Справа № 464/9085/15-к
пр.№ 1-кс/464/2245/15
У Х В А Л А
12.11.2015 року слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 , при секретарі ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 у зв`язку із досудовим розслідуванням матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № №0000926 від 31.03.2015р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Сихівського району м. Львова, про арешт автомобіля Мазда 626, 1992 р.в., номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_3 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на даний автомобіль та два ключі із брілком сигналізації.
В обґрунтування покликається на те, що об`єктом вчинення кримінального правопорушення є автомобіль Мазда 626, 1992 р.в., номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який 21 березня 2015 придбав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. Львівська область, Пустомитівськийй район, с. Муроване. В ході досудового розслідування даного кримінального провадження було допитано директора ТзОВ ВКФ «Кобус», який повідомив, що 21 березня 2015 р. він оформляв договір купівлі-продажу даного транспортного засобу в присутності власника на той час даного автомобіля ОСОБА_5 та покупця ОСОБА_4 , які надали відповідні документи для оформлення довідки-рахунок на даний автомобіль. 04.04.2015 в м. Львові протоколом огляду місця події об`єкт вчинення кримінального правопорушення, а саме автомобіль Мазда 626, 1992 р.в., номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_3 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на даний автомобіль та два ключі із брілком сигналізації, було вилучено. Враховуючи, що потерпілому вчиненим кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду, а тому для забезпечення виконання цивільного позову належить арештувати майно, яке на даний час перебуває на майданчику поблизу Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що по пр. Червоної Калини, 66 у м. Львові, а саме автомобіль Мазда 626, 1992 р.в., номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_3 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на даний автомобіль та два ключі із брілком сигналізації.

Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши копії матеріалів, якими слідчий, обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У ході розгляду клопотання встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні №0000926 від 31.03.2015 року, жодній особі про підозру не повідомлялось. Слідчим не наведено жодних фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та /чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову та накладення майнових стягнень, конфіскації майна за вироком суду.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як було встановлено під час розгляду клопотання слідчим суддею, автомобіль Мазда 626, 1992 р.в., номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_3 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на даний автомобіль та два ключі із брілком сигналізації був вилучений 04.04.2015 року, а клопотання подане слідчим до суду 12.11.2015 року, тобто з порушенням вимог норми процесуального закону.

Відтак подане слідчим клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначено підстави, у зв*язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

Відсутність підстав вважати, що незастосування заборони розпорядження майном може призвести до зникнення, втрати або пошкодження належного підозрюваному чи обвинуваченому майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, приходжу до висновку, що слідчому слід відмовити в арешті.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-173, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
в задоволенні клопотання слідчого СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000926 від 31.03.2015р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1