Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0609/1-143/2012 Головуючий у 1-й інст. Янчук
Категорія ст. 286 ч.1 КК України Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2012 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Михайловського В.І.

суддів Фоміна Ю.В.,

ОСОБА_1

з участю: прокурор Селюченко І.І.

представника потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира кримінальну справу за апеляціями прокурора, який підтримував державне обвинувачення в розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_5 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2012 року,

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, не працюючий, проживаючий у ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимий, -

засуджений за ст.286 ч.2 КК України на 2 (два) роки обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до п.3 ст.76 КК України зобовязано ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_2 50000 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 20000 грн. заподіяної моральної шкоди, а всього 70000 грн.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено підписку про невиїзд.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до ст.81 КПК України.

Згідно змісту вироку суду, ОСОБА_5 08.09.2011 року близько 15 години 15 хвилин, перебуваючи біля будинку № 1 по вулиці Гоголівській міста Житомира за кермом автомобіля марки «FORD Focus» д/н AM 0630 АО, яким він розпоряджається та володіє на підставі доручення серії ВКМ № 923796, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, розпочав рух заднім ходом, не переконавшись у тому, це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Керуючи вказаним транспортним засобом в напрямку виїзду з двору будинку № 1, що по вулиці Гоголівській міста Житомира заднім ходом, в умовах, які дозволяли водію завчасно виявити позаду автомобіля будь-які перешкоди для руху, водій ОСОБА_5, в порушення п.10.9 зазначених вище Правил дорожнього руху України, не забезпечив безпеки дорожнього руху, внаслідок чого задньою правою частиною свого автомобіля, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка рухалася у дворі будинку, в напрямку вулиці Хлібна міста Житомира.

Внаслідок наїзду автомобілем на потерпілу ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров'я.

В апеляції прокурор, не оспорюючи обставин вчинення злочину та його кваліфікацію, просить вирок суду скасувати у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону при вирішенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином, а справу направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Посилається на те, що під час розгляду кримінальної справи сума матеріального збитку, заподіяного злочином, документально не була підтверджена. Тому розмір матеріальної шкоди, який відповідно до вироку підлягає стягненню з винної особи, судом не мотивований.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 просить помякшити покарання, в частині задоволення цивільного позову вирок скасувати, а справу направити в цій частині на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Посилається на те, що при постановленні вироку суд першої інстанції не дав належної оцінки позитивним характеризуючим його особу даним та обставинам, що помякшують його відповідальність А саме те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має на утриманні дружину та малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, а на доньку Аліну, ІНФОРМАЦІЯ_6 сплачує аліменти, своєму батькові, інваліду 2 групи інвалідності та онкохворому, допомагає фізично та матеріально. Крім того, засуджений не перебуває на обліку у нарколога та психіатра. ОСОБА_5 вважає, що матеріальна шкода стягнута з нього безпідставно та нічим не підтверджена, а розмір моральної шкоди є надто високим. Сама позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

На апеляції прокурора та засудженого надійшли заперечення потерпілої ОСОБА_2, в яких вона просить апеляції прокурора та засудженого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову - без зміни.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію з наведених мотивів та частково підтримав апеляцію засудженого ОСОБА_5, засудженого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4, які повністю підтримали апеляцію засудженого та апеляцію прокурора, представника потерпілої ОСОБА_2 ОСОБА_3, яка заперечувала проти задоволення апеляцій прокурора та засудженого в частині задоволення цивільного позову, обговоривши доводи апеляцій та вивчивши справу, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляція засудженого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Покарання засудженому ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого злочину, характеристики засудженого та обставин, передбачених вимогами ст.ст. 66, 67 КК України.

Так, судом враховано, що засуджений ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, з необережності, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні доньок 1992 та 2007 років народження.

Разом з тим, роглядаючи кримінальну справу по суті та вирішуючи розмір цивільного позову, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 297, 323, 324, 328, 334 КПК України, належним чином прийняте в цій частині рішення не мотивував та конкретними доказами не обґрунтовував.

Як вбачається з письмових матеріалів кримінальної справи, а саме протоколу судового засідання від 17 лютого 2012 року, цивільний позов в судовому засіданні суду першої інстанції взагалі не оголошувався, думка та відношення до нього зацікавлених осіб не зясовувалися, будь-які докази в обгрунтування заявленого позову судом не витребовувалися та не досліджувалися.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_3 підтвердила зазначені обставини та пояснила, що будь-які дані на підтвердження розміру заявленого цивільного позову, крім позовної заяви, ні нею, ні потерпілою ОСОБА_2 суду не надавалися, будь-ким не витребовувалися та не досліджувалися.

За таких обставин, вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 17.02.2012 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з направленням кримінальної справи в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 367 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляцію засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково, апеляцію помічника прокурора м. Житомира задовольнити.

Вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 17 лютого 2012 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову скасувати, а кримінальну справу направити в цій частині на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді: