АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2367/15-к Номер провадження 11-кп/786/548/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6 засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відео конференції у м. Полтава провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Ленінського району міста Полтави на ухвалу Ленінського районного суду міста Полтави від 25.06.2015 року

якою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, засуджений Автозаводським районним судом м. Кременчука за ст.121 ч.2 КК України на 7 років позбавлення волі,

задоволено сумісне подання голови спостережної комісії Ленінської районної ради м. Полтави та начальника Полтавської виправної колонії( № 64). Суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 відбув 2/3 строку, встановленого вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука. Стягнень не має, а має 4 заохочення.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури Ленінського району м. Полтави просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування ст.81 КК України про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання. Згідно довідки бухгалтерії установи засуджений працював в червня-липні 2013 року та серпні жовтні 2014 року, що свідчить про те, що засуджений виконував виробничі завдання та доручену йому роботу несистематично, тобто несумлінно ставився до праці. Колегія суддів, заслухавши доповідача, думку прокурора, котра відмовилася від апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 , дослідивши матеріали та доводи апеляції, приходить до такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
За роз`ясненнями, що міститься в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представника органу, який відає виконанням по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину,праці та навчання,додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.
Згідно з наведеним при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суд першої інстанції дотримався цих вимог закону.
З огляду на матеріали провадження 22 березня 2012 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі за спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 ,від яких остання померла.

Із сумісного подання начальника Полтавської виправної колонії ( № 64 ) і спостережної комісії Ленінської районної ради м. Полтави, а також доданої до нього особистої справи на ОСОБА_7 видно, що він, відбуваючи покарання, довів свої виправлення зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці: дисципліновано веде себе, приймає активну участь в суспільному житті установи, старанно працює, має чотири заохочення, користується повагою в колективі засуджених.

Із приєднаної до подання довідки видно, що ОСОБА_7 має чотири подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Догана, винесена ОСОБА_7 08.07.2011 року за зберігання заборонених предметів, погашена.

Згідно доданої характеристики ОСОБА_7 за час відбування покарання також оволодів робітничою професією слюсаря-сантехніка, приймає участь в програмі «Правова просвіта», підтримує зв`язки з близькими, має хронічне захворювання.

Із розглянутих матеріалів також видно, що ОСОБА_7 фактично відбув більше 2/3 строку покарання.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що засуджений ОСОБА_7 , відбувши 4 роки 10 місяців 1 день строку покарання у виді позбавлення волі, навіть при умові наявності позитивних характеристик, які на думку апелянта є суперечливими, та поки що не довів своє виправлення є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.
За таких обставин ухвала щодо ОСОБА_7 є законною і обґрунтованою, будь-яких передбачених КПК України підстав для її скасування чи зміни, про що порушено питання в апеляційній скарзі, при перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено, а тому скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і беручи до уваги, що засуджений ОСОБА_7 відбув передбачену законом частину покарання, зразковою поведінкою і чесним відношенням до праці, довів своє виправлення, районний суд прийшов до правильного висновку умовно-достроково звільнити від відбування частини покарання, що залишилась.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури Ленінського району м. Полтави залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду міста Полтави від 25.06.2015 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Згідно з оригіналом
суддя: ОСОБА_2