Єдиний унікальний номер 448/37/16-к
Провадження № 1-кп/448/20/16

В И Р О К
Іменем України

27.01.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
перекладача - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
та його захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , гр-на України, українця, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого 19.03.2015р. Мостиським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з наданням іспитового строку терміном на 2 роки;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,
В С Т А Н О В И В:

В кінці жовтня 2013р. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки шляхом вільного доступу зайшов до будинку по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 , з яким він (обвинувачений) у той час проживав, звідки таємно викрав болгарку марки «Фіолент» вартістю 1200 грн. Такими своїми діями обвинувачений спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.

13.09.2015р. приблизно о 02.00 год. обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки прийшов до будинку того ж потерпілого ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_2 , вхідні двері якого відчинив за допомогою ключа, якого приніс з собою. Далі обвинувачений проник всередину вказаного будинку, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 5600 грн., спричинивши потерпілому майнову шкоду на вказану суму. Крім того, у зазначений день і час з того ж будинку обвинувачений таємно викрав паспорт громадянина Узбекистану серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «ВАЗ 2101», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Мерседес-Бенц», а також посвідчення водія, видане в Республіці Узбекистан серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав. Пояснив, що у період з 2009 по 2014 рік працював у потерпілого ОСОБА_4 , зокрема виконував різні роботи. Деякий час, зокрема у 2013 році тимчасово проживав у ОСОБА_4 . Згідно попередньої домовленості потерпілий обіцяв йому належну грошову винагороду за виконану роботу у розмірі по 50-100 грн. в день. Однак, в подальшому такий не проводив з ним (обвинуваченим) належного розрахунку, а лише годував його та давав гроші виключно на сигарети. Був обурений такою поведінкою потерпілого, а тому в кінці жовтня 2013р. викрав у нього болгарку та продав таку ОСОБА_8 за 350 грн. У вересні 2015р., коли потерпілого не було за місцем проживання, за допомогою викрутки, а не ключа, відкрив вхідні двері будинку та у такий спосіб проник всередину такого. Знав, що потерпілий зберігає гроші під диваном. Викрав звідти 5600 грн. Розцінював викрадені болгарку та грошові кошти як такі, що «належаться» йому (обвинуваченому) за виконану ним в потерпілого роботу. Підтвердив ті обставини, що обидві крадіжки вчиняв в стані алкогольного сп`яніння. Щодо крадіжки документів, то обставин їх викрадення не пригадує, бо перебував в стані сп`яніння.

Крім зізнання, винність обвинуваченого доводиться такими доказами по справі:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що протягом тривалого періоду часу обвинувачений періодично виконував у нього різні роботи (по декілька годин в обумовлені дні тижня). В рахунок оплати виконаних робіт годував обвинуваченого, давав йому гроші на сигарети. Крім того, тимчасово дозволяв обвинуваченому проживати в себе, у зв`язку з чим дав йому ключі від вхідних дверей будинку.

Крадіжку болгарки виявив не відразу, а через деякий час. Запитував про таку в обвинуваченого, однак останній заперечував свою причетність до крадіжки. Згодом від ОСОБА_8 дізнався, що такий за 350 грн. придбав в обвинуваченого ОСОБА_6 болгарку. Прибув в господарство ОСОБА_8 , де останній показав йому (потерпілому) придбану в ОСОБА_6 болгарку. Оглянув таку і впізнав у ній ту річ (болгарку), яка у нього була викрадена. Вартість викраденої болгарки з врахуванням її стану та часу експлуатації оцінює в 1200 грн.

У вересні 2015р. був відсутній за місцем свого проживання, бо на той час перебував на території Старосамбірського району Львівської області. Коли повернувся додому, то виявив відсутність грошових коштів у сумі 5600 грн., які зберігав у сумці під диваном, та особистих документів, які зберігав у кишенях піджака: паспорта громадянина Узбекистану свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «ВАЗ 2101», свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «Мерседес-Бенц» та посвідчення водія. Не зауважив будь-яких ознак проникнення в будинок. З побаченого зрозумів, що проникнення в будинок мало місце шляхом підбору ключа (за допомогою ключа) до вхідних дверей. Після крадіжки грошей та документів звернувся з відповідною заявою в міліцію, вказавши і про факт крадіжки болгарки, що мав місце у жовтні 2013р.

Через деякий час свідок ОСОБА_9 повернув йому (потерпілому) викрадені документи, окрім паспорта, вказавши, що знайшов такі в приміщенні належної йому господарської будівлі, де попередньо ночував обвинувачений ОСОБА_6 .

Після крадіжки грошей сусіди повідомили, що бачили обвинуваченого в магазині, де такий купляв одяг, фрукти та що у нього була значна сума грошей. Згодом обвинувачений зізнався у вчиненні крадіжок, пообіцявши повернути гроші, коли такі заробить;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав, що вночі у вересні 2015 року до нього прийшов обвинувачений, який перебував у нетверезому стані та мав з собою пляшку горілки. В ході спільного розпивання спиртного обвинувачений повідомив, що має гроші в сумі 2500 грн., що вкрав такі саме з будинку потерпілого ОСОБА_4 , до вхідних дверей якого мав ключ, та що викрав звідти ще й документи. При цьому обвинувачений ствердив, що у такий спосіб «помстився потерпілому» за неналежний розрахунок за виконані ним (обвинуваченим) роботи. Наступного дня у господарській будівлі, де ночував обвинувачений, знайшов належні потерпілому документи;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який показав, що у 2013р. до нього прийшов обвинувачений та приніс на продаж болгарку. При цьому обвинувачений запевнив, що така належить йому і що приніс її з дому. Придбав в обвинуваченого вказану болгарку за 350 грн. Вже в 2015р. від брата ОСОБА_9 дізнався, що дана болгарка належала не обвинуваченому, а потерпілому ОСОБА_4 . Згодом за винагороду повернув таку потерпілому;

- протоколом огляду місця події будинку ОСОБА_4 , де зафіксовано місце зберігання викраденого майна, і фототаблицею до вказаного протоколу;

- протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 , де він на місці розказав та показав, коли саме, з яких мотивів та за яких обставин вчинив крадіжку майна (болгарки, грошей та документів) з будинку потерпілого ОСОБА_4 , у який спосіб проникав в такий, що саме звідти викрав, як розпорядився викраденим та фототаблицею до цього протоколу;

- заявою ОСОБА_4 про видачу працівникам міліції болгарки марки «Фіолент» та ксерокопій документів, що попередньо були викрадені з його будинку,

- протоколом огляду предмету викраденої у потерпілого ОСОБА_4 болгарки марки «Фіолент», проведеного з участю спеціаліста ФОП « ОСОБА_10 », який займається ремонтом побутової техніки і предметів особистого вжитку, де останній визначив, що на момент огляду вартість даної болгарки з урахуванням її стану та терміну експлуатації становить 1200 грн., а також постановою слідчого про визнання даної болгарки речовим доказом по справі;

- заявою потерпілого ОСОБА_4 про факт крадіжок болгарки, грошових коштів та документів з його житлового будинку, протоколом огляду місця події (житлового будинку по АДРЕСА_2 ) і фототаблицею до нього, чим стверджується час і місце вчинення злочинів.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №2 від 06.01.2016р. обвинувачений ОСОБА_6 психічним захворюванням не страждає, виявляє легку розумову відсталість в ступені легкої дебільності та за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В період інкримінованих йому діянь він також психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд не приймає суд до уваги доводів сторони захисту в тій частині, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - по епізоду крадіжки болгарки, що мала місце в кінці жовтня 2013р., бо в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок експерта на підтвердження розміру заподіяних потерпілому матеріальних збитків, з тих підстав, що як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду стороною захисту не було заявлено жодного клопотання з цього приводу, що свідчить про те, як вважає суд, що сторона захисту погоджувалась з вартістю викраденого (болгарки), визначеного потерпілим та спеціалістом ФОП « ОСОБА_10 », який займається ремонтом побутової техніки і предметів особистого вжитку. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази щодо вартості викраденої болгарки суд розцінює як належні та допустимі.

Виходячи з роз`яснень, що викладені в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», суди повинні мати на увазі, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, тощо), а обов`язковою ознакою проникнення є його «незаконність», тобто відсутність в особи права перебувати в цьому місці.

Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.

Беручи до уваги наведене та обставини, що віднайшли своє підтвердження у судовому засіданні, зокрема: що обвинувачений у нічний час незаконно зайшов в чуже житло, звідки протиправно вилучив майно (грошові кошти); вчинив такі дії без попереднього погодження з потерпілим ОСОБА_4 , без його відома і дозволу та за відсутності інших осіб (як потерпілого, так і будь-яких інших очевидців, тощо); зізнався потерпілому у вчиненому лише після виявлення останнім факту викрадення грошей. Крім того, у судовому засіданні обвинувачений підтвердив ту обставину, що 13.09.2015р. проникав до будинку потерпілого саме з метою викрадення грошей, а не з будь-якою іншою метою (переночувати, тощо). З врахуванням зазначених обставин в сукупності, суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченого саме крадіжки, поєднаної з проникненням в житло.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження належних доказів на підтвердження обставин перебування обвинуваченого в стані сп`яніння на момент вчинення ним крадіжок, оскільки такі доводи спростовуються як показаннями самого обвинуваченого, який зізнався у тому, що вчиняв крадіжки в нетверезому стані, так і показаннями свідка ОСОБА_9 .

Також суд не приймає до уваги доводів обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що 13.09.2015р. він проник в будинок потерпілого шляхом відкриття вхідних дверей за допомогою викрутки, а не ключа від даних дверей, якого приніс з собою, оскільки такі доводи повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4 та показаннями свідка ОСОБА_9 , які підтвердили ті обставини, що обвинувачений мав у своєму розпорядженні ключ від вхідних дверей будинку потерпілого і що він (обвинувачений) говорив свідку ОСОБА_9 , що проникав в будинок потерпілого саме за допомогою ключа.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною. Обвинувачений вчинив два посягання на власність потерпілого ОСОБА_4 . При цьому першу крадіжку (крадіжку болгарки) такий вчинив за відсутності інших кваліфікуючих ознак, а іншу (крадіжку грошових коштів) повторно та в поєднанні з проникненням у житло. А тому по епізоду крадіжки, що мала місце в кінці жовтня 2013р., дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, та за ч.3 ст.185 КК України по епізоду крадіжки, що мала місце 13.09.2015р. Вірно кваліфіковано і дії обвинуваченого за ч.3 ст.357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом, оскільки 13.09.2015р. він викрав паспорт громадянина Узбекистану на ім`я ОСОБА_4 та інші особисті документи.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи (в тому числі кількість і вартість викраденого), ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення ним злочинів в стані алкогольного сп`яніння.

Враховується, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин та злочини невеликої і середньої тяжкості, є особою молодого віку, має вади у своєму психічному здоров`ї, походить з багатодітної сім`ї, посередньо характеризується за місцем проживання, що потерпілий просить не застосовувати до обвинуваченого суворої міри покарання, а також те, що, маючи судимість за вчинення умисного злочину, обвинувачений на шлях виправлення не став, а продовжує вчиняти злочинні дії.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі.

Саме такий вид і строк покарання, як вважає суд, є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, так як такий, будучи судимим, на шлях виправлення не став та в черговий раз вчинив умисні злочини.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, а саме епізод крадіжки болгарки ще вкінці жовтня 2013 року, тобто до постановлення Мостиським районним судом вироку від 19.03.2015р., яким його засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з наданням іспитового строку терміном на 2 роки. А злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України (крадіжку грошових коштів) та ч.3 ст.357 КК України (незаконне заволодіння паспортом та іншими особистими документами), ним було вчинено 13.09.2015р., тобто після постановлення зазначеного вище вироку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

За таких обставин, при постановленні вироку обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання за епізод крадіжки (ч.1 ст.185 КК України), вчинений до 19.03.2015 року; потім за правилами ч.4 ст.70 КК України визначити сукупне покарання між даним покаранням та покаранням за вироком Мостиського районного суду від 19.03.2015 року; після чого призначити покарання за сукупністю злочинів, вчинених 13.09.2015р. (ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України) та в подальшому з урахуванням вимог ст.71 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю вироків.

Речовий доказ: викрадене майно (болгарку) необхідно повернути його законному володільцю - ОСОБА_4 .

Цивільний позов по справі не заявлявся, процесуальних витрат немає.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою - необхідно залишити до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід рахувати з 20.01.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Визнати винним та засудити ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, за ч.3 ст.357 КК України на 3 (три) місяці арешту.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком (ч.1 ст.185 КК України) та покарання, призначеного за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 19.03.2015р., визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Згідно з ч.1 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України (вчинених після постановлення вироку від 19.03.2015р.), шляхом часткового складання призначених покарань за ч.3 ст.185 КК України та ч.3 ст.357 КК України визначити ОСОБА_6 покарання 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком від 19.03.2015р. і остаточно визначити ОСОБА_6 до відбуття покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Речовий доказ: болгарку марки «Фіолент», яка зберігається в камері зберігання речових доказів Мостиського відділення Яворівського відділу ГУНПУ у Львівській області, - повернути ОСОБА_4 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з 20.01.2016 року.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1

З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_1
Вирок набрав законної сили:
«___» ______________ 20__ р.
Суддя ОСОБА_1