Провадження № 1-кп/369/48/15
В И Р О К
іменем України
28.07.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представників потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нураталди, Карагандинської області, Актогайського району, Казахської РСР, українки, громадянки України, з вищою освітою, не одруженої, працюючої директором ТОВ «Вегас Україна», проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

Встановив:
ОСОБА_15 заволоділа майном ОСОБА_9 шляхом обману в особливо великих розмірах за наступних обставин, так в 2007 році (точної дати судом не встановлено) ОСОБА_16 діючи з відома та за дорученням ОСОБА_17 повідомив ОСОБА_18 про намір ОСОБА_17 продати земельну ділянку площею 0, 0802 га, розташовану в АДРЕСА_1 , належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 701221, виданого 01.08. 2007 р. Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі, разом із наявними на ній житловим будинком, альтанкою та свердловиною, належних ОСОБА_17 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 02.10. 2007 р. виконкомом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, внаслідок чого ОСОБА_18 виявила бажання на їх придбання. В подальшому восени 2007 року (точна дата судом не встановлена) у зв`язку з неможливістю придбати у домовлений термін дану земельну ділянку з об`єктами нерухомості, розташованими на ній, ОСОБА_18 повідомила про пропозицію їх продажу своїй знайомій ОСОБА_15 , котра, оглянувши їх, погодилася придбати шляхом отримання для вказаних цілей та в її інтересах ОСОБА_18 кредиту в Акціонерному банку «Банк регіонального розвитку» МФО: 321024, , де остання обслуговувалася протягом тривалого часу та мала позитивну кредитну історію, оскільки за умовами надання банком кредитів для придбання нерухомості ОСОБА_15 , котра не мала для цього необхідного офіційного доходу, неможливо було укласти кредитний договір. Обговоривши вказані умови з представниками банку та представником продавця ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , будучи в дружніх стосунках із ОСОБА_15 та не усвідомлюючи справжніх її намірів, погодилася придбати цю земельну ділянку з об`єктами нерухомості, розташованими на ній, на умовах, запропонованих ОСОБА_15 . Внаслідок цього, після подання відповідного пакету документів до АБ «Банк регіонального розвитку», ОСОБА_18 з відома та на прохання ОСОБА_15 і в її інтересах, уклала 25.12. 2007 року в м. Києві з АБ «Банк регіонального розвитку» кредитний договір № 14/10 188, згідно якого їй було виділено для їх придбання грошові кошти в сумі 2 525 000 грн., котрі з відповідною відсотковою ставкою банку повинна була повернути ОСОБА_15 через позичальника ОСОБА_18 . У зв`язку з цим, ОСОБА_18 надіючись на добропорядність ОСОБА_15 та з її відома, уклала в її інтересах 25.12. 2007 р. в м. Києві зі ОСОБА_17 договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, згідно умов яких вона придбала за кредитні кошти банку, отримані за кредитним договором № 14/10 188 від 25.12. 2007 р., в сумі 1 958 884 грн., житловий будинок загальною площею 278, 7 кв. м., житловою площею 92 кв. м. разом з альтанкою та свердловиною, розташованих в АДРЕСА_1 , та за суму 566 116 грн. вказану земельну ділянку площею 0, 0802 га, кадастровий номер: : 03:002:0034, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», на якій розташувалися придбані об`єкти нерухомості. За умовами укладеного кредитного договору № 14/10 188 від 25.12. 2007 р. придбане таким чином ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_15 нерухоме майно з метою забезпечення виплат по ньому було заставлене банку, відповідно до укладеного 25.12. 2007 р. між позичальником і кредитором іпотечного договору, та на ці об`єкти нерухомості до повного погашення кредиту була накладена заборона відчуження. В подальшому, згідно умов укладення кредитного договору, ОСОБА_15 за домовленістю із ОСОБА_18 , частково до вересня 2009 року погашала відсотки по кредитному договору № 14/10 188 від 25.12. 2007 р. та почала користуватися даною земельною ділянкою разом з житловим будинком, альтанкою та свердловиною, розташованими на ній. Згодом в 2009 році у зв`язку із введенням « в АБ «Банк регіонального розвитку» тимчасової адміністрації, його керівництвом були визначені всім боржникам за кредитними договорами, в тому числі і ОСОБА_19 , вимоги щодо дострокового погашення кредиту. Внаслідок неможливості ОСОБА_18 та ОСОБА_15 достроково погасити кредит перед банком, то їм у вересні 2009 року його представниками було запропоновано погасити даний кредит за рахунок депозитних коштів ОСОБА_9 , котрий в АБ «Банк регіонального розвитку» мав грошові вклади, згідно укладеного 14.10. 2008 р. депозитного договору № 29.1 Дф-980-1033/08 та за яким банк, у зв`язку з фінансовим станом не міг здійснювати виплати. У зв`язку з цим у ОСОБА_15 виник злочинний умисел на заволодіння шляхом обману коштами ОСОБА_9 в особливо великих розмірах. Для цього, після проведених перемовин ОСОБА_15 домовилася з ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , котрі не усвідомлювали справжніх її злочинних намірів, погасити в повному розмірі кредит ОСОБА_18 , отриманий 25.12. 2007 р., в інтересах ОСОБА_15 , згідно кредитного договору № 14/10 188, за рахунок депозитних коштів ОСОБА_9 , наявних в АБ «Банк регіонального розвитку», згідно депозитного договору № 29.1 Дф-980-1033/08 від 14.10. 2008 р. Далі ОСОБА_18 згідно домовленостей з ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , після зняття банком заборони відчуження цих об`єктів нерухомості повинна була укласти з ОСОБА_15 договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки для того, щоб її права та обов`язки боржника перейшли до ОСОБА_15 , котра в подальшому мала укласти з ОСОБА_9 договір позики грошових коштів на суму, визначену сторонами, для забезпечення виконання зобов`язань, по якому дані об`єкти нерухомості повинні будуть заставлені кредитору ОСОБА_9 шляхом укладення договору іпотеки. Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , не усвідомлюючи злочинний мотив ОСОБА_15 щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 та її справжніх шахрайських намірів, сповістили керівництво АБ «Банк регіонального розвитку» про свої домовленості щодо такої схеми погашення кредиту та після ухвалення 19.10. 2009 р. рішення кредитного комітету АБ «Банк регіонального розвитку» їм було дозволено провести зазначені банківські операції. Наступного дня, 20.10. 2009 р. ОСОБА_9 , не усвідомлюючи справжніх намірів ОСОБА_15 з її відома та згоди, в м. Києві через касу АБ «Банк регіонального розвитку» повністю погасив за рахунок власних депозитних коштів, наявних в АБ «Банк регіонального розвитку», згідно депозитного договору № 29.1 Дф-980-1033/08 від 14.10. 2008 р., заборгованість по кредитному договору № 14/10 188 від 25.12. 2007 р., укладеного ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_15 в сумі 2 555 961 грн. 54 коп. Після цього, ОСОБА_15 , будучи звільненою таким чином від обов`язку погашення кредиту перед АБ «Банк регіонального розвитку» за кредитним договором № 14/10 188 від 25.12. 2007 р. та реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_9 , під видом подальшого укладення договору позики з ОСОБА_9 і бажаючи зареєструвати у відповідних органах державної влади своє право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , та об`єкти нерухомості, розміщені на ній, після зняття заборони банку на їх відчуження та оформлення необхідного пакету документів уклала 26.11. 2009 р. в м. Києві із ОСОБА_18 договір купівлі-продажу земельної ділянки, ринковою вартістю в розмірі 252 100 грн. 68 коп. та договір купівлі-продажу житлового будинку разом з надвірними будівлями і спорудами, ринковою вартістю в розмірі 1 052 769 грн., не провівши за домовленістю із ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , жодних розрахунків з останньою, які були зазначені у договорах купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 26.11. 2009 р. Після цього, ОСОБА_15 , ставши таким чином за рахунок домовленостей із ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , які не усвідомлювали справжніх її злочинних намірів, власником земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 та об`єктів нерухомості, розміщених на ній, 01.12. 2009 р. зареєструвала в КП «Бюро технічної інсвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» та Управлінні земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі право приватної власності на об`єкти нерухомості та земельну ділянку, розташовані в АДРЕСА_1 . Далі, на вимогу ОСОБА_9 , 17.12. 2009 р. ОСОБА_15 , як особа котра була зобов`язаною укласти з ним договори позики та іпотеки нерухомого майна для забезпечення виплат по ньому, прибула до офісу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_20 , що в АДРЕСА_2 , де, продовжуючи реалізовувати свій шахрайський умисел, не маючи дійсного наміру укласти з ОСОБА_9 договору позики грошових коштів та для введення його в оману щодо своїх справжніх намірів по заволодінню його майном в особливо великих розмірах, уклала з ОСОБА_9 лише договір іпотеки вказаного вище домоволодіння та земельної ділянки та частково погасила заборгованість перед ним в розмірі 150 000 грн., а сам договір позики для забезпечення виплат, по якому укладався підписаний нею та нотаріально посвідчений договір іпотеки, відмовилася укласти та залишила офіс нотаріуса. В подальшому, ОСОБА_15 уникаючи зустрічей з ОСОБА_9 та заволодівши таким чином шляхом обману його грошовими коштами в особливо великих розмірах, договору позики з ним не уклала та грошових коштів ОСОБА_9 , які він надав для погашення заборгованості по кредитному договору № 14/10 188 від 25.12. 2007 р. та за які вона отримала можливість безперешкодно володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1 , та об`єктами нерухомості, розміщеними на ній, не повернула, чим завдала ОСОБА_9 матеріальної шкоди в особливо великих розмірах на суму 2 405 961 грн. 54 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_15 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, не визнала і суду пояснила, що дружила з ОСОБА_18 більше 10 років і мала з нею гарні стосунки. В 2009 році ОСОБА_18 запропонувала їй придбати належний їй будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок їй сподобався і вона вирішила його придбати. Гроші для придбання вказаного будинку в неї були, оскільки до цього вона продала належні їй земельну ділянку в с. Горбовичі за 100 тис. доларів США, квартиру в ч. Чабани за 30 тис. доларів США, також вона брала кредит в сумі 80 тис. доларів США, крім того вона займалась підприємницькою діяльністю, яка приносила їй постійний дохід. В нотаріуса вона розрахувалась з ОСОБА_18 за придбаний будинок передавши їй близько 300 000 доларів США купюрами по 100 доларів США та іншу частину в гривні. При передачі коштів були присутні лише вона та ОСОБА_18 . В даному будинку почала проживати з 2010 року. З ОСОБА_9 її познайомила ОСОБА_18 в кінці 2009 року біля метро Університет в м. Києві. ОСОБА_9 запропонував їй спільний бізнес з приводу реалізації косметики. Оскільки, зі слів ОСОБА_18 у неї були фінансові проблеми, то ОСОБА_18 її попросила закласти належний їй будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_9 для позики коштів в сумі близько 2 500 000 грн. Вона вирішила допомогти ОСОБА_18 та погодилася на її пропозицію. Далі вона із ОСОБА_18 та ОСОБА_9 домовилися укласти договір позики та договір іпотеки між ОСОБА_15 та ОСОБА_9 . Вона з ОСОБА_9 приїхали до приватного нотаріуса ОСОБА_20 , де ОСОБА_20 надав їй для підпису договір позики та договір іпотеки. Оскільки в договорі позики була зазначена значно більша сума ніж вона домовлялась з ОСОБА_18 , близько 4 млн. грн., вона відмовилась його підписувати, а підписала лише договір іпотеки, оскільки як пояснили їй юристи підписання даного договору без укладення основного договору позики, під який укладався цей договір, не несе будь-яких юридичних наслідків. Навіщо вона підписувала документ, який не тягне за собою будь-яких юридичних наслідків пояснити не змогла. Також зазначила, що ОСОБА_18 для неї кредит в банку не брала, про отримання ОСОБА_18 кредиту для неї та що ОСОБА_15 буде сплачувати вказаний кредит та відсотки по ньому вона з ОСОБА_18 не домовлялась, з ОСОБА_18 в банк вона не їздила, новосілля в будинку по АДРЕСА_1 не святкувала і ОСОБА_18 за придбання вказаного будинку не дякувала, ніяких коштів в ОСОБА_9 не брала і нічого йому не винна.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого їй злочину її винність у заволодінні грошовими коштами ОСОБА_9 шляхом обману в особливо великих розмірах підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені під час судового розгляду, а саме.

Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що він продав нерухомість в с. Гатне і отримані кошти в 2008 році поклав на депозит у Акціонерному банку «Банк регіонального розвитку». Через певні фінансові проблеми банку ОСОБА_9 було запропоновано працівниками банку погасити коштами його депозиту зобов`язання по кредитному договору ОСОБА_18 в розмірі 2 550 000 грн. При зустрічі ОСОБА_18 познайомила його з ОСОБА_15 та повідомила йому, що даний кредит вона брала в інтересах ОСОБА_15 , яка в подальшому і буде розраховуватись з ОСОБА_9 , при даній зустрічі була присутня і працівник банку ОСОБА_21 . Він погодився на пропозицію банку власними депозитними коштами погасити кредитні зобов`язання ОСОБА_18 в тому ж банку в сумі 2 555 961,54 грн. , а майно ( будинок і земельну ділянку по АДРЕСА_1 ), що знаходилось в іпотеці банку в порядку забезпечення зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_18 , реалізується ОСОБА_15 , яка за відповідним договором буде розраховуватись за майно не з ОСОБА_18 , а з ОСОБА_9 . Умови оплати боргу обговорювались між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , ОСОБА_9 пропонував повертати кошти в доларовому еквіваленті, на що ОСОБА_15 відмовилась і вони домовились про повернення коштів у гривні строком на 5 років, загальною сумою 3 900 000 грн., що складало приблизно по 50 000 грн. щомісячної виплати. 20 жовтня 2009 року він за рахунок депозитних коштів погасив банку кредит ОСОБА_18 в розмірі 2 555 961, 54 грн. Після погашення кредиту, 26 листопада 2009 року, банк направив заяву приватному нотаріусу з проханням зняти заборону на відчуження домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на підставі повного виконання зобов`язань, які забезпечені вказаним договором іпотеки. Того ж дня, 26 листопада 2009 року ОСОБА_18 продала будинок і земельну ділянку, що були предметами іпотеки, ОСОБА_15 . Для реалізації вищевказаних домовленостей між ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , приватним нотаріусом ОСОБА_20 було підготовлено для підписання два договори між ОСОБА_9 і ОСОБА_15 договір позики та договір іпотеки. 17.12.2009 року у нотаріуса ОСОБА_20 за участю ОСОБА_15 та ОСОБА_9 було підписано договір іпотеки, згідно якого було передбачено, що ОСОБА_15 передає в іпотеку йому ОСОБА_9 нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_3 . Разом з договором іпотеки нотаріус підготував для підписання і договір позики, але в той день ОСОБА_15 від підписання основного договору позики відмовилась. Після підписання договору іпотеки ОСОБА_15 передала ОСОБА_9 кошти в сумі 100 000 грн., а через деякий час передала ще 50 000 грн. Через те, що тривалий час ОСОБА_15 не підписувала договір позики, ОСОБА_9 почав телефонувати до неї та при зустрічі ОСОБА_15 повідомила ОСОБА_9 , що не збирається повертати йому гроші та наполягала на тому щоб ОСОБА_9 віддав їй підтвердження того, що вона передавала ОСОБА_9 раніше передані нею кошти в сумі 150 000 грн. Коли ОСОБА_9 прийшов до ОСОБА_15 додому, за який він раніше виплатив кредит, то ОСОБА_15 зателефонувала охороні, після чого ОСОБА_9 вже зрозумів, що він є небажаним гостем та зрозумів, що то були заплановані шахрайські дії ОСОБА_15 відносно нього. В подальшому договір іпотеки в судовому порядку був визнаний недійсним. Просив стягнути з ОСОБА_15 на його користь 3 750 000 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , яка суду пояснила, що з 2007 року займалась продажем будинків. На той час її знайомий ОСОБА_16 продавав бунинок, який їй сподобався і вона вирішила його придбати для себе. Провівши певну угоду з клієнтами, ОСОБА_18 отримала від клієнтів завдаток, який й віддала ОСОБА_16 щоб придбати собі той будинок. Але через деякий час клієнти ОСОБА_18 попросили повернути завдаток, через що остання забрала відданні гроші ОСОБА_16 та відмовилась від покупки собі будинку через відсутність грошей. Знаючи, що вона не зможе придбати собі будинок у ОСОБА_16 , ОСОБА_18 запропонувала ОСОБА_15 придбати цей будинок, оскільки вони були давніми подругами вже 15 років та в них були гарні відносини. Оскільки у ОСОБА_15 не було достатньо грошей на купівлю будинку та не було достатньо доходів для відкриття кредиту, ОСОБА_18 відкрила на себе кредит у банку «Банк регіонального розвитку» на суму 2 550 000 грн. на придбання будинку для ОСОБА_15 , яка в подальшому і мала виплачувати вказаний кредит та відсотки. Про те, що вона купує будинок не для себе, а для ОСОБА_15 знав ОСОБА_16 . З грудня 2007 року ОСОБА_15 стала проживати у вказаному будинку. ОСОБА_15 давала їй кошти необхідні для погашення відсотків по кредиту, що вона і робила. Вказані кошти ОСОБА_15 передавала їй як один на один так і в присутності ОСОБА_22 , з яким ОСОБА_18 разом часто їздила. ОСОБА_22 були відомі її домовленості з ОСОБА_15 щодо придбання за рахунок кредитних коштів взятих на себе будинку для ОСОБА_15 . У жовтні 2009 року співробітники банку у приміщенні кредитного відділу познайомили її та ОСОБА_15 з ОСОБА_9 , який з 2008 року мав депозитний вклад у цьому банку. Однак у зв`язку з кризою банк не мав можливості повернути кошти, тому працівники банку пропонували погасити її кредит за рахунок депозиту ОСОБА_9 , що і було зроблено в подальшому, а ОСОБА_23 в свою чергу уклала договір позики з ОСОБА_9 на суму погашеного кредиту. В подальшому з метою оформлення боргових зобов`язань безпосередньо між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 за їх спільною трьохсторонньою згодою 26.11.2009 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_15 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона продала ОСОБА_15 будинок та земельну ділянку, на якій він розташований. Стверджує, що оформлення цього договору було формальним, адже в дійсності ОСОБА_15 ніяких коштів їй за купівлю-продаж будинку та земельної ділянки не платила та і не могла їх платити, оскільки їх у неї не було, а цей договір був направлений лише на те, щоб ОСОБА_15 розраховувалася з ОСОБА_9 за свій будинок. Вона була впевнена, що в цей же день договір позики грошових коштів між нею та ОСОБА_9 буде розірваний та буде підписаний інший - між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , проте договір позики між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 так і не був підписаний з невідомих їй причин. Через деякий час ОСОБА_18 було повідомлено телеграмою від нотаріуса з попередженням, що в неї можуть бути певні труднощі через те, що ОСОБА_15 не оформила договір позики з ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_18 повідомила про це ОСОБА_15 то остання сказала, що вирішить всі питання з ОСОБА_24 після того, як він віддасть ОСОБА_15 всі її розписки. Також ОСОБА_18 зазначила, що коштів ОСОБА_15 їй так і не повернула.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , який суду пояснив, що знає ОСОБА_18 оскільки працював з нею та був присутнім майже при всіх зустрічах та розмовах ОСОБА_18 . Знає, що ОСОБА_18 хотіла купити будинок в с. Чайки, але не змогла і запропонувала придбати вказаний будинок ОСОБА_15 . ОСОБА_18 брала кредит під купівлю будинку в банку, куди особисто ОСОБА_22 відвозив ОСОБА_18 разом з ОСОБА_15 для оформлення кредиту. Йому було відомо, що вказаний кредит хоча й був оформлений на ОСОБА_18 , але фактично брався в інтересах ОСОБА_15 та він чув як ОСОБА_15 обговорювала питання грошей з ОСОБА_18 , після чого ОСОБА_15 на протязі близько року віддавала ОСОБА_18 гроші, якими вона гасила кредит в банку. Через деякий час в банку почались фінансові проблеми через що банком було запропоновано ОСОБА_18 погасити достроково кредит депозитом ОСОБА_9 , який не міг на той момент отримати своїх грошей від банку, то ж за такою схемою кредит ОСОБА_18 був погашений та остання мала вже віддавати кошти ОСОБА_9 . Після укладання кредитного договору та придбання будинку ОСОБА_15 вже в 2007 році переїхала у будинок, в якому хотіла вже починати проводити певні ремонтні роботи.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що влітку 2007 року ОСОБА_18 почала цікавитись його будинком та дала завдаток за будинок у розмірі 70 000 доларів США, але пізніше відмовилась його придбати через певні матеріальні труднощі та запропонували його придбати своїй подрузі ОСОБА_15 . Восени 2007 року ОСОБА_18 разом з ОСОБА_15 приїздили та оглядали будинок перед його придбанням. ОСОБА_16 був присутнім при розмові та чув як ОСОБА_18 казала, що не має матеріальної змоги купити цей будинок та відкриває на себе кредит в банку для придбання цього будинку ОСОБА_15 , яка не мала можливості тоді відкрити в такій сумі кредит на себе. Деталей домовленості між ОСОБА_15 та ОСОБА_18 . ОСОБА_16 не пам`ятає, але знає зі слів ОСОБА_18 , що кредит остання відкривала для придбання саме цього будинку через прохання її подруги ОСОБА_15 , яка в подальшому мала сплачувати кошти. Також додав, що після продажу будинку, в кінці 2007 року ОСОБА_15 в вказаному будинку святкувала новосілля, куди був запрошений і він та там він чітко чув як ОСОБА_15 виражала в присутності людей свою подяку ОСОБА_18 за придбання будинку.

Показаннями свідка ОСОБА_25 , який суду пояснив, що ОСОБА_16 будував будинок, який збиралась придбати в нього ОСОБА_18 , але з невідомих причин у неї не вийшло його придбати, то ж вона запропонувала будинок свої подрузі ОСОБА_15 , яка придбавши будинок відсвяткувала в ньому новосілля, яке відбулось 27 грудня 2007 року. На новосіллі ОСОБА_25 не було, але він бачив точно, що ОСОБА_18 з ОСОБА_15 там були, оскільки бачив як вони виходили з будинку на терасу. Після новосілля ОСОБА_15 почала вже проводити в будинку певні роботи, а почала проживати ОСОБА_15 в будинку вже з весни 2009 року. Свідок ОСОБА_25 зазначив, що знає про те, що ОСОБА_15 мала виплачувати кошти за будинок тільки зі слів ОСОБА_16 , при цьому свідок зауважив, що будинок був у повній готовності для проживання в ньому, оскільки сам ОСОБА_25 й проводив в ньому певне коло робіт, а саме опалення та водопостачання, замовником яких був ще ОСОБА_16 , який й оплачував роботи, але казав, що кошти для оплати хтось йому дає.

Показаннями свідка ОСОБА_26 , який суду пояснив, що зі слів ОСОБА_27 йому відомо, що у 2007 році ОСОБА_18 брала кредит в банку в інтересах ОСОБА_15 для придбання будинку ОСОБА_15 та ОСОБА_15 в подальшому і повинна була погасати вказаний кредит і відсотки. ОСОБА_26 особисто був присутнім при передачі грошей ОСОБА_15 . ОСОБА_18 та їздив з останньою до банку для внесення коштів ОСОБА_18 за кредит. Як саме та якими саме купюрами передавались гроші ОСОБА_26 не пам`ятає. Свідок ОСОБА_26 зауважив на тому, що вже в кінці грудня 2007 року ОСОБА_15 заїхала з речами в придбаний їй будинок та відбувалось святкування новосілля, де ОСОБА_26 чітко пам`ятає, як при розмові ОСОБА_15 дякувала ОСОБА_18 за допомогу у придбанні їй будинку, оскільки зі слів ОСОБА_15 це була її мрія.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду пояснив, що він працює приватним нотаріусом в Київському міському нотаріальному окрузі з 2002 року. В грудні 2009 року йому зателефонував ОСОБА_9 і домовився з ним на посвідчення договорів позики та іпотеки на 17 грудня 2009 року. ОСОБА_9 завіз йому копії документів на себе і ОСОБА_15 , щоб він підготовив проекти договорів позики і іпотеки. За договором позики ОСОБА_9 позичав ОСОБА_15 , грошові кошти на суму 3 750 000 гривень, а за договором іпотеки ОСОБА_15 в якості свого забезпечення за договором позики передавала в іпотеку належний їй на праві приватної власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Коли до нього в офіс приїхали ОСОБА_9 та ОСОБА_15 він надав їм проекти договорів, щоб вони ознайомилися. Коли був підписаний договір іпотеки з обох сторін з усіма усунутими недоліками то ОСОБА_20 роздрукував договір позики для підписання, але ОСОБА_15 сказала, що підпише вказаний договір пізніше, оскільки хоче з ним ознайомитись, та забрала його з собою лише з підписом ОСОБА_9 . При цьому у ОСОБА_20 залишились підписаний договір іпотеки та написана ОСОБА_15 заява про те, що вона не перебуває в шлюбі та про те, що вона отримала від ОСОБА_9 гроші, передача яких була врегульована ними раніше. По суті договір іпотеки не міг бути укладений та вважається недійсним без укладання договору позики, але у ОСОБА_20 не виникало тоді сумнівів посвідчити договір іпотеки та внести в реєстр не підписаний договір, оскільки ініціаторами були обидві сторони, ОСОБА_15 пообіцяла, що підпише його наступного дня та були всі необхідні документи та заява від ОСОБА_15 . Через деякий час ОСОБА_15 повідомила нотаріуса ОСОБА_20 про те, що необхідно змінити договір в частині суми, мотивуючи тим, що вона вже повернула частину грошей ОСОБА_9 . Після того ОСОБА_15 вже не з`являлась до нотаріуса, хоча останній до неї телефонував разом з ОСОБА_9 з повідомленнями про те, що договір позики необхідно підписати.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , яка суду пояснила, що у 2009 році вона займала посаду начальника управління по кредитуванню в «Банку регіонального розвитку» та мала під контролем декілька «не закритих» кредитів клієнтів, один з яких був кредит ОСОБА_18 , яка, з її слів, відкривала кредит для подруги. Через певні обставини для працівників банку поступило розпорядження «закривати» кредити клієнтів депозитами клієнтів, то ж шляхом знайомства клієнтів, ОСОБА_21 пропонувала всім зацікавленим клієнтам погашати кредити таким чином. Як саме клієнти домовлялись між собою ОСОБА_21 не знала, але клієнти мали обов`язково затвердити свій договір документально, таким чином й був «закритий» кредит ОСОБА_28 .В депозитом ОСОБА_9 , то ж зобов`язання боргу були покладенні на ОСОБА_18 та саме вона, згідно даної схеми, мала бути боржником ОСОБА_9 . Крім того ОСОБА_21 зазначила, що ОСОБА_15 кредит в банку не брала та не пам`ятає чи була присутня обвинувачена в банку.

Показаннями свідка ОСОБА_29 , яка суду пояснила, що працювала в «Банку регіонального розвитку» з 2003 року по 2009 рік та пам`ятає, що ОСОБА_9 був клієнтом управління, начальником якого вона була. Памятає як за рішенням кредитного комітету ОСОБА_9 погашав кредит ОСОБА_18 своїм депозитом. Сама операція мала проводитись через касу, а саме: видавався видатковий касовий ордер, який свідчив про те, що особа отримала депозит та прибутковий касовий ордер, який свідчив про те, що особа погасила кредит. Кошти вносились в касу готівкою. Для чого відкривала кредит ОСОБА_18 . ОСОБА_29 не знає, оскільки працювала в відділі по депозитам та не знає хто був боржником ОСОБА_9 , оскільки не готувала документи на кредитний комітет та не була причетна до цієї схеми. Також свідок ОСОБА_29 зазначила, що ОСОБА_18 знає, як клієнта банку, оскільки в неї був відкритий кредит, але відносини між клієнтами банку є особистими, про що їй невідомо нічого.

Показаннями свідка ОСОБА_30 , яка суду пояснила, що вона працювала в банку на момент коли ОСОБА_18 видавався кредит. ОСОБА_18 отримувала в банку не один кредит, але кредит саме на 2, 5 млн. грн. вона брала для придбання нерухомості, який оформлювала на себе. ОСОБА_31 оглядала заявку ОСОБА_18 та приймала відповідне рішення, але про те, що вона бере кредит для покупки будинку для подруги ОСОБА_31 дізналась від комітету.

- даними з заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_18 від 22.02.2013 року, відповідно до якої вони просили притягти до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_15 , оскільки остання шахрайським шляхом заволоділа коштами ОСОБА_9 в особливо великих розмірах ( т. 1 а.с. 6-7);

- даними з копії кредитного договору №14/10-188 від 25.12.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_18 отримала в АБ «Банк регіонального розвитку» кредит в сумі 2 525 000 грн. (т.1 а.с. 144-146);

- даними з іпотечного договору від 25.12.2007 року укладеного між АБ «Банк регіонального розвитку» та ОСОБА_18 , відповідно до якого ОСОБА_18 передає в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_4 та вказану земельну ділянку (т. 1 а.с. 170-171);

- даними з копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.12.2007 року, згідно якого ОСОБА_17 продала, а ОСОБА_18 купила у неї житловий будинок АДРЕСА_1 , де зазначена ціна договору-будинку: 1 958 884 грн. (т.1 а.с. 89, а.с. 154);

- даними з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.12. 2007 року, згідно якого ОСОБА_17 продала, а ОСОБА_18 купила земельну ділянку, площею 0, 0802 га за адресою: АДРЕСА_1 , де зазначена ціна продажу земельної ділянки 566 116 грн. (т.1 а.с. 102, 148);

- даними з копії листа АБ «Банк регіонального розвитку» від 05.11.2012 року, відповідно до якого 20.10.2009 року грошові кошти в сумі 2 555 961,54 грн. було внесено в касу банку через ОСОБА_9 на погашення заборгованості ОСОБА_18 за кредитним договором №14/10-188 від 25.12.2007 року, заборгованість за вказаним договором погашена повністю ( т. 1 а.с. 8);

- даними з копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.11. 2009 року, згідно якого ОСОБА_18 продала, а ОСОБА_15 купила будинок АДРЕСА_3 ( т. 1 а .с. 10-11, 86, 128);

- даними з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.11. 2009 року, згідно якого ОСОБА_18 продала, а ОСОБА_15 купила земельну ділянку загальною площею 0, 0802 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с. 12-13, 99, 126);

- даними з копії договору позики грошових коштів від 20.10.2009 року, відповідно до якого ОСОБА_9 надав позику ОСОБА_18 в розмірі 2 600 000 грн. (т.2 а.с. 6);

- даними з копії заяви приватному нотаріусу ОСОБА_20 , відповідно до якої ОСОБА_15 , повідомляє, що на дату отримання в повному обсязі від ОСОБА_9 на умовах повернення та забезпеченості суми в розмірі 3 750 000 грн. строком до 20.10.2014 року в зареєстрованому шлюбі не перебуває та не проживає однією сім`єю без укладення шлюбу з іншою особою ( т.1 а.с. 14, 123);

- даними з копії договору іпотеки від 17.12. 2009 року, укладеного між ОСОБА_9 і ОСОБА_15 від 17.12.2009 року, відповідно до якого для забезпечення умов та зобов`язань за договором позики від 17.12.2009 року ОСОБА_15 передає в іпотеку ОСОБА_9 житловий будинок АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 15-16, 122, т. 2, а.с 76-80);

- відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2012 року, яке ухвалами апеляційного суду Київської області від 16.07.2012 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року залишено без змін, договір іпотеки, укладений 17.12.2009 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_9 визнано недійсним з моменту його укладення (т.2 а.с 76-80, 81-83, 84-86).

Суд визнає, що потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_32 , ОСОБА_29 , давали суду правдиві, послідовні, логічні показання, які відповідають встановленим судом обставинам справи.

Показання ОСОБА_15 суд вважає неправдивими, такими що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються показами потерпілого, свідків та дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Так показання ОСОБА_15 в частині того, що в придбаному нею у ОСОБА_18 будинку вона почала проживати з 2010 році спростовуються показами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . Вказані покази підтверджують факт того, що ОСОБА_15 почала проживати в вказаному будинку задовго до укладення нею договору купівлі-продажу вказаного будинку з ОСОБА_23 та ОСОБА_15 святкувала новосілля в вказаному будинку в кінці 2007 року.

Показання ОСОБА_15 в частині того, що ОСОБА_18 не брала кредит в банку для придбання ОСОБА_15 будинку у ОСОБА_16 та те що ОСОБА_15 не домовлялась з ОСОБА_18 , що ОСОБА_15 буде сплачувати вказаний кредит і відсотки спростовуються показами потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких ОСОБА_15 йому представили як особу, яка буде сплачувати кредит за ОСОБА_18 і саме з нею він повинен був укласти в подальшому договір позики, показаннями свідка ОСОБА_18 , відповідно до яких даний кредит в банку ОСОБА_18 брала для ОСОБА_15 для придбання останньою будинку, оскільки її про це просила ОСОБА_15 і саме ОСОБА_15 повинна була розраховуватись за даним кредитом, що остання тривалий час і робила передаючи кошти , які ОСОБА_18 в подальшому відвозила в банк, показаннями свідка ОСОБА_22 , відповідно до яких останній був присутній під час розмов ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , з яких він і дізнався що ОСОБА_18 брала кредит в банку в інтересах ОСОБА_15 , показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_26 , відповідно до яких останні були присутні на новосіллі у ОСОБА_15 та остання дякувала ОСОБА_18 за допомогу у придбанні будинку.

Вказані покази потерпілого та свідків в сукупності з матеріалами справи, підтверджують факт того, що кредитний договір укладений 25.12.2007 року між ОСОБА_18 та АБ «Банк регіонального розвитку» на суму 2 525 000 грн. фактично укладався ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_15 з метою придбання останньою будинку.

Подальші дії ОСОБА_15 свідчать про наявність у останньої умислу на шахрайське заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 . Так переоформивши на себе право власності на будинок за адресою : АДРЕСА_1 ОСОБА_15 повинна була укласти договір займу з ОСОБА_9 і розрахуватися за кредит, який в її інтересах брала в банку ОСОБА_18 , а в якості забезпечення за вказаним договором передати в іпотеку ОСОБА_33 будинок за адресою : АДРЕСА_1 . 17.12.2009 року ОСОБА_15 зустрілась з ОСОБА_9 в приміщенні офісу приватного нотаріуса ОСОБА_20 з метою підписання договору займу та іпотеки, вказані обставини підтвердили в судовому засіданні як потерпілий ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_20 так і сама ОСОБА_15 . Проте в приміщенні нотаріальної контори ОСОБА_15 підписала лише договір іпотеки, відповідно до якого для забезпечення умов та зобов`язань за договором позики від 17.12.2009 року ОСОБА_15 передає в іпотеку ОСОБА_9 житловий будинок АДРЕСА_4 , в той же час договір займу остання підписати відмовилась. В судовому засіданні ОСОБА_34 повідомила, що їй було відомо, що підписання договору іпотеки без підписання договору позики не потягне за собою відповідних цивільно-правових наслідків, проте суду так і не змогла пояснити навіщо нею робилися зазначені дії, які не тягнуть за собою юридичних наслідків. В подальшому ОСОБА_15 в судовому порядку визнала договір іпотеки від 17.12.2009 року укладений між нею і ОСОБА_9 не дійсним.

За таких обставин, суд визнає, що вина обвинуваченої ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена повністю, її дії кваліфікуються судом за ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_15 , суд враховує, що злочин за ч. 4 ст. 190 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, ОСОБА_15 раніше не судима (т.2 а.с. 19), на обліку лікаря-нарколога та психіатра не перебуває (т.2 а.с. 20), за місцем роботи характеризується позитивно (т. 2 а.с. 7).

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_15 , відповідно до ст. 66,67 КК України судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченої ОСОБА_15 та попередження вчинення нею нових злочинів, суд призначає їй покарання за ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті з конфіскацією майна.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_15 майнової шкоди завданої злочином в розмірі 3 750 000 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_15 обвинувачується в тому, що шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_9 на загальну суму 2 405 961 грн. 54 коп.

В судовому засіданні було доведено винуватість ОСОБА_15 у заволодінні шахрайським шляхом грошовими коштами ОСОБА_9 на загальну суму 2 405 961 грн. 54 коп.

За таких обставин цивільний позов ОСОБА_9 підлягає до задоволення частково і суд встановлює розмір відшкодування завданої матеріальної шкоди з ОСОБА_15 на користь ОСОБА_9 в сумі 2 405 961 грн. 54 коп.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 129, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
З а с у д и в :
ОСОБА_15 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_15 , у виді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_15 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3 750 000 (три мільйони сімсот п`ятдесят тисяч) грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_15 (і.к. НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_9 2 405 961 (два мільйони чотириста п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одну) грн. 54 коп., в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Речові докази по справі, які зазначені і перелічені в постановах про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 13.08. 2013 р. ( т. 1 а.с 80); від 23.08. 2013 р. ( т. 1 а.с. 112-113); від 23.08. 2013 р. ( т.1, а.с. 130-131), від 28.08. 2013 р. ( т.1, а.с. 174-175); від 07.09. 2013 р. ( т. 2, а.с. 8) залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення прокурором, потерпілим, представниками потерпілого, захисниками та обвинуваченою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.
Судді:

1._________________ 2.________________ 3.________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3