Справа № 459/2752/15-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/113/16 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження № 459/2752/15-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КК України,

з участю ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 08 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 08 грудня 2015 року задоволено клопотання прокурора прокуратури м. Червонограда про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та звільнено ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001346 щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, закрито.
В ухвалі суду зазначено наступне: Судом встановлено, що ОСОБА_7 01 січня 2008 року близько 03.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля «Будинку просвіти», що на пр. Шевченка, 15 у м. Червонограді Львівської області, де ОСОБА_10 спільно із невстановленими слідством особами вчинили щодо нього хуліганські дії, що виразились у нанесенні йому численних ударів руками та ногами по тілу, а ОСОБА_10 схопив руками за комір його куртки ззаду та, застосовуючи фізичну силу, став тягнути його на себе, внаслідок чого стискав комір куртки навколо шиї, що позбавило його можливості вільно дихати. Усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю внаслідок стискання шиї ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , маючи реальну можливість ефективно припинити неправомірні дії ОСОБА_10 та невстановлених слідством осіб, оскільки перебував у громадському місці при значному скупченні людей, проте, перевищуючи межі необхідної оборони в обстановці, що склалася на цей момент, використовуючи наявний у себе сувенірний ніж, умисно наніс вказаним ножем удар в живіт ОСОБА_10 , внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної стінки зліва від пупка з ушкодженням тонкого кишківника, яке за тяжкістю відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, хоча мав можливість нанести удар в менш життєво важливу частину тіла ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, дії ОСОБА_7 перекваліфікувати на ч.1 ст. 121 КК України, а справу направити на судовий розгляд. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи. 01 січня 2008 року близько 3.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, вдарив ножем у живіт, і такі його дії були кваліфіковані за ч.4 ст. 296 КК України. 04 січня 2008 року ОСОБА_7 пояснив слідчому, що його та ОСОБА_11 покликали на розмову четверо молодих чоловіків. ОСОБА_12 пішов з ОСОБА_13 , а з ОСОБА_7 залишився він, ОСОБА_14 й ОСОБА_15 . ОСОБА_7 також вказує, що він ( ОСОБА_10 ) вдарив його два рази: один раз у голову, один раз в обличчя, що за меддопомогою він не звертався, оскільки в нього не було тілесних ушкоджень, лише була на лівому вусі невеличка подряпина. ОСОБА_7 ніколи не говорив, що його били, крім нього, ( ОСОБА_10 ) інші хлопці, хоча його допитували у 2008 році на слідстві та в суді. Його ( ОСОБА_10 ) дії були кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України, а дії ОСОБА_7 були перекваліфіковані з ч.4 ст. 296 КК України на ст. 124 КК України. Після скасування вироку від 2008 року його ( ОСОБА_10 ) дії були перекваліфіковані на ч.2 ст. 296 КК України, оскільки ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_12 згадали, що ОСОБА_7 били інші хлопці. Судами були встановлені всі хлопці, які були неподалік та поруч нього і ОСОБА_7 . Ці свідки, а саме: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 у 2008 - 2015 роках неодноразово були допитані на слідстві та в суді, й ніхто з них не говорив, що ОСОБА_7 били інші хлопці. Під час конфлікту він знаходився навпроти ОСОБА_7 й не міг схопити його ззаду, та якщо він тягнув ОСОБА_7 на себе, то останній задихатись не міг. Навколо стояли люди та працівники міліції і ОСОБА_7 міг покликати когось на допомогу, але останній, маючи в руках ніж, не захищаючись, умисно наніс йому ( ОСОБА_10 ) удар в живіт. Дії ОСОБА_7 потрібно кваліфікувати за ч.1 ст. 121 КК України, однак без будь-яких нових доказів дії останнього були перекваліфіковані на ст. 124 КК України.

Заслухавши доповідь судді, потерпілого ОСОБА_10 , який апеляційну скаргу підтримав та просить її задоволити; ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу заперечили та просять її залишити без задоволення; думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу слід задоволити частково, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.

Ухвала суду постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409, ст.ст. 412, 415 КПК України є підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Між тим зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

Відповідно до ст. 287 КПК України у клопотанні прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності поряд з іншими відомостями вказуються: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правова кваліфікація з зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання підозри; докази, які підтверджують факт вчинення особою кримінального правопорушення.

За змістом ст. 288 КПК України суд при розгляді клопотання прокурора про звільнення особи від кримінальної відповідальності зобов`язаний перевірити обґрунтованість клопотання та вправі закрити кримінальне провадження й звільнити особу від кримінальної відповідальності лише у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули визначені законом строки, зокрема, три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі; десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, що є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

В суді першої інстанції та в апеляційному суді потерпілий ОСОБА_10 , вважаючи таку кваліфікацію неправильною, наполягає на наявності в діях ОСОБА_7 складу тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що в суді першої інстанції при розгляді клопотання були допитані лише ОСОБА_7 і потерпілий ОСОБА_10 ; при цьому інші докази, на які покликався прокурор у своєму клопотанні, в суді не досліджувались.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не дав оцінки показанням ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 (які істотно різняться між собою); не навів в ухвалі належного обґрунтування та мотивів прийнятого рішення й таким чином не перевірив обґрунтованості клопотання прокурора (в тому числі й щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , зважаючи на позицію потерпілого), а відповідно дійшов передчасного висновку про наявність передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Оскільки судове рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України ухвалене на неповно з`ясованих обставинах і не містить належних, достатніх мотивів та підстав його ухвалення, тобто є необґрунтованим і невмотивованим, воно підлягає скасуванню з призначенням у суді першої інстанції нового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, скасовуючи судове рішення та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд не має права наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку з цим доводи потерпілого щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 підлягають ретельній перевірці в ході судового розгляду.

При новому розгляді справи суд першої інстанції повинен упродовж розумного строку з дотриманням вимог ст. 288 КПК України розглянути клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України й ухвалити у справі законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 задоволити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 08 грудня 2015 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження скасувати.
Призначити в Червоноградському міському суді Львівської області новий розгляд клопотання прокурора прокуратури м. Червонограда про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 124 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4