У Х В А Л А

18.12.2015 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, раніше несудимого, непрацюючого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
З клопотання адвоката ОСОБА_6 вбачається, що у провадженні СУ УМВС України в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження внесене 23.08.2015 року до ЄРДР під № 0000425 стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.08.2015

року у вищевказаному кримінальному провадженні обрано стосовно ОСОБА_7

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд з підстав передбачених

ч 4 ст. 183 КІІК України не обирав.

Захисник ОСОБА_7 вказує на те, що після обрання вищевказаного запобіжного заходу, стороні захисту стали відомі суттєві обставини справи, які під час обрання запобіжного заходу суду

не були відомі, та відповідно не враховувались і згідно яких оголошена його підзахисному

підозра за ч. 2 ст. 121 КК України є необгрунтованою та передчасною.

Так, згідно висновку СМЕ № 185 від 23 серпня 2015 року на тілі

ОСОБА_7 , а саме на рівні 5 ребра зліва наявне повздовжнє садно покрите

кіркою коричневого кольору, спричинено твердим тупим предметом, з обмеженою

нерівною контактуючою поверхнею по ударному механізму дії. Дане тілесне

ушкодження могло виникнути внаслідок події, що мала місце 23.08.2015 року.

В подальшому, фахівцями Міжгірського СМЕ дано висновок., що отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, які він вказує. Крім того, проведено додаткову експертизу СМЕ потерпілого, згідно висновку якої у випадку своєчасного надання потерпілому кваліфікованої медичної допомоги, останній залишився б живим.

На думку захисника вищевказаний висновок підтверджує покази ОСОБА_7 про те, що він з ножем в руках відганяв нападників, які в той момент били на землі бітами його брата і намагались побити його і у відповідності до вказаного дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 123 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне в стані сильного душевного хвилювання).

Заявник наголошує на тому, що захищаючи з ножем в руках брата, якого били палицями на землі та себе його підзахисний не міг передбачати наслідки свої дій, усвідомлювати їх в повній мірі та керувати ними. Такі дії скоєно в стані сильного душевного хвилювання, так як ОСОБА_7 в момент скоєння злочину переживав також і за своє життя, так як потерпілий в цей час наніс йому удар бітою по спині.

Крім того ОСОБА_6 вказує на те, що на даний час уже всі свідки та потерпілі в справі допитані, впливати на них вже неможливо, будь-яких доказів про те, що планувалось впливати на останніх - немає.

З огляду на зазначене заявник зазначає, що обраний стосовно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є для нього неприйнятним і належна процесуальна поведінка такого в повній мірі може бути забезпечена домашнім арештом.

На підставі наведеного ОСОБА_6 просить змінити ОСОБА_7 в кримінальному провадженні внесеному 23.08.2015 року до ЄРДР під № 0000425 за ч. 2 ст. 121 КК обраний слідчим суддею Міжгірського районного суду 25.08.2015 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор, слідчий та представник потерпілої заперечили щодо задоволення клопотання з мотивів його безпідставності та необґрунтованості.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, представника потерпілої, пояснення захисника, вивчивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

У провадженні СУ УМВС України в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження внесене 23.08.2015 року до ЄРДР під № 0000425 відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 25.08.2015

року у вказаному кримінальному провадженні обрано відносно ОСОБА_7

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застави з підстав передбачених

ч 4 ст. 183 КІІК України.

Захисник ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді взяття під вартою з тих підстав, що після обрання вищевказаного запобіжного заходу стороні захисту стали відомі обставини справи, які під час обрання запобіжного заходу суду не були відомі та відповідно не враховувались і які відповідно можуть свідчити про необґрунтованість і передчасність оголошеної ОСОБА_7 підозри за ч. 2 ст. 121 КК України.

З матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке відносяться до категорії тяжких, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання вчинити інше кримінальне правопорушення, тим самим продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на потерпілих, свідків.
Законодавцем визначено, що запобіжний захід може бути змінено, якщо його обрано необгрунтовано чи незаконно, але є підстави для обрання іншого заходу; суттєво змінилися обставини, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу (наприклад, змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, стан здоров`я обвинуваченого).
При чому такі обставини можуть виникнути як після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, так і могли існувати під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати. Зміна запобіжного заходу здійснюється за результатами розгляду клопотання, з яким до суду можуть звернутися підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід та його захисник.
Положеннями статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 вказує на те, що визначена органом досудового слідства кваліфікація вчиненого його підзахисним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України є передчасною з огляду на те, що фактично матеріалами кримінального провадження не доведено, що ОСОБА_7 умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, що відповідно спричинило смерть потерпілого.

Згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 23.08.2015 року, такий показав, що 23.08. 2015 року з напрямку маркету «24» вибігли два невідомі хлопці, які в руках мали уламки дерев`яних лат довжиною десь до 1 метра та підбігли до них. Наздогнавши його брата ( ОСОБА_7 ) вдарили його плицею, після чого такий впав на землю. Побачивши, що брат лежить на місці ОСОБА_7 змушений був повернутись і після того, як один з хлопців замахнувся дерев`яною плицею, щоб вдарити його по голові, він ухилився, витяг ніж і вдарив нападника в область ноги.

У відповідності до протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 23.08.2015 року, наявного в матеріалах клопотання, такий показав, що 23.08.2015 року біля 15: 30 на нього з братом ОСОБА_7 вибігли хлопці, які почали наносити удари дерев`яними латами довжиною до 1 метра по різних частинах тіла і внаслідок одного з таких ударів останній частково втратив свідомість.

Відповідно до протоколу допиту свідка від 11.12.2015 року свідок ОСОБА_10 підтвердив факт сутички 23.08.2012 року, в якій брали участь крім нього ОСОБА_8 та показав, що попередньо у них були палиці, довжиною 80-100 см., однак момент, коли ОСОБА_11 викинув свою палицю не пам`ятає.

Захисник ОСОБА_6 вказує на те, що фактично його підзахисний ОСОБА_7 під час вищевказаних подій вчиняв певні дії виключно з метою захисту брата та себе і не мав умисел позбавити життя потерпілого. І захищаючи з ножем в руках брата, якого били палицями на землі, його підзахисний не міг передбачати наслідки своїх дій, усвідомлювати їх в повній мірі та керувати ними з огляду зокрема на те, що такі дії скоєно в стані сильного душевного хвилювання і після того, як потерпілий в цей час наніс йому удар бітою по спині.

Згідно долученого до клопотання стороною захисту висновку експерта № 43 від 23.09. 2015 року на основі даних судово-медичного дослідження трупа громадянина ОСОБА_8 , з врахуванням додаткових лабораторних досліджень, встановлено, що смерть вказаного громадянина настала внаслідок колото-різаної рани верхньої третини правого стегна із повним пошкодженням стегнової артерії, що призвело до масивної зовнішньої кровотечі та шоку, який і став безпосередньо причиною смерті його.

Разом з тим у відповідності до Висновку Експерта № 43- А від 11.12. 2015 року , встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 міг самостійно пересуватися до того моменту, поки не втратив велику кількість крові і не розвинувся гіповолемічний шок і якби потерпілий був одразу доставлений в лікувальний заклад і йому надана кваліфікована медична допомога, то у нього була б можливість вижити після отримання вищевказаних телесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта від 16 листопада 2015 року на тілі

ОСОБА_7 ,1989 року народження, а саме на рівні 5 ребра зліва наявне повздовжнє садно покрите

кіркою коричневого кольору, спричинено твердим тупим предметом, з обмеженою

нерівною контактуючою поверхнею, яке могло виникнути при нанесенні дерев`яною палкою по тілу по ударному механізму дії. Вказане тілесне ушкодження могло виникнути при обставинах, викладених в постанові та при умовах, які описав підозрюваний ОСОБА_7 під час слідчого експерименту.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої"термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови", № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)".
У відповідності до зазначеного слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим та прокурором не була доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, наявність в його діях прямого умислу, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

З доданої до матеріалів клопотання характеристики від 25.08.2015 року, наданої Міжгірською селищною радою Міжгірського району Закарпатської області вбачається, що ОСОБА_7 характеризується сусідами, друзями виключно з позитивної сторони, не є схильним до створення конфліктних ситуацій, скарг на нього у виконавчий комітет Міжгірської селищної ради не поступало. Крім цього такий відповідно до довідки про судимість ніколи раніше не притягався до кримінальної відповідальнсоіт.

Узагальнюючи все вищезазначене, з огляду на те, що по суті запобіжний захід покликаний сприяти розгляду кримінального провадження, слідчий суддя, вивчивши всі обставини справи у відповідності до ст. 178 КПК України, врахувавши особу винного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, беручи до уваги те, що письмовими матеріалами клопотання доведено, що є підстави для обрання іншого заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, приходить до висновку, що слід змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням до нього електронних засобів контролю, що буде достатнім фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177,178, 181, 183,186,193,194, 195,196,197, 201 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, раніше несудимому, непрацюючому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 . без дозволу слідчого, прокурора, або суду та застосувати на нього електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1