Провадження №1-кп/761/1033/2015
В И Р О К
іменем України
12 серпня 2015 року
Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008822 від 29 липня 2015 року,

за обвинуваченням ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого в силу ст.. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ) за наступних обставин :

Так, 29 липня 2015 року, у невстановлений час, ОСОБА_6 розробив злочинний план , який полягав в таємному викраденні чужого майна з автомобілів, та з цією метою заздалегідь підготував металеві свердла для розбиття скла, ліхтарик для просвічування салонів автомобілів та помістив їх до рюкзака, що був при ньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , приблизно о 04 годині 10 хвилин прийшов у двір будинку АДРЕСА_2 , де побачив автомобіль марки «Хюндай» державний номерний знак НОМЕР_1 , підійшов до нього та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і його дії носять таємних характер, переслідуючи корисні мотиви, з метою особистого збагачення та звернення на свою користь чужого майна, за допомогою ліхтарика просвітив салон автомобіля та використовуючи заздалегідь підготовлене металеве свердло, своєю рукою розбив скло автомобіля та дістав із салону автомобіля GPS - навігатор «Pionner х70», вартістю 1490 гривень, кріплення до GPS навігатора, яке матеріальної цінності для потерпілого не представляє та зарядний пристрій до GPS навігатора, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє.

Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1490 гривень 00 копійок.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка ).

31 липня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним.

У відповідності до даної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, щиро кається в скоєному, завдана потерпілому матеріальна шкода в сумі 1490 гривень 00 копійок повністю відшкодована під час досудового розслідування. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_6 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення укладену 31 липня 2015 року між ним та підозрюваним ОСОБА_6 .

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_6 узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду про примирення з потерпілим,укладену 31 липня 2015 року, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України .

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди .

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а відповідно, такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_6 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ :

Затвердити угоду про примирення, укладену 31 липня 2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.

Речові докази по справі: GPS - навігатор «Pionner х70», кріплення до GPS навігатора, зарядний пристрій до GPS навігатора, що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 - передати за належністю ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки Леново ,4 ключі та 1 ключ для домофону в шкіряній ключниці на металевому ланцюжку, гаманець з грошовими коштами 2 гривні, 10 песо та 100 білоруських рублів, пластикові картки ,навушники білого кольору, які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_6 передати за належністю ОСОБА_6 ; шкіряний чохол для ножа з 3 металевими свердлами різної довжини, ліхтарик з металевим ланцюжком, які знаходяться на зберіганні у камері схову Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги ,якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1