтня 2009 року і остаточне покарання ОСОБА_8 визначити як 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо засуджених до набрання вироком законної сили залишити попередній утримання під вартою.

Строк відбування покарання підсудним ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання 24 липня 2010 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_30 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на користь ОСОБА_30 50000 (пятдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в доход держави судові витрати по справі в розмірі 3823 грн. 04 коп. з кожного.

Речові докази по справі:

диск з відеозаписом камер зовнішнього та внутрішнього спостереження АЗС Окко- залишити в матеріалах кримінальної справ;

належні ОСОБА_6 штани біло-кремового кольору з бавовняної тканини, сорочку біло-кремового кольору з короткими рукавами, шкарпетки бежевого кольору;

належні ОСОБА_7 спортивні штани темно-синього кольору, чоловічу футболку синього кольору

належні ОСОБА_8 спортивні штани чорного кольору з поясною резинкою і пару кросівок білого кольору з червоною смужкою фірми Найк;

вилучені під час огляду місця події 22 липня 2010 року:

сокиру;

полімерний кульок, в якому знаходяться серветки, паперові конверти з марлевими тампонами, дві деревяні палиці, паперовий конверт з недопалками цигарок; полімерний пакет, в якому знаходяться інші пакети з волоссям, фрагментом обвугленої мотузки, деформованим металевим фрагментом, пожежним сміттям, обвугленої тканини;

паперовий ящик з предметами, вилученими з місця події: коробкою від сигарет Вінстон, банками і пляшками з-під пива, горілки;

закрутку від пляшки синього кольору, виготовлену з полімерного матеріалу;

пляшку, виготовлену з полімерного матеріалу коричневого кольору;

одноразову тарілку білого кольору, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області знищити.

грошові кошти однією купюрою номіналом 10 грн., яка знаходиться там же звернути в доход держави.

Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою протягом пятнадцяти діб з моменту одержання його копії.

Головуючий: підпис

Суддя: підпис

Народні засідателі: підписи