Справа № 750/9127/15-к
Провадження № 1-кс/750/2495/15

У Х В А Л А

08 вересня 2015 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові клопотання слідчого слідчого відділу Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006583 від 04.09.2015 р. відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, в силу статті 89 КК України не судимого, мешканця АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

05.09.2015 р. слідчий слідчого відділу Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури м. Чернігова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з тим, що 04.09.2015 р., близько 15.45 год., той, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою м. Чернігів, вул. Мстиславська, 59, застосовуючи насильство до ОСОБА_8 , що виразилося у стисканні рук навколо шиї, відкрито викрав в неї мобільний телефон марки «Prestigio», ІМЕІ НОМЕР_1 , чорного кольору, вартістю 1300 грн. та золотий ланцюжок, вагою 10 г , 585 проби, вартістю 8000 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 9300 грн., а необхідність обрання такого запобіжного заходу мотивується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки останній не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів майнової спрямованості, не працює та не має законних джерел до існування, не зареєстрований в м. Чернігові, у зв`язку з чим, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, надалі вчиняти кримінальні правопорушення, а також впливати на потерпілу та свідків, оскільки йому відоме місце їх проживання.

Крім того, зазначено у клопотанні, враховуючи викладене вище, обрання будь-якого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити, з наведених у ньому підстав. При цьому ті пояснили, що підозрюваний, дійсно в силу положень ст. 89 КК України є не судимим. Не заперечували, що ними не встановлені обставини, чи є у підозрюваного джерела існування, або навпаки. Не пояснили, щодо кого конкретно із учасників кримінального провадження підозрюваний може скоювати незаконний вплив.

Підозрюваний та його захисник заперечували, щодо задоволення такого. Так, підозрюваний пояснив, що повністю визнає свою вину у скоєному правопорушенні, крім того, має постійне житло у батьків, там і зареєстрований, але паспорт давно загубив. Також пояснив, що десь з рік працює разом із батьком, але без оформлення документів, має щомісячний заробіток десь у 3000 грн. На ці ж обставини звертав увагу і захисник, при цьому зазначив, що жоден із ризиків не доведений, підозрюваний за законом не має судимостей, працює, щодо нього відсутні інші кримінальні провадження, слідство не має жодних доказів про будь-які дії того, спрямовані на незаконний вплив на жодну особу, цього він не зробив і після звільнення із ІТТ, а тому, за цих умов можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж зазначено у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Більш того, як зазначає Резолюція Комітету міністрів Ради Європи № 11 від 9 квітня 1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення може змусити судові органи взяти підозрюваного під варту і тримати його там, щоб запобігти будь-якій спробі вчинення нових злочинів, але потрібно, крім інших умов, щоб небезпека була ймовірною і захід відповідав обставинам справи і, зокрема, біографії й особистим якостям відповідної особи.

Аналогічна позиція міститься і у ст. 178 КПК України, де зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити не лише наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, а в сукупності, ще і інші обставини, що характеризують особу.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не заперечує, в силу ст. 89 КК України не судимий та має постійне місце мешкання в межах м. Чернігова у батьків, хоча за таким і не зареєстрований і все це не спростоване прокурором і, більш того, підтверджене матеріалами, наданими суду саме слідством.

Суд вважає доведеними в судовому засіданні обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, відповідно до мотивування, викладеного в клопотанні, але разом з тим, знаходить, що прокурором в судовому засіданні не доведені обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України. Із трьох ризиків, визначених у клопотанні, суд вважає доведеним лише ризик щодо ймовірності вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним. Разом з тим, суд виходить з недоведеності твердження слідства про існування такого ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, як незаконний вплив з боку підозрюваного на потерпілу та свідків, оскільки навіть не зазначені свідки, котрі можуть біти суб`єктами такого впливу, більш того, жодних достатніх підстав на користь цього, клопотання також не містить. Аналіз доводів клопотання, доданих до нього матеріалів та пояснень учасників процесу не дають підстав вважати, що існує ризик щодо ймовірності переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи, що у вказаному слідством житлі той мешкає постійно, там був зареєстрований, про що зазначають довідки МВС України, з ним же пов`язана і робота разом з батьком, іншого житла в межах м. Чернігова чи поза межами його він не має, все це не спростовано органом слідства.

За таких обставин, суд не знаходить достатніх підстав для застосування до ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, у зв`язку з чим клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом з тим, за приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, у разі недоведеності прокурором в судовому засіданні таких обставин, як недостатність застосування стосовно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Виходячи з наведених вище обставин, суд приходить до висновку що, маючи на меті забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків для запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто за наявності саме лише цього одного ризику, які дають достатні причини вважати, що він може вчинити вищезазначені дії, з врахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, тобто тяжкості покарання, що загрожує йому, в разі визнання його винуватим у такому правопорушенні, приймаючи до уваги вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність у нього батьків, з котрими він мешкає останній час, його позитивні соціальні зв`язки, майновий стан, котрий гарантований його працею, що не свідчать про його асоціальне становище, є достатні підстави для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 194, 196, 309 КПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання слідчого щодо застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_6 залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на нього обов`язок:

не відлучатись з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого мешкання;

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду.

Строк дії ухвали встановити до 06 листопада 2015 р.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1