Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 1-123/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2011смт. Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Цімбота В.І.,

при секретарі Куруц В.І.,

з участю: прокурора Самолюк М.В.,

адвоката ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2,

представника неповнолітнього підсудного: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Міжгір'я справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації смт. Міжгіря, вул. Шевченка, 18 Закарпатської області, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, проживає сам без батьків, українця, громадянина України, судимого 06.12.2010 р. Міжгірським райсудом за ст. 185 ч. 3 КК України з випробуванням строком у два роки,

за ст. ст. 296 ч. 1, 121 ч. 2, 384 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

02.08.2011 р. біля 22 години у селі Сойми Міжгірського району на вулиці біля кафе ОболоньОСОБА_4 затіяв сварку із громадянином ОСОБА_5, обзивав такого нецензурно та проявляючи явну неповагу до оточуючих і встановленого порядку наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_5

ОСОБА_5 від отриманого удару падає на землю, вдаряється головою в тверде покриття, отримує тяжкі тілесні ушкодження, від яких, не приходячи до тями, помирає 20.08.2011 р. в обллікарні.

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ст. ст. 296 ч. 1 та 121 ч. 2 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 предявлено звинувачення за ст. 384 ч. 2 КК України так як він, будучи потерпілим по іншій кримінальній справі за ст. 296 ч. 2 КК України під час допиту як потерпілого показав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також третя невстановлена особа наносили йому побої під час хуліганських дії, а третя невстановлена особа під час хуліганських дій застосовувала ніж з наміром нанести йому тілесні ушкодження.

Підсудній ОСОБА_4 вину визнає частково в тому, що він вчинив хуліганські дії та під час хуліганських дій ударив ОСОБА_5 кулаком в обличчя і від цього удару ОСОБА_5 впав на землю, втратив свідомість і такого забрала у лікарню швидка допомога. До приїзду швидкої допомоги він з місця події не відлучався, умисла на вбивство чи нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 він не мав.

Свої покази від 11.08.2011 р. про те, що третя особа, яка брала участь у хуліганстві 29.07.2011 р. в с. Майдан, мала ніж і ножем порізала йому руку, він 22.08.2011 р. спростував і в протоколі додаткового допиту вказав, що такої обставини не було.

Потерпіла по справі ОСОБА_2, дружина померлого, суду пояснила, що вона свідком події не була, а її чоловік помер у лікарні, не приходячи до свідомості. Претензій матеріального характеру до підсудного не має.

Свідки по справі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду пояснили, що дійсно між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на вулиці біля кафе Оболоньу с. Сойми виник конфлікт, вони сперечались між собою, а також те, що ОСОБА_5 лежав на землі і скора забрала його у лікарню.

Крім того, ОСОБА_10 суду пояснив, що бачив як ОСОБА_4 ударив кулаком по обличчю ОСОБА_5, який упав на асфальтоване покриття і більше не піднімався.

По висновках судмедексперта від 22.08.2011 р. ( арк.. сп. 251 , 257 том 1) у ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 виявлено забій мяких тканин губи, що могло бути спричинено затиснутою в кулак рукою і дані ушкодження є легкими, по строку відповідають події 02.08.2011 р.

Важка закрита черепно мозкова травма, забій головного мозку, гематома виникли від дії тупого твердого предмету або ударянні об такі при наданні тілу прискорення з послідуючим падінням та ударянням у таке покриття.

Судом також досліджено протокол відтворення обстановки і обставин події ( арк. сп. 121 том 1) з якого видно, що подія мала місце у с. Сойми біля кафе Оболонь, земля має тверде асфальтоване покриття.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 296 ч. 1 КК України як хуліганство та ст.119 КК України як вбивство через необережність. Іншого суду не доведено.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 під час спору із ОСОБА_5 наніс такому удар кулаком в обличчя і ОСОБА_5 , падаючи з прискоренням на землю ударяється головою об асфальтове покриття землі та отримує тяжкі тілесні ушкодження, що привели до його смерті.

Не встановлено і не доведено, що ОСОБА_4 мав прямий умисел на заподіяння ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, а по наслідках вчиненого його дії в цій частині кваліфікуються як вбивство по необережності.

Є доведеною вина ОСОБА_4 у вчиненні хуліганства, так як він грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю із заподіянням ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, порушивши спокійний відпочинок громадян.

Суд вважає, що за ст. 384 ч. 2 КК України ОСОБА_4 слід оправдати.

Дійсно, під час допиту 11.08.2011 р. ( арк. сп. 187) ОСОБА_4 дав покази, що третя невстановлена особа 29.07.2011 р. ножем заподіяла йому рану руки.

Але уже 22.08.2011 р. ( арк. сп. 193) під час додаткового допиту ОСОБА_4 пояснив, що ніхто ножем йому руку не порізав, тобто спростував дані раніше неправдиві покази.

Відповідно до ст. 17 КК України особа, яка добровільно відмовилася від доведення злочину до кінця, не підлягає кримінальній відповідальності.

Крім того, обвинувачення за ст. 384 ч. 2 КК України є надуманими і не ґрунтуються на належних доказах.

Таким чином, остаточно суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. ст. 296 ч. 1 КК України та 119 КК України, а за ст. 384 ч. 2 КК України такого слід оправдати.

Обираючи до підсудного покарання за ст. ст. 296 ч. 1, 119 КК України суд враховує, що ним вчинено злочин проти життя особи, умисел і наслідки дій ОСОБА_4.

Суд бере до уваги і обставини, які обтяжують відповідальність - вчинення злочину у стані спяніння, а також рецидив злочину, та обставини , які помякшують покарання, зокрема, те, що підсудний є неповнолітнім, вину у межах вчиненого визнав, такий ріс і виховувався без батьківського піклування.

Однако, враховуючи те, що підсудний раніше судився, у період випробування вчинив новий злочин, тобто на шлях виправлення не став, то перевиховання ОСОБА_4, на думку суду, є можливим лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 322, 323 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 за ст. 384 ч. 2 КК України оправдати; за ст. ст. 296 ч. 1, 119 КК України визнати винним та призначити покарання:

за ст. 296 ч. 1 КК України арешт у 45 діб;

за ст. 119 КК України 3 ( три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у 3 ( три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України приєднати за сукупністю вироків частину невідбутого покарання по вироку Міжгірського райсуду від 06.12.2008 р. 1 (один) рік і остаточно призначити до відбування покарання у 4 ( чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати із часу затримання 17.08.2011 р.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 суд залишає без змін тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржено сторонами у 15 денний строк з часу його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 у цей же строк з часу отримання копії вироку, у апеляційний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_12