УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/1460/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.115 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю: секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_12 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 ОСОБА_7 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2015 року, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.02.2014 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 185 КК України на 80 годин громадських робіт, -
засуджено: - за п.12 ч.2 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі; - за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі; - за ч.2 ст.194 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань обвинуваченому ОСОБА_10 призначено остаточне покарання 12 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування обвинуваченим ОСОБА_10 покарання вирішено обчислювати з 03 червня 2015 року.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_10 до строку відбування покарання час тримання останнього під вартою з 29 травня 2014 року до 03 червня 2015 року у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
засуджено: - за п.12 ч.2 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі; - за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; - за ч.2 ст.194 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_11 призначено остаточне покарання 12 років позбавлення волі.
Початок строку відбування обвинуваченим ОСОБА_11 покарання вирішено обчислювати з 03 червня 2015 року.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_11 до строку відбування покарання час тримання останнього під вартою з 29 травня 2014 року до 03 червня 2015 року у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Чолхов Климівського району Брянської області РФ, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого: 1) 05.01.1999 року народним судом Кременського району Луганської області за ст.ст. 17, 81 ч. 2, 46-1 КК України (1960 р.) на 2 роки позбавлення волі без конфіскації майна з відстрочкою виконання вироку на 2 роки та зі стягненням в дохід держави штрафу в сумі 1000 грн.; 2) 20.04.2000 року народним судом Кременського району Луганської області за ст.ст. 140 ч. 2, 43 КК України (1960 р.) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; 3) 24.09.2002 року судом Кременського району Луганської області за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3, 70, 71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі; 4) 22.06.2009 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ч.1 ст. 213 КК України на 150 годин громадських робіт; 5) 02.03.2010 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 190 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі, звільненого 08.06.2011 року умовно-достроково на підставі постанови Брянківського міського суду Луганської області від 31.05.2011 року на невідбутий строк 4 місяці 22 дні, -
засуджено: - за п.12 ч.2 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі; - за ч.2 ст.194 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань обвинуваченому ОСОБА_12 призначено остаточне покарання 12 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування обвинуваченим ОСОБА_12 покарання вирішено обчислювати з 03 червня 2015 року.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_12 до строку відбування покарання час тримання останнього під вартою з 29 травня 2014 року до 03 червня 2015 року у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на користь держави по 98 грн. 28 коп. з кожного процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області судової товарознавчої експертизи; - по 131 грн. 04 коп. з кожного процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів при проведенні НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області двох судових дактилоскопічних експертиз.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на користь держави по 131 грн. 04 коп. з кожного процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів при проведенні НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області двох судових дактилоскопічних експертиз.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на користь держави по 819 грн. 87 коп. з кожного процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні ДНДЕКЦ УМВС України в Житомирській області судової пожежно-технічної експертизи.
Стягнуто з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на користь держави по 143 грн. 48 коп. з кожного процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області судової експертизи нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів.
Запобіжні заходи до набуття вироком законної сили щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишено попередні тримання під вартою.
Згідно вироку суду, 28 травня 2014 року близько 23 години в будинку АДРЕСА_5 під час спільного розпивання алкогольних напоїв між власником даного будинку ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_10 виник конфлікт, під час якого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_11 , накинувшись на ОСОБА_13 , повалив його на підлогу, після чого разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з єдиним злочинним умислом, зі значною силою прикладання нанесли ОСОБА_13 численні удари ногами в область розташування життєво-важливих органів, а саме не менше 5 ударів по голові та не менше 3 ударів по тулубу, і таким чином умисно його вбили групою осіб.
Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок аспірації кров`ю, що потрапила у верхні дихальні шляхи в результаті закритої черепно-лицевої травми.
У ході умисного вбивства ОСОБА_13 , ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , діючі за попередньою змовою групою осіб, заподіяли потерпілому тілесні ушкодження у вигляді:
- закритої черепно-лицевої травми забійної рани лівої брови, забійної рани правої брови, синця навколо лівого ока, синця навколо правого ока з переходом на скроневу ділянку, сінця в ділянці кута нижньої щелепи, відкритого перелому тіла ніжньої щелепи в ділянці другого зуба справа, розтрощення кісток носа, перелому кісток лицевого черепу по типу Ф-ІІ (повне відділення верхньої щелепи від кісток мозкового та лицевого черепу), відламу альвеольного відростку верхньої щелепи, крововиливу в м`які тканини голови, а також дрібно вогнищевих крововиливів в оболонках та в речовині головного мозку, що супроводжувалась масивною крововтратою та призвела до втрати свідомості, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та перебуває в непрямому причинному зв`язку з настанням смерті;
- закритих переломів п`яти ребер, перелому під`язикової кістки та крововиливів в прилеглі до переломів м`які тканини, які в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Після вчинення умисного вбивства потерпілого, вийшовши з вказаного будинку на подвір`я, близько 23 години ОСОБА_11 з корисливих мотивів вступив у злочинну змову із ОСОБА_10 щодо спільного таємного викрадення майна ОСОБА_13 з його будинку АДРЕСА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 через вхідні двері проникли до вказаного будинку та, обшукавши його, в кімнаті з шухляди серванту таємно викрали грошові кошти в сумі 360 грн., а з тумбочки мобільний телефон марки «LG» моделі GB-102, IMEI НОМЕР_1 , вартістю 96 грн., в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , вартістю 25 грн., чим заподіяли потерпілому шкоди на загальну суму 481 грн.
Після вчинення зазначеної крадіжки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вийшли з даного будинку на подвір`я, де разом із ОСОБА_12 вирішили умисно знищити будинок потерпілого шляхом його підпалу з метою приховання та знищення слідів вчинених ними злочинів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 повернулись до вказаного будинку, де у кімнатах розкидали книги, після чого взяли з кладової невстановлену слідством ємкість з бензином, яким обілляли кімнати та підпалили їх.
Таким чином, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , діючи з єдиним умислом, шляхом підпалу пошкодили житловий будинок ОСОБА_13 , заподіявши тому шкоду в розмірі 46 999 грн., та умисно знищили майно потерпілого, а саме: два дивани по ціні 300 грн. кожен; два ковролінові палаци по ціні 100 грн. кожен; килимову доріжку, вартістю 100 грн.; дерев`яний стіл, вартістю 200 грн.; офісний стілець, вартістю 100 грн.; дерев`яний сервант, вартістю 400 грн.; телевізор марки «ДЕУ», вартістю 500 грн.; постільну білизну, одяг, покривало, подушку, металеве ліжко, які матеріальної цінності не представляють.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неповноту судового розгляду, вважає, що не встановлена його особиста роль в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не враховано, що в нього не було конфлікту з потерпілим ОСОБА_13 , не доведено попередньої змови, оскільки все відбувалося спонтанно, не усунуті протиріччя в показах ОСОБА_11 . Висновки суду невідповідають фактичним обставинам справи, жодними доказами не підтверджується його участь у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , не визначені його дії у підпалі будинку, не враховано, покази свідка ОСОБА_14 ніким і нічим не перевірялися. Крім того, зазначає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості злочину, судом не враховано, що він не бажав настання смерті потерпілого, ніякої змови не було, тому вважає, що надто жорстке покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі не відповідає скоєному ним особисто.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду в частині обвинувачення ОСОБА_12 за п.12 ч.2 ст.115 КК України, ч.2 ст.194 КК України та виправдати останнього. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Судом не враховано свідчення ОСОБА_10 про непричетність ОСОБА_12 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Вважає, що показання свідка ОСОБА_15 підлягають сумніву у їх об`єктивності. Висновками експертиз не встановлена причетність ОСОБА_12 до вказаних злочинів, умислу на вбивство не доведено. Досліджені в суді речові докази як і матеріали зібрані в ході досудового розслідування не підтверджують вини ОСОБА_12 в інкримінованих йому злочинах.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , не оскаржуючи кваліфікацію вчинених ним злочинів, просить змінити вирок суду та обрати відносно нього більш м`яке покарання. Вказує, що судом не враховано дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання. Посилається на те, що він щиро кається у скоєному, має постійне місце проживання, характеризується позитивно, що дає суду підстави для застосування ст. 69 КК України, вважає, що зговір повинен бути виключений із мотивувальної частини вироку.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 ОСОБА_7 просить вирок відносно ОСОБА_10 змінити, перекваліфікувати його дії з п.12 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України відповідно зменшивши йому міру покарання, в іншій частині вирок відносно нього залишити без змін. Вважає, що судом не добуто доказів попередньої домовленості обвинувачених на вчинення саме умисного вбивства, в основу вироку покладено докази, які не пред`являлися для ознайомлення учасникам судового провадження в порушення ст.358 КПК України. При обранні міри покарання не враховано судом що ОСОБА_10 не був ініціатором конфлікту.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду змінити відносно нього та визнати його винним за ч.3 ст.185 КК України призначивши відповідну міру покарання, а за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.194 КК України виправдати. Посилається на неповноту проведеного досудового та судового слідства, вказує, що суд не зміг правильно оцінити обстановку, при якій почалася бійка, не встановлено домовленості між ними, не враховано, що він без будь-якої домовленості взяв гроші від ОСОБА_10 , які належали ОСОБА_13 та сам забрав його мобільний телефон. Після бійки він пішов на половину будинку, якій вони знімали у ОСОБА_13 , а ОСОБА_12 знаходився із свідком ОСОБА_14 . Саме ОСОБА_10 прийшла думка підпалити будинок. Просить викликати до апеляційного суду свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_14 для допиту.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги з наведених у них мотивів, міркування прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; умисних знищенні та пошкодженні чужого майна, вчинених шляхом підпалу; обвинуваченого ОСОБА_11 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло; умисних знищенні та пошкодженні чужого майна, вчинених шляхом підпалу; обвинуваченого ОСОБА_12 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; умисних знищенні та пошкодженні чужого майна, вчинених шляхом підпалу.
Дії обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ст.ст. 115 ч.2 п.12, 185 ч.3, 194 ч.2 КК України та обвинуваченого ОСОБА_12 за ст.ст. 115 ч.2 п.12, 194 ч.2 КК України судом кваліфіковані вірно.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вину свою не визнавали та заперечували щодо вчинення інкримінованих ним кримінальних правопорушень, обвинувачений ОСОБА_10 вину визнавав частково. Вказували на те, що показання, які вони надавали на досудовому слідстві та під час проведення слідчого експерименту, були під тиском працівників міліції.
Суд, у вироку, дав оцінку показанням обвинувачених в судовому засіданні. Заперечення ними своєї вини у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень суд розцінив як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
У вироку місцевий суд прийшов до висновку, що вина обвинувачених підтверджується протоколом огляду місця події від 29.05.2014 р. з таблицею зображень та з планом схемою, протоколом огляду трупа, протоколами затримання ОСОБА_17 від 29.05.2014 р., ОСОБА_12 від 29.05.2014 р. та ОСОБА_18 від 29.05.2014 р., протоколами проведення слідчого експерименту від 29.05.2014 р. та від 16.07.2014 р., протоколом додаткового огляду місця події від 29.06.2014 р. із участю ОСОБА_10 , протоколом огляду предметів від 16.09.2014 р., висновками судово-медичних експертиз трупа ОСОБА_13 , висновком судово-медичної експертизи, згідно якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження які утворилися в межах однієї доби (29.05.2014 р.), висновком судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , у яких тілесних ушкоджень не виявлено, висновками судово-імунологічної експертизи, висновком судової пожежно-технічної експертизи від 29.09.2014 р., якою встановлено причину виникнення пожару внесення стороннього джерела запалювання в спалимий матеріал з ознаками підготовки події, направленими на стійкий розвиток пожежі. Вказані обставини підтверджуються протоколами проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_10 і ОСОБА_15 .
Також, судом зазначено, що згідно досліджених доказів, підтверджено вчинення саме умисного вбивства, вчинення його всіма трьома обвинуваченими, і вчинення продуманого, організованого підпалу, обставини якого приховали обвинувачені.
Судом встановлено, що обвинуваченими не оспорюється частина з обставин обвинувачення, яка достовірно встановлена зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами про те, що вони перебували в будинку ОСОБА_13 та наносили йому побої, ОСОБА_10 з ОСОБА_11 викрали майно ОСОБА_13 , після чого будинок був підпалений. Покази обвинувачених про те, що бив тільки ОСОБА_10 суд розцінив як захисну позицію.
Характер та локалізація тілесних ушкоджень ОСОБА_13 вказує саме на умисел обвинувачених на вчинення умисного вбивства. Смерть ОСОБА_13 настала в короткий проміжок часу з моменту нанесення ударів і обвинувачені самі визнали, що побиття тривало до моменту, коли вбитий вже не рухався. Наведене свідчить про усвідомлення суспільно небезпечного характеру дії і передбачення настання від цього суспільно небезпечних наслідків - можливості настання від таких тілесних ушкоджень смерті.
Доводи обвинувачених про відсутність між ними змови на вчинення вбивства обґрунтовано не були прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», зазначено (п. 16), що за цей злочин (за попередньою змовою групою осіб) несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать: застосування на початку нападу насильства щодо потерпілого з метою приведення його у безпорадний стан з тим, щоб інший співучасник, скориставшись таким станом, заподіяв потерпілому смерть; подолання опору потерпілого з метою полегшити заподіяння йому смерті іншим співучасником; усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це; надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства (у вигляді порад, передачі зброї тощо); ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу тощо.
У даному кримінальному провадженні дослідженими доказами підтверджено, що обвинувачені спричиняли тілесні ушкодження ОСОБА_13 , при чому після початку нанесення ударів першим з обвинувачених, внаслідок яких потерпілий впав на підлогу, інші підтримали злочинні дії ОСОБА_11 та далі вже всі разом наносили удари ОСОБА_13 до припинення ним будь-яких рухів, що в подальшому стало причиною смерті.
Таким чином, узгодженість дій обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 при нанесені потерпілому ОСОБА_13 тілесних пошкоджень свідчить про їх домовленість, тому доводи захисту і обвинувачених про те, що змови на умисне вбивство не було, судом першої інстанції обґрунтовано не прийняті до уваги.
Доводи обвинувачених про застосування до них незаконних методів при затриманні, проведенні слідчих експериментів, були предметом перевірки прокуратури та не знайшли свого підтвердження, тому було прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення за ч.2 ст.365 КК України.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає повністю доведеною вину обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, а доводи апеляційних скарг про недоведеність їх вини - необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційних скарг про те, що в основу вироку покладено докази, які не пред`являлися для ознайомлення учасникам судового провадження.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у присутності їх захисників були ознайомлені з матеріалами досудового розслідування (т.4 а.к.п. 157-159, 164-166, 171-173).
Також, безпідставними апеляційний суд визнає клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про додатковий допит свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_14 , оскільки зазначені свідки допитувались як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду кримінального провадження про відомі їм обставини вчинення злочинів, їх показання були перевірені в повному обсязі. Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_11 відмовився від зазначеного клопотання.
Покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України в межах санкцій статей за якими їх засуджено. Судом враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини кримінального провадження, а саме, визнано обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 : вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів; обвинуваченого ОСОБА_11 : вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння; обвинуваченого ОСОБА_12 : вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, також судом враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання, особу обвинувачених та призначено покарання у виді реального позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових кримінальних правопорушень.
З наведеними висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд та, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, не вбачає підстав для скасування або зміни вироку суду.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_12 ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 червня 2015 року - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді: