Справа № 487/4074/15-к
Провадження №1-кп/487/392/15
ВИРОК
Іменем України
04.12.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, українця, громадянина України, вдовця, маючого на утриманні малолітню дитину, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2015 року приблизно о 17-00 годин, ОСОБА_4 , знаходячись біля гаражу № НОМЕР_1 в АКГ Суднобудівників, розташованому по вул. Червоних Маойвщиків в м. Миколаєві, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, заволодів майном ОСОБА_6 при наступних обставинах.

Так, знаходячись у вказаний час у вказаному місці, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязнених стосунків, в ході конфлікту ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_6 жіночу сумку та знаючи, про те, що там знаходиться мобільний телефон потерпілої, у ОСОБА_4 виник корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном.

Із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, направленого на вилучення майна, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та наніс їй чисельні удари руками та ногами по голові, рукам та ногам потерпілої, після чого відкрито заволодів майном, що належить останній, а саме: мобільним телефоном Lenovo S930 вартістю 7000 грн, в якому знаходилась сим-картка мобільного оператора Лайф та МТС, що не представляють для потерпілої матеріальної цінності, жіночою сумкою, що не представляє для потерпілої матеріальної цінності.

Після чого ОСОБА_4 утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 7000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, визнав, що забрав майно потерпілої, але не спричиняв їй тілесні ушкодження та суду показав, що 23.04.2015 року приблизно о 16-30 годин, він біля АЗС він зустрівся з ОСОБА_7 , який був за кермом свого автомобіля, який приїхав разом з ОСОБА_6 . Після чого вони забрали з дитячого садку його доньку, а після всі разом поїхали до нього в гараж, який розташований по АДРЕСА_2 . Коли вони зайшли в гараж, ОСОБА_6 у присутності його доньки почала висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, ображати. Після чого він побачив на дивані в гаражі сумку ОСОБА_6 . Та, оскільки вона була повинна йому гроші, він зібрав з сумки її мобільний телефон, який після повернення боргу збирався повернути ОСОБА_6 . Після чого, він попросив ОСОБА_6 піти, але вона почала кидатися на нього. Потім ОСОБА_8 попросила ОСОБА_9 підвезти її на автомобілі, він був проти цього та почав за руки витягати її з машини, а вона пручалась. Потім ОСОБА_10 відвіз ОСОБА_6 на машині, а після повернувся до нього в гараж. Удари руками та ногами він потерпілої не наносив.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , вона повністю підтверджується зібраними в ході судового слідства доказами.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що у 2013 році вона спільно проживала зі ОСОБА_4 3-4 місяця. Під час спільного проживання ОСОБА_4 знімав з кредитної картки 7000 грн, після вона повернула йому 3000 грн.

23.04.2015 року зранку їй декілька разів телефонував ОСОБА_4 та просив, щоб вона забрала з дитячого садку його доньку, дитину вони забрали з садку біля 16 годин. Потім за неї заїхав на автомобілі ОСОБА_7 , забрав її та вони поїхали в гараж ОСОБА_11 . Вона разом з ОСОБА_4 та його донькою зайшли в гараж та вона попросила у Стройко чашку. Після чого ОСОБА_11 почав хамити їй. Вона вийшла з гаражу, підійшла до автомобіля, в якому сидів ОСОБА_12 та попросила відвезти її до своєї подруги, на що ОСОБА_12 погодився та вона сіла до нього в машину. В цей час до автомобіля підбіг ОСОБА_4 почав хапати та штовхати її, а після витягувати за ноги з машини, вона при цьому вдарилася головою, потім ОСОБА_4 почав бити її ногами по тілу, рукам та ногам. Потім він схопив її сумку та забрав з сумки мобільний телефон, вона просила повернути їй телефон, але ОСОБА_4 відмовився. Під час конфлікту до них підійшов охоронник на ім`я ОСОБА_13 , який просив припинити ці дії. Після чого вона поїхала додому та почала телефонувати ОСОБА_4 та його матері та просила їх повернути телефон, але вони відмовили та сказали, що напишуть не неї заяву до правоохоронних органів. Після чого вона викликали міліцію, разом з працівниками міліції поїхали в гараж, де її опитали, зняли відбутки та після чого вони поїхали до ОСОБА_4 . Спочатку ОСОБА_4 заперечував, що забрав у неї телефон, а потім віддав телефон працівникам міліції, які повернули їй телефон. Наступного дня вона зверталась до лікаря ЛШМД з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показал, що йому відомо, що раніше ОСОБА_11 та ОСОБА_8 проживали спільно однією родиною та між ними часто виникали сварки. 23.04.2015 року по телефону він договорився про зустріч зі ОСОБА_11 , щоб разом поїхати до нього в гараж. Вони зустрілися зі ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , заїхали в дитячий садочок за донькою ОСОБА_11 та приїхали в гараж. Він залишався сидіти в машині біля гаража, а ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та дитина зайшли в гараж. Потім він почув крики, які доносились з гаража, сам конфлікт не бачив. Потім він побачив, що ОСОБА_11 виштовхує ОСОБА_8 з гаражу, а потерпіла також штовхала ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_8 підійшла до нього та попросила відвезти її до зупинки маршрутки, він погодився та ОСОБА_8 сіла в автомобіль. В цей час до автомобіля підійшов ОСОБА_11 та почав витягувати ОСОБА_8 з машини за руки, а вона відбивалася ногами, при цьому порвалась сумка потерпілої, потім ОСОБА_11 витягнув ОСОБА_8 з машина та вона пішла, він не бачив, щоб ОСОБА_11 наносив удари потерпілої та забрав її телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що він працює охоронником в АКГ Суднобудівників, розташованому по вул. Червоних Майовщиків в м. Миколаєві, зі ОСОБА_4 наглядно знайом біля одного року. 23.04.2015 року був на зміні та побачив, як ОСОБА_8 почала бити каменем в ворота, на що він робив їй декілька разів зауваження. Самого правопорушення та як ОСОБА_11 бив потерпілу він не бачив. Бачив, що на автомобілі в гараж приїхали ОСОБА_11 , потерпіла та ще один хлопець. Також бачив, що потерпіла зайшла в гараж ОСОБА_11 , а потім з гаражу вилетіло відро.

Крім того, дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.04.2015 року від ОСОБА_6 , згідно якого 23.04.2015 року ОСОБА_4 з застосуванням фізичного насильства відкрито заволодів її майном мобільним телефоном Lenovo S930 вартістю 7000 грн.

витягом з кримінального провадження внесеного до ЄРДР 23.04.2015 року за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 186 КК України щодо ОСОБА_4 , який 23.04.2015 року приблизно о 16-10 год. з застосуванням фізичного насильства відкритим шляхом заволодів її майном мобільним телефоном Lenovo S930 чим заподіяв матеріальний збиток на суму 7000 грн.;

заявою ОСОБА_4 від 23.04.2015 року про добровільну видачу працівникам міліції мобільного телефону Lenovo S930 сірого кольору, яким він відкрито заволодів 23.04.2015 року у ОСОБА_6 на території АГК Суднобудівників по вул. Червоних Майовщиків в м. Миколаєві;

протоколом огляду предмета від 24.04.2015 року мобільного телефону Lenovo S930 сірого кольору;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2015 року, згідно якого ОСОБА_15 на фото №2, на якому зображений ОСОБА_4 , впізнав раніше знайомого йому хлопця, який 23.04.2015 року близько 17 год. знаходячись на території АГК Суднобудівників спричинив тілесні ушкодження наглядно знайомої дівчині та відкрито заволодів її майном

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.04.2015 року, згідно якого ОСОБА_14 на фото №3, на якому зображений ОСОБА_4 , впізнав раніше знайомого йому ОСОБА_4 , який 23.04.2015 року близько 17 год. знаходячись на території АГК Суднобудівників спричини тілесні ушкодження ОСОБА_6 та відкрито заволодів її телефоном

довідкою МЛШМД від 18.11.2015 року №1210/01-05 про звернення ОСОБА_6 24.04.2015 року до приймального відділення та копією з журналу та довідкою МЛШМД №295 від 18.11.2015 року, згідно яих у ОСОБА_6 забій м`яких тканій голови, рук, ніг та струс головного мозку.

Таким чином, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною, а кваліфікацію його дій вірною.

Покази обвинуваченого щодо його не причетності до спричинення потерпілої тілесних ушкоджень суд до уваги не приймає, оскільки вони повністю суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам.

Показання свідка ОСОБА_14 щодо того, що ОСОБА_4 не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілої та відкрито не заволодів її майном, суд оцінює критично, оскільки вони повністю спростовуються іншими зібраними судом доказами, а сам свідок є знайомим обвинуваченого, що викликає сумнів у об`єктивності її свідчень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд також враховує данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання характеризується посередньо, на обліку у МОПЛ №1 і ОНД не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_4 є покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України виключно в умовах ізоляції від суспільства у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 призначене покарання у вигляді позбавлення волі та з метою подальшого виконання вироку суду, слід застосувати у відношенні до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Питання відносно речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Застосувати у відношенні до ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання.

Речовий доказ - мобільним телефоном Lenovo S930 , який переданий на зберігання потерпілої ОСОБА_6 , залишити в розпорядженні останньої.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1