У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого з ОВС 1-го відділу кримінальних розслідувань СУ МГУ Міндоходів - ЦО з обслуговування великих платників ОСОБА_2 , погоджене зі старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про тимчасовий доступ до документів на підставі матеріалів досудового розслідування № 000212 від 10.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання про надання тимчасового доступу з можливістю вилучення оригіналів документів з приводу взаємовідносин ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які перебувають у володінні ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема: договори поставки та додаткові угоди до них (з додатками, змінами, доповненнями); податкові накладні; видаткові накладні; акти прийому-передачі; договори про надання послуг (товарів, робіт) та додаткові угоди до них; листи, щодо зняття зі зберігання (відпуск) певної кількості скрапленого газу, товарно-транспортні накладні; сертифікати якості; складські квитанції; реєстри отримання товарів (робіт, послуг); документів бухгалтерського та податкового обліків (оборотно- сальдові відомості, картки рахунків); книги реєстрації довіреностей щодо отримання товару (робіт, послуг) від вищевказаних підприємств; платіжних документів про перерахування грошових коштів за поставлений товар (роботи, послуги) (платіжні доручення, банківські виписки); реєстри отриманих та виданих податкових накладних, комерційні пропозиції, командировочні посвідчення, накази, протоколи та інші; документи, що підтверджують наявність транспортних засобів та складських приміщень (договори оренди), документи стосовно чисельності працівників

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000212 від 10.06.2014 року за фактом вчинення службовими особами ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в період часу листопада 2013 року ухилились від сплати податків шляхом заниження податку на додану вартість на суму 671 435 грн.

Слідчий зазначав, що документи, до яких планується отримати тимчасовий доступ слугуватимуть доказами у кримінальному провадженні, тобто фактичними даними, які будуть встановлювати наявність чи відсутність фактів господарських взаємовідносин ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також обставин, що мають значення для кримінального провадження та тих обставин, які підлягають доказуванню, в тому числі шляхом проведення експертних досліджень.

В клопотанні слідчий просив розглянути дане клопотання без виклику представників особи, у володінні якої вони знаходяться, оскільки існує реальна загроза зміни або знищення документів.

Згідно з ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних заходів не здійснювалась.

Вивчивши матеріали клопотання і кримінального провадження, вважаю, що клопотання про надання тимчасового доступу до зазначених в клопотанні документів задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, якими є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою, або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Згідно зі ст.505 ЦК України комерційною таємницею є інформація, яка є секретною в тому розумінні, що вона в цілому чи в певній формі та сукупності її складових є невідомою та не є легкодоступною для осіб, які звичайно мають справу з видом інформації, до якого вона належить, у зв`язку з цим має комерційну цінність та була предметом адекватних існуючим обставинам заходів щодо збереження її секретності, вжитих особою, яка законно контролює цю інформацію. Комерційною таємницею можуть бути відомості технічного, організаційного, комерційного, виробничого та іншого характеру, за винятком тих, які відповідно до закону не можуть бути віднесені до комерційної таємниці.

Тобто до комерційної таємниці можна віднести більшість документів юридичних осіб.

Між тим, з викладених вище обставин щодо фабули та правової кваліфікації кримінального правопорушення вбачається, що кримінальне провадження відкрито по факту ухилення від сплати податків у період часу листопада 2013 року службовими особами ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по взаємовідносинах з ПАТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » шляхом заниження податку на додану вартість на суму 671435 грн.

Так, фабулою є фактична частина обвинувачення, його зміст, юридична форма якого обумовлюється конкретною нормою КК України. Вона завжди індивідуальна, бо стосується конкретної особи, яка вчинила злочин. Встановлення фактів, що визначають фабулу обвинувачення, і виявлення їх юридичних ознак є передумовою для прав, кваліфікації злочин, діяльності, а отже, і правильного застосування кримінальної відповідальності за конкретний злочин.

Наведене визначення обвинувачення вперше формулюється у внесених до ЄРДР відомостей, які мають містити три складові: фабулу обвинувачення, тобто реальний зміст інкримінованого обвинувачуваному діяння, та встановлені у справі факти, у яких передбачені ознаки відповідного складу злочину; юридичне формулювання, тобто ті правові ознаки, що притаманні типовому поняттю будь-якого виду злочину; правову кваліфікацію за відповідною статтею (частиною, пунктом) особливої частини КК України.

Саме ці обставини, які утворюють фабулу обвинувачення, і складають предмет доказування під час досудового розслідування.

При цьому дії, які свідчать про спрямованість на ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, можуть полягати, наприклад, у перекрученні об`єктів оподаткування у первинних документах, внесенні у звітні документи (податкові декларації, розрахунки сум податку чи збору) перекручених відомостей, у поданні таких сфальсифікованих документів до контролюючих органів, в ухиленні від своєчасної сплати авансових платежів, у неподанні звітної документації до контролюючих органів.

Між тим, слідчим не було доведено, яке мають значення для проведення досудового розслідування запитувані слідчим документи, для встановлення яких саме важливих обставин у кримінальному провадженні та можливості використання як доказів відомостей, що містяться в цих документах, виходячи з періоду часу, охопленого фабулою кримінального правопорушення, неможливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих документів, і взагалі, не надано доказів необхідності вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження за змістом викладеної слідчим фабули.

Також слідчим не надано доказів на підтвердження обставин викладених в клопотанні, а ненадання належним чином засвідчених приєднаних до клопотання копій документів позбавляє суд можливості вважати їх належними доказами.

Крім того, слідчим не обґрунтовані обставини щодо способу використання запитуваної інформації, що перешкоджає слідчому судді прийняти рішення щодо необхідності провадження даної слідчої дії, оскільки за викладених обставин не вбачається за можливе встановити подальші дії слідчого та їх обсяг використання отриманої інформації, а й відповідно встановити виправдану потребу досудового розслідування саме в такий ступінь втручання до інформації, якою володіє особа і яка становить охоронювану державою таємницю, а законодавець чітко визначає підстави та умови, за яких проведення даної слідчої дії вважається можливим, допустимим і правомірним.

При цьому зі змісту п. 3 ч. 2 ст. 160 КПК України вбачається, що в клопотанні повинні бути зазначені речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати. Таким чином, відомості про документи, до яких просить слідчій надати тимчасовий доступ, мають бути за змістом клопотання конкретизовані, оскільки, по суті, без вказівки на те, до яких саме документів необхідно надати тимчасовий доступ, таке клопотання є безпредметним.

Слід також зазначити, що в матеріалах клопотання взагалі відсутні відомості про призначення слідчого ОСОБА_2 , а, отже, і правомочність подання нею даного клопотання.

Так, при розгляді клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів слід ретельно вивчати всі надані матеріали і у кожному конкретному випадку встановлювати наявність або відсутність всіх умов, на які посилається слідчий як на підставу надання такого дозволу, а також перевіряти відповідність змісту клопотання вимогам ч. 2 ст. 160 КПК.

За загальними принципами кримінального процесуального законодавства, ухвала слідчого судді має відповідати вимогам законності та обґрунтованості. Законною є ухвала слідчого судді, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, на підставі кримінального процесуального закону. Обґрунтованою є ухвала слідчого судді, яка обґрунтована на тих доказах, які були розглянуті під час розгляду клопотання.

Таким чином, оскільки така процесуальна дія як тимчасовий доступ до речей і документів, які містять комерційну таємницю, зачіпає законні права та інтереси невизначеного кола інших осіб, законодавець чітко визначає підстави та умови, за яких проведення даної слідчої дії вважається можливим, допустимим і правомірним, то вважаю, що вмотивованих правових підстав для тимчасового доступу до документів та його мети, які мають бути покладені в основу проведення слідчих дій, клопотання не містить, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.159,160,162-164 КПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого з ОВС 1-го відділу кримінальних розслідувань СУ МГУ Міндоходів - ЦО з обслуговування великих платників ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до документів на підставі матеріалів досудового розслідування № 000212 від 10.06.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1