Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8945/15-к
У Х В А Л А

13 жовтня 2015 року Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов`язання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 внести відомості до ЄРДР за заявою від 26 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и в

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з скаргою до суду,вказуючи ,що заступником начальника слідчого відділення Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 (далі - слідчий ОСОБА_6 ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000231, відкритому за фактом незаконного заволодіння автомобілем та майном гр. ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289. ч. З ст. 185 Кримінального кодексу України.

Зазначені кримінальні справи по вказаних фактах були порушені Христинівським РВ УМВС України в Черкаській області відповідно 05 листопада 2009 року та 15 грудня 2009 року. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 до цього часу не закінчене. В указаному кримінальному провадженні на підставі постанови слідчого ОСОБА_6 від 04 травня 2012 року про визнання речовим доказом на території Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області вже більше трьох років і чотирьох місяців утримується належний йому автомобіль марки ВАЗ-21099, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль був незаконно вилучений працівниками міліції ще в березні 2011 року, тобто більше ніж за рік до визнання його речовим доказом.

Зазначений автомобіль використовувався ним у підприємницькій діяльності, зокрема, для перевезення лікарських засобів, оскільки у його власності знаходиться аптека та кілька аптекарських пунктів у м. Умані та в Уманському районі Черкаської області. Тому незаконне вилучення автомобіля та його тривале безпідставне утримання завдало і продовжує завдавати йому значної матеріальної шкоди.

Він неодноразово усно та письмово звертався до слідчого ОСОБА_6 з проханням повернути незаконно утримуваний належний автомобіль, але щоразу отримував відмову з посиланням на те, що вказаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні і буде зберігатися на території Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області до прийняття рішення в кримінальному провадженні.

Вважаючи дії слідчого ОСОБА_6 незаконними, 26 серпня 2015 року він направив до Генеральної прокурори України письмову заяву про вчинення злочину, в якій просив притягнути його до передбаченої законом кримінальної відповідальності.

При цьому у своїй заяві про вчинення злочину я вказував наступне.

В період з листопада 2009 року і по цей час у кримінальному провадженні № 0000231 ні йому, ні будь-яким іншим особам обвинувачення не пред"являлося, письмові повідомлення про підозру у вчиненні злочинів не вручались. В зазначеному кримінальному провадженні від нього лише відібрано пояснення. Тобто, він не мав і не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000231, що підтверджується надісланим йому листом слідчого ОСОБА_6 від 26 травня 2015 року №2744.

Належний йому автомобіль був визнаний речовим доказом та приєднаний до кримінальної справи постановою слідчого від 04 травня 2012 року, винесеною під час дії та на підставі норм Кримінально-процесуального кодексу України (1960 року).

При цьому частиною 1 ст. 80 Кримінально-процесуального кодексу України (1960 року) дійсно було передбачено, що речові докази зберігаються до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали про закриття справи. Однак 19 листопада 2012 року набрав чинності новий Кримінальний процесуальний кодекс.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 Розділу X „Прикінцеві положення" Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) з дня набрання чинності цим Кодексом втрачає чинність Кримінально-процесуальний кодекс України із наступними змінами.

Відповідно до п. 9 Розділу XI „Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, лише запобіжні заходи, арешт майна та відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом. Визнання автомобіля речовим доказом та приєднання його до кримінальної справи не є ні запобіжним заходом, ні арештом майна, ні відстороненням від посади. З моменту набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України (2012 року) рішення слідчого про визнання мого автомобіля речовим доказом та приєднання його до кримінальної справи припинили свою дію і з моменту відкриття кримінального провадження № 0000231 усі дії щодо речових доказів, приєднаних до кримінальної справи до набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України (2012 року), повинні здійснюватись виключно на підставі норм Кримінального процесуального кодексу України (2012 року), позаяк відповідні норми Кримінально-процесуального кодексу України (1960 року) втратили свою чинність ще з 19 листопада 2012 року.Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.Згідно з ч. 1 ст. 16 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Жодного судового рішення щодо позбавлення або обмеження мого права власності на автомобіль ВАЗ-21099, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не існувало і на даний час не існує.

Частиною 2 ст. 16 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) встановлено, що на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Як передбачено частиною 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року), тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя

вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення

кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення

кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Порядок тимчасового вилучення майна встановлено статтею 168 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року), частиною 1 якої передбачено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставлянням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Він не є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000231, не затримувався в порядку, передбаченому статтями 207, 208 Кримінального процесуального кодексу України, до слідчого Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області, прокурора Христинівського району Черкаської області чи іншої уповноваженої службової особи на території Христинівського району Черкаської області його ніхто не доставляв, особисто у нього ніхто тимчасово автомобіль не вилучав і слідчому, прокурору чи іншій уповноваженій службовій особі його не передавав, протоколом факт передання автомобіля не засвідчував. Добровільно свій автомобіль слідчому, прокурору також не передавав. Відповідно до ч. 2 ст. 168 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Такі обшуки, огляди за місцем мого проживання чи за будь-яким іншим місцем не проводились і тимчасове вилучення належного його автомобіля при цьому не здійснювалось. Слідчий, прокурор з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна - належного йому автомобіля до слідчого судді, суду не зверталися. Слідчим суддею або судом арешт на належний йому автомобіль не накладався. Частиною 5 ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Згідно з ч. 1 ст. 169 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;у випадках, передбачених частиною 5 ст. 171, частиною 6 ст. 173 цього Кодексу;у разі скасування арешту.

Як передбачено частиною 1 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року), речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

В даному випадку обставин, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України, не існує. Отже, автомобіль повинен бути негайно повернутий йому, як законному власнику.

15 червня 2015 року, з метою спонукання органу досудового розслідування до прийняття відповідного законного процесуального рішення щодо автомобіля, він направив слідчому ОСОБА_6 письмове клопотання про закриття відносно нього кримінального провадження та повернення належного йому автомобіля. На вказане клопотання одержав лист слідчого ОСОБА_6 за вихідним № 3381, датований 01 липня 2015 року, в якому підтверджено, що він не є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000231 та що належний йому автомобіль є речовим доказом, знаходиться на території Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області і буде там зберігатись до прийняття рішення в кримінальному провадженні.

Листом від 01 липня 2015 року слідчий ОСОБА_6 додатково підтвердив незаконність своїх дій щодо утримання на території Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області належного його автомобіля. Вважає, що, утримуючи тривалий час належний його автомобіль та відмовляючи у його поверненні, слідчий ОСОБА_6 перевищив свої службові повноваження, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 16 Кримінального процесуального кодексу України (2012 року) позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. За відсутності такого судового рішення, виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, після набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України (2012 року), тобто з 19 листопада 2012 року, слідчий ОСОБА_6 умисно продовжує безпідставно, а отже незаконно утримувати належний його автомобіль та відмовляє у його поверненні. Своїми діями слідчий ОСОБА_6 завдав і продовжує завдавати істотної шкоди охоронюваному законом його праву власності на автомобіль. Як передбачено частиною 5 ст. 17 КПК України, поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Незаконно обмеживши його право власності, безпідставно утримуючи автомобіль протягом тривалого часу та відмовляючи у його поверненні, всупереч вимогам ст. 16 та ч. 5 ст. 17 КПК України, слідчий ОСОБА_6 поводиться з ним як з винною особою, хоча не мав і не маю жодного процесуального статусу у кримінальній справі (кримінальному провадженні).З огляду на викладене вважає, що в діях слідчого ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочинів, передбачених статтею 356 Кримінального кодексу України (Самоправство), та частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України (Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу).Листом від 02 вересня 2015 року Генеральна прокуратура України повідомила його про те, що заява від 26 серпня 2015 року направлена до прокуратури Черкаської області, якій доручено організувати ретельну перевірку всіх наведених доводів та за наявності підстав вжити заходів реагування.17 вересня 2015 року отримав повідомлення за підписом слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 (далі - слідчий ОСОБА_8 ), датоване 11 вересня 2015 року та направлене йому поштою 14 вересня 2015 року, що підтверджується поштовим штампом на конверті, в якому воно йому надійшло. В зазначеному повідомленні вказано, що його звернення, яке надійшло з Генеральної прокуратури України, за своїм змістом та суттю нібито не є повідомленням про кримінальне правопорушення, оскільки за викладених обставин не містить жодних даних про його вчинення, в зв`язку з чим на даний час немає підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. З указаного повідомлення слідчого ОСОБА_9 вбачається, що після отримання заяви про вчинення злочину він не вніс викладені у ній відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочав досудове розслідування. Зазначену бездіяльність слідчого ОСОБА_9 вважаю незаконною з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст.9 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) встановлено, що під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 1 ст. 25 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування, зокрема, в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.Згідно з ч.І ст. 214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.Відповідно до п. 1.9. Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 (із змінами, затвердженими наказами Генерального прокурора України від 14 листопада 2012 року № 113, від 25 січня 2013 року № 13, від 25 квітня 2013 року № 54, від 09 вересня 2014 року № 95) (далі - Положення), реєстраторами Реєстру є, зокрема, слідчі органів прокуратури. Згідно з підпунктом 1 п. 3.1. Розділу І Положення унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням таких строків (про):- заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений ч.І ст. 214 КПК України. Чинним кримінальним процесуальним законодавством України не передбачено жодного винятку з правил, встановлених статтею 214 КПК України та Положенням, зокрема не передбачено право слідчого після отримання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в окремих випадках не вносити відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, якщо такі відомості містяться у заяві чи повідомленні. Всупереч вказаним нормам процесуального права слідчий ОСОБА_8 протягом 24 годин після отримання моєї заяви відповідні відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вніс та проведення досудового розслідування не розпочав. Слідчий ОСОБА_8 надіслав йому повідомлення (листа), в якому виклав необґрунтований висновок про те, що його заява про вчинення злочину від 26 серпня 2015 року не містить жодних даних про вчинення кримінального правопорушення, а також про відсутність підстав для внесення викладених у ній відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Необґрунтованість такого висновку підтверджується наступним. Відповідно до пункту 1.2. Розділу І Положення відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Згідно з пунктом 2.1. Розділу І Положення облік кримінальних правопорушень за заявами, повідомленнями, які надійшли прокурору або органу досудового розслідування, або виявлені з інших джерел обставинами, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, здійснюється за дорученням керівника прокуратури або органу досудового розслідування шляхом внесення до Реєстру відомостей, визначених частиною 5 статті 214 КПК України. Як передбачено пунктом 4 частини 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. Такі обставини у своїй заяві про вчинення злочину від 26 серпня 2015 року навів досить докладно і вважає, що вони беззаперечно свідчать про вчинення кримінального правопорушення слідчим ОСОБА_6 . Чому їх не побачив у заяві слідчий ОСОБА_8 , у подальшому будуть з`ясовувати відповідні державні органи, уповноважені боротися з корупцією в правоохоронних органах.

Законодавством України чітко визначено перелік відомостей, які повинні вноситись до Єдиного реєстру досудових розслідувань і які, відповідно, повинні міститися в заявах, повідомленнях про вчинення кримінальних правопорушень. Вважає, що його заява від 26 серпня 2015 року містить достатньо інформації (відомостей) щодо обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення слідчим ОСОБА_6 , а тому ці відомості підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є підставою для початку досудового розслідування. Як зазначено в ч.І ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно з п.1 ч.І ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк. Частиною 1 ст. 304 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, передбачені частиною 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк. В даному випадку початок протиправної бездіяльності слідчого ОСОБА_9 слід рахувати з 11 вересня 2015 року, тобто з дати складення ним адресованого йому повідомлення про відмову у внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених у заяві про вчинення злочину від 26 серпня 2015 року, отже строк подання скарги ним не пропущений. Просить розглянути цю скаргу не пізніше 72 годин з моменту надходження її до суду. Зобов`язати слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 вчинити наступні дії:- внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості про кримінальне правопорушення (злочин), викладені у заяві від 26 серпня 2015 року про вчинення злочину заступником начальника слідчого відділення Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, оскільки скарга необґрунтована, слідчим ОСОБА_6 здійснюються досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000231 за фактом незаконного заволодіння автомобілем та майном ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2ст.289,чст.185КК України,а автомобіль в даному кримінальному провадженні є речовим доказом ,що підтверджується постановою від 04.05.2012 року. Крім того зазначила що ухвалою слідчого судді Христинівського райсуду ОСОБА_10 15.05.2015 року відмовлено в скарзі ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ОСОБА_11 в порядку ст303-307 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

В ході розгляду скарги встановлено ,що заступником начальника слідчого відділення Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000231 за фактом незаконного заволодіння автомобілем та майном ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2ст.289,чст.185КК України. У вказаному кримінальному провадженні на території Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області з 04 травня 2012 року утримується належний ОСОБА_4 автомобіль марки ВАЗ-21099,2005 року випуску,реєстраційний номер НОМЕР_1 , який постановою від 04.05.2012 року слідчого Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінальної справи та залишений на зберіганні в Христинівському РВ УМВС та по даній справі на даний час здійснюється досудове розслідування.

ОСОБА_4 вважає що, утримуючи тривалий час належний його автомобіль та відмовляючи у його поверненні, слідчий ОСОБА_6 перевищив свої службові повноваження, виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, після набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України (2012 року), тобто з 19 листопада 2012 року, слідчий ОСОБА_6 умисно продовжує безпідставно, а отже незаконно утримувати належний його автомобіль та відмовляє у його поверненні та своїми діями слідчий ОСОБА_6 завдав і продовжує завдавати істотної шкоди охоронюваному законом його праву власності на автомобіль,вважає що в діях слідчого ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочинів, передбачених статтею 356 Кримінального кодексу України (Самоправство), та частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України (Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу),але слідчий суддя вважає що дані висновки ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Під час досудового слідства до набрання чинності новим КПК вилучений автомобіль визнано речовим доказом,тому вказана процесуальна дія продовжує діяти в порядку КПК України( 1960 року).Оскільки набув чинності новий КПК України скасування чи припинення арешту автомобіля відбувається згідно з п.9 розділу Х1»Перехідних положень КПК у порядку передбаченому КПК 1960 року.

Слідчим суддею Христинівського райсуду розглядалась скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Христинівського РВ УМВС в Черкаській області ОСОБА_6 ,в мотивувальній часті ухвали зазначено ,що слідчим суддею не встановлено бездіяльності слідчого та прокурора в ході досудового розслідування кримінальному провадженні №0000231 за фактом незаконного заволодіння автомобілем та майном ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2ст.289,чст.185КК України.

Ухвалою суду від 16 липня 2015 року було зобов`язано слідчого ОСОБА_6 надати відповідь ОСОБА_4 про прийняте процесуальне рішення щодо речового доказу та повернення ОСОБА_4 автомобіля ВАЗ 21099д/н НОМЕР_1 ,яку він до даного часу не отримав та просив суд взяти даний факт до уваги при винесенні рішення ,але виконання рішення Христинівського райсуду не є предметом розгляду скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно ч. 5 ст. 214 КПК України, до ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Системний аналіз вищезазначених положень Закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, що також вказується в розділі 2 частини 1 Положення ЄРДР.

Підставами вважати заяву (скаргу) чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах (скаргах) або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах (скаргах) чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Положення частин 4 та 5 ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину є невід`ємною складовою заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Як вбачається з заяви скаржника, в ній відсутні відомості про вчинення зазначених у скарзі кримінальних правопорушень, а тому підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

ОСОБА_4 у скарзі наводяться власні міркування та припущення щодо вчинення на його думку злочину заступником начальника слідчого відділення Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 , які не є підставою для реєстрації заяви в ЄРДР.

Зважаючи на викладене ,суд не вбачає підстав для внесення відомостей ОСОБА_4 до в ЄРДР,а відтак відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
В задоволенні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про зобов`язання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 внести відомості до ЄРДР за заявою від 26 серпня 2015 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя: ОСОБА_1