Справа № 743/146/16-к
Провадження №1-кс/743/14/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року смт.Ріпки

Слідчий суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , старшого слідчого СВ Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в смт.Ріпки скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого та прокурора, -

В С Т А Н О В И В :

В межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000416 від 24.09.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 подав слідчому судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області скаргу на бездіяльність слідчого та прокурора, в якій просив зобов`язати старшого слідчого СВ Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_6 , яка вилучила майно повернути йому автомобіль марки «ГАЗ», моделі 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі:

- не звернення до суду на наступний день після вилучення із клопотанням про арешт майна,

- помилкового накладення арешту на його майно, як особи, яка не має статусу підозрюваного або обвинуваченого;

- того, що у застосуванні заходу у вигляді арешту відпала потреба.

В обґрунтування скарги ОСОБА_8 зазначив, що він є власником автомобіля марки «ГАЗ», моделі 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 та який, в подальшому, був вилучений в межах даного кримінального провадження та на який в подальшому накладено арешт, на підставі ухвали слідчого судді. Зазначає, що арешт на вилучене в особи майно можна накласти лише в тому разі, коли така особа перебуває у статусі підозрюваного чи обвинуваченого у відповідному кримінальному провадженні, а він такого статусу не має, що є самостійною підставою для повернення йому автомобіля. Посилаючись на ч. 1 ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК України, на те, що автомобіль у нього вилучено 24 вересня 2015 року, на те, що 25 вересня 2015 року слідчий не звертався до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, що підтверджується датою винесення ухвали слідчого судді (29.09.2015 р.), вважає, що не звернення до суду на наступний день після вилучення із клопотанням про арешт майна є підставою для повернення йому автомобіля. Крім того, з огляду на те, що з часу вилучення до даного часу пройшло більше 4 місяців, вважає, що у застосуванні заходу у вигляді арешту відпала потреба.

Вислухавши пояснення представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , який підтримав скаргу, вказавши, що законодавець дозволяє повертати арештований автомобіль, як в порядку визнання бездіяльності слідчого прокурора, передбаченому ст.ст. 303, 307 КПК України, так і в порядку скасування арешту майна, а його довіритель обрав перший спосіб, пояснення прокурора Ріпкинського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , яка не заперечуючи в тому, що у застосуванні заходу у вигляді арешту, на даний час, відпала потреба, вважає, що ОСОБА_3 обрав не вірний спосіб захисту свого права, оскільки арешт на автомобіль не скасований в порядку, передбаченому ст.. 174 КПК України, пояснення слідчого СВ Ріпкинського ВП Чернігівського ВП ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_9 , яка вказала, що після проведення огляду місця події, після визнання автомобіля засобом вчинення злочину, після поміщення автомобіля на майданчик РВ УМВС, після звернення, в встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України час, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, після накладення слідчим суддею арешту, вона, як слідчий не проводила з автомобілем жодним процесуальних дій, тому погодилась з тим, що у застосуванні заходу у вигляді арешту, на даний час, відпала потреба; - вказала, що ОСОБА_3 до неї не звертався про повернення автомобіля, вказала, що арешт на автомобіль не скасований, дослідивши надані слідчим матеріали даного кримінального провадження, в частині, що стосуються розглядуваного питання, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, подані заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

В ході огляду місця події від 24.09.2015 р., проведеного старшим слідчим СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області було виявлено та вилучено зокрема автомобіль марки «ГАЗ», моделі 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Тимчасовим вилученням майна, згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За таких обставин, автомобіль марки «ГАЗ», моделі 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном.

Постановою старшого слідчого СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_6 від 24.09.2015 р. вилучений автомобіль марки «ГАЗ», моделі 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 був визнаний засобом вчинення злочину у даному кримінальному провадженні та поміщений до Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області (а.к.п. 11).

Припинення тимчасово вилученого майна унормовано ч. 1 ст. 169 КПК України, а саме тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

- за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним (п. 1);

- за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна (п. 2);

- у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПК України (п. 3);

- в разі скасування арешту майна (ч. 4).

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

25.09.2015 р. старший слідчий СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_6 подала до слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області клопотання про арешт автомобіля марки «ГАЗ», моделі 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який ухвалою слідчого судді даного суду від 29.09.2015 р. було задоволено, а на автомобіль марки «ГАЗ», моделі 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 накладено арешт, із забороною користування та розпорядження.

З огляду на наведене, не знайшла свого підтвердження та обставина, що слідчий не звернулась до суду на наступний день після вилучення із клопотанням про арешт майна.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 6 жовтня 2015 р. залишено без змін ухвалу слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.09.2015 р., отже остання є обов`язковою для виконання.

У справах «Брумареску проти Румунії», «Совтрансавто-Холдінг проти України», «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду, який передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів.

За таких обставин, автомобіль марки «ГАЗ», моделі 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на даний час, є не тимчасово вилученим майном, а арештованим майном.

На думку слідчого судді, питання про правомірність накладення арешту на майно особи, яка не має статусу підозрюваного та обвинуваченого повинно розглядатись під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді про накладення арешту, або під час вирішення питання про скасування арешту майна, в порядку ст.. 174 КПК України, а не в порядку скарги на бездіяльність слідчого та прокурора.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тому доведення того факту, що в застосуванні арешту майна відпала потреба є підставою для скасування арешту майна.

В даному випадку потреба в застосуванні арешту на автомобіль відсутня, що підтвердили в суді прокурор та слідча.

В межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000416 від 24.09.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 України, ОСОБА_3 не звертався до слідчого судді про скасування арешту майна, в порядку ст.. 174 КПК України, що підтвердив і адвокат ОСОБА_4 ..

З огляду на те, що слідчим суддею визнано необґрунтованими такі підстави для повернення автомобіля, як: не звернення до суду на наступний день після вилучення із клопотанням про арешт майна та помилкове накладення арешту на майно особи, яка не має статусу підозрюваного або обвинуваченого, з огляду на те, що відпадання потреби у застосуванні заходу у вигляді арешту майна є підставою для скасування арешту майна, слідчий суддя вважає, що в задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Одночасно ОСОБА_3 слід роз`яснити право на ініціювання питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. 304, 306, 307, 376 КПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1