Ухвала

іменем України 17 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 4 червня 2015 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 000087 щодо ОСОБА_1,

встановила:

вироком Барського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2015 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 4 червня 2015 року вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 3 жовтня 2014 року приблизно о 16 год. знаходячись у саду свого домоволодіння по АДРЕСА_2 на ґрунті неприязних відносин з сусідкою ОСОБА_2 під час сварки, зайшов на територію фруктового садка домогосподарства потерпілої, яке розташоване по АДРЕСА_3, де умисно наніс ОСОБА_2 декілька ударів палкою в область ніг та тулубу чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок м'якості. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином доводи прокурора про м'якість призначеного ОСОБА_1 покарання. Зазначає що спричинену шкоду не відшкодував, вибачення не попросив та не помирився з потерпілою. Просить врахувати що ОСОБА_1 вини не визнав, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 125 КК України у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок м'якості.

То колегія суддів дійшла наступного висновку.

З судових рішень вбачається, що прокурор не погоджуючись із покаранням призначеним ОСОБА_1 внаслідок м'якості звернувся з апеляційною скаргою.

Колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи справу в межах поданої апеляції, зазначила, що при призначенні покарання районний суд урахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим правопорушення, дані про особу винного, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не визнання вини.

Враховуючи данні обставини, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно обрано у відповідності до цих вимог закону.

Зокрема, при призначенні покарання ОСОБА_1, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного, який вину не визнав, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обґрунтовано не встановлено судом обставин, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Із урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається прокурор у скарзі, суд призначив ОСОБА_1 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Тому призначене покарання є обґрунтованим, законним, справедливим і сприятиме перевихованню засудженого та попередженню нових злочинів.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляції прокурора, щодо м'якості призначеного покарання, належним чином перевірені, на них надані змістовні відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи викладене касаційні вимоги прокурора безпідставні.

Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі прокурора не наведено.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 4 червня 2015 року щодо ОСОБА_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5