133/1975/14-к
В И Р О К

Іменем України

21.08.2015 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятин обвинувальний акт , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00775 від 03.10. 2013 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятина Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого стрілком ВОХР м. Козятина Вінницької області , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в навмисному заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України , а саме в тому, що 02.10.2013 року близько 12 години по провулку Заводському в м. Козятині Вінницької області прийшов до свого будинку АДРЕСА_2 та взявши «болгарку» почав самостійно відрізати ворота, належні ОСОБА_4 , яка проживає в будинку АДРЕСА_3 цей час до ОСОБА_7 вийшла ОСОБА_4 запитати, що він робить. Під час спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на грунті неприязних відносин виникла словесна суперечка, під час чого ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, виконуючи свої злочинні дії, знаючи та усвідомлюючи про настання суспільно небезпечних наслідків, наніс один удар долонею правої руки в обличчя з ліва ОСОБА_4 , від чого остання впала на землю. В результаті чого ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій виличній ділянці, підшкірного крововиливу на тильній поверхні лівої кисті, підшкірної гематоми в лівій сідничній ділянці, які згідно висновку судово медичного експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №1900 від 03.09.2013 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Доптаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що він з ОСОБА_4 з 2012 року знаходиться у неприязнених стосунках із-за того, що ОСОБА_4 загородила прохід на земельній ділянці, яка їй не належить. 2 жовтня 2013 року він зранку взяв болгарку та зрізав ворота, які поставила ОСОБА_4 та поклав на землю. Йому допомагали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . ОСОБА_4 не було . Він побачив ОСОБА_4 на вулиці тоді, коли працівники міліції приїхали за її зверненням про те, що він зрізав стовпчики і відбирали поясненння. Ніяких тілесних ушкоджень він н ОСОБА_11 не наросив . Вважає кримінальну справу сфальсифіковану органами досудового розслідування.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що напередодні 30 вересня 2013 року ОСОБА_7 зняв її ворота і в них виникла сварка. Вона викликала працівників міліції , а 2 жовтня 2013 року близько 10 год ОСОБА_7 прийшов до її подвір`я та болгаркою зрізав завіси на воротах. Коли прийшли хлопці, яких вона попросила, щоб їй відремонтували ворота, то вона не стала стояти та пішла до хати. Коли через деякий час один із майстрів прибіг та сказав, що ОСОБА_7 знову зрізає навіси на воротах. Вона вийшла з хати та стала кричати, а ОСОБА_7 вдарив її рукою в обличчя від чого вона впала, вдарилася, втратила свідомість. У неї боліла голова. Вона викликала працівників міліції, а тоді викликала швидку допомогу. Через деякий час прийшла її дочка. Дочка пішла в міліцію і написала заяву, що її побили.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 2 жовтня 2013 року за проханням дочки потерпілої він та ОСОБА_13 почали зварювати у ОСОБА_4 ворота. Прийшов ОСОБА_7 та сказав, що він їх однаково зріже. ОСОБА_7 прийшов ще з одним чоловіком, приніс болгарку та зрізав завіси на стовпчику. Вийшла ОСОБА_4 та стала сваритись з ОСОБА_7 та намагалсь вимкнути болгарку, а ОСОБА_7 штовхнув її рукою в обличчя , вона впала, вони її підвели та посадили під ганком. Це була обідня пора. До ОСОБА_4 приїхала її дочка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . При ньому швидку не викликали, він не бачив чи були працівники міліціїї.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_4 . Напередодні 30 вересня 2013 року її матір ОСОБА_4 зателефонувала їй та повідомила, що ОСОБА_7 зрізав ворота і їх потрібно поставити на місце. Вона знала, що її сестра домовилась з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 що ті прийдуть та поставлять ворота. 2 жовтня 2013 року в обідню пору вона велосипедом приїхала до матері, а також зателефонувала до ОСОБА_16 , щоб той підїхав до матері ОСОБА_4 .. Коли приїхала, то . їй повідомили, що ОСОБА_7 вдарив матір . Матір знаходилась біля воріт . Так як у неї закінчувалась обідня перерва, то вона поїхала на роботу. Працівників міліціїї викликала її сестра ОСОБА_17 , яка знаходиться у м.Києві, яка була на зв`язку з матір`ю.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що потерпіла ОСОБА_4 є його тіткою . 2 жовтня 2013 року йому зателефонувала ОСОБА_14 , та просила підїхати до ОСОБА_4 , бо там щось коїться. Коли він приїхав, то ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були на дворі ., ОСОБА_14 підїхала пізніше. Це було десь на початку дванадцятої години. ОСОБА_4 говорила, що ОСОБА_7 відрізав завіси на стовпчиках, а також що ОСОБА_7 її вдарив . На місці були ще ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. Спочатку приїхали працівники міліціїї, це було біля 12 год, а швидка допомога приїхала пізніше десь після 12год .30 хв. ОСОБА_4 знаходилась біля воріт, я не бачив на ній крові, ні інших ушкоджень.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 30.09.2013 року йому зателефонувала дочка ОСОБА_18 та запитала, чи зможе він відремонтувати ворота у її матері. Він прийшов 01.10.2013 року до ОСОБА_4 , зробив заміри, а 02.10.13року разом з ОСОБА_12 приїхали зварювати ворота. Коли вони приварили завіси, то прийшов ОСОБА_7 , взяв болгарку та кувалду та став зрізати завіси. ОСОБА_4 почала телефонувати до дочки ОСОБА_19 , до ОСОБА_16 та викликала працівників міліції. ОСОБА_4 замахнулась палицею на ОСОБА_7 , а він її рукою штовхнув в обличчя і вона впала . Він з ОСОБА_12 її підвели та завели до хати. Потім приїхала дочка і пішла до хати до ОСОБА_4 . Це було біля 11 год. Він не бачив коли приїздили швидка домомога та працівники міліції.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона проживає по сусідству із потерпілою та обвинуваченим, знаходиться з ними у нормальних стосунках. Точно дати не памятає, вона була на городі, рвала яблука , чула голосну розмову ОСОБА_7 та подумала, що ОСОБА_4 недочуває, тому ОСОБА_7 так голосно говорить. Коли вийшла на вулицю, то їхав ОСОБА_15 який сказав, що ОСОБА_21 штовхнув ОСОБА_22 і вона побилась. Потім приїхали працівники міліції та швидка допомога. Скільки це було годин, вона не пам`ятає, але це був день, не ранок і не вечір. На наступний день ОСОБА_4 приходила та скаржилась, що ОСОБА_7 обриває сітку. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 вона не бачила. Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зрізали ворота у ОСОБА_4 . ОСОБА_4 при цьому не було. Потім через години дві приїхали працівники міліції та відбирали у них пояснення. Якихось тілесних ушкоджень на обличчі у ОСОБА_4 він не бачив. ОСОБА_10 розповідав, що ОСОБА_4 у вечорі спіткнулась та впала.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що вона працює фельдшером швидкої медичної допомоги . При виїзді до пацієнтів на виклик вона заповнює карту виїзду , а диспетчер веде журнал записів викликів. Коли людина скаржиться, що їй заподіяли тілесні ушкодження, то вони заносять це в карту виїзду При наявності тілесних ушкоджень, вона робить запис у карті виїзду. Все, що записано в карті виїзду відповідає дійсності.Згадати більш детальніше подробиці вона не може, так як пройшло багато часу і за цей час в неї було багато викликів, всіх не запам`ятаєш.

Допитаний свідок ОСОБА_25 суду пояснив,що він працює старшим дільничним інспектором Козятинського РВ УМВС . В кінці вересня чи на початку жовтня 2013 року, точно дату не пам`ятає, ОСОБА_4 викликала працівників міліції у зв`язку з тим,що ОСОБА_7 пошкодив паркан. В цей день виїзжала оперативна група, а він виїзжав на наступний день , спілкувався з ОСОБА_26 , відбирав пояснення. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 він не бачив, і про них вона не повідомляла.Якби їй заподіли тілесні ушкодження, то ОСОБА_4 йому повідомила б. Всі матеріали перевірки по заяві ОСОБА_4 знаходились у райвідділі міліції.

Доптаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_27 суду пояснив, що він працює слідчим в Козятинському РВ УМВС . Так як пройшов тривалий час, він не памятає, від кого приймав заяву про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .. Він давав направлення ОСОБА_4 на експертизу. Якщо заява про заподіяння тілесних ушкоджень була від дочки, то заяву ОСОБА_4 з резолюцією начальника слідства просто приєднали до матеріалів справи. Відомості в ЄРДР вже повторно не вносяться.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснив, що він працює опреуповноваженим Козятинського РВ УМВС. Точно дати не пам`ятає, але в 2013 році по заяві ОСОБА_4 ви`їзжав за місцем її проживання. Він відбирав пояснення у ОСОБА_4 та у ОСОБА_7 і все, що вони говорили, були викладені на папері. ОСОБА_4 читала пояснення і підписала. Якби вона повідомляла про заподіяння їй тілесні ушкодження , то це було б відображено у поясненях.

В ході судового розгляду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про визнання відлповідно до ч.2 ст. 86 КПК україни недопустимими доказами протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 14.05.2014 року, протокол проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_4 від 14.05.2014 року, висновок судово медичної експертизи №1900 від 03.09.2013 року, яка розпочата та закінчена 04.10.2013 року, висновок експертів №142-к ( експертиза за матеріалами кримінального провадження) від 02.10.2014 року, покази в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , покази в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 , покази всіх без виключення свідків, які були допитані в судовому засіданні, оскільки вони були отримані з порушенням порядку, встановленого КПК України

Як убачається із матеріалів справи, кримінальне провадження №0000775 розпочате 03.10.2013 року відносно ОСОБА_7 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КПК України, є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, що узгоджується з положеннями ч.1 ст.477 КПК України, де зазначено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених в тому числі і статтею 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

Згідно положення ч.1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на територіїї України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобовязані неухильно додержуватись вимог Конституціїї України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України,, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст.478 КПК України, яка регламентує початок кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, потерпілий має право подати до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяву про вчинення кримінального правопорушення протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення певного кримінального правопорушення.

Всупереч вказаним положенням кримінально процесуального закону, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення №0000775 розпочате 03.10.2013 року відносно ОСОБА_7 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КПК України за письмовою заявою гр. ОСОБА_17 , яка була подана 03.10.2013 року о 14 год.55 хв. про те, що 02.10.2013 року гр. ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження її матері ОСОБА_4 (а.с.48,49).

Таким чином, ОСОБА_29 є заявником, а не потерпілою, оскільки відповідно до ст.60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і як заявник має право отримати від органу, до якого подана заява, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Заява потерпілого, як правило , є єдиним законним приводом для початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення . Якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа , яка визнана у установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною , або яка через , фізичні або психічні вади чи з інших поважних причин не може сама подати заяву, її може подати її законний представник .

Як законні представники можуть бути залучені батьки ( усиновлювачі ), а в разі їх відсутності опікуни чи піклувальники особи , інші повнолітні близькі родичі чи члени сі`мї , а також представники органів опіки та піклування , установ і організацій, під опікою чи піклуванням , яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний . Про залучення законного представника слідчий , прокурор виносить постанову, копія якої вручається законному представнику ( ч.ч.1,2,3 ст. 44 КПК України ) .

Отримавши заяву потерпілого (або його законного представника) про вчинення кримінального правопорушення , зазначеного в ст.. 477 КПК України , слідчий, прокурор зобов`язані внести відповідні відомості до ЄРДР і розпочати розслідування .

У письмових доказах, які були надані при розгляді кримінального провадження суду, відсутня заява потерпілої ОСОБА_4 щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 02.10.2013 року об 11 год. На томість в т.1 на а.с.16 є висновок про результати звернення громадянки ОСОБА_4 , де зазначено, що 02 жовтня 2013 року о 11 год 55 хв. та 03 жовтня 2013 р. о 14 год 30 хв. до чергової частини Козятинського РВ за телефоном НОМЕР_1 надійшло звернення ОСОБА_4 жительки АДРЕСА_4 про те, що її сусід ОСОБА_7 самовільно без її дозволу знімає ворота на її паркані та погрожує їй фізичною розправою.

Отримане повідомлення зареєстровано в ЖЄО РВ від 02 та 03 жовтня 2013 року за № 3385 та 3406 та на місце події виїзжала слдчо-оперативна група. За даною подією інформація введеню в ЄРДР не підлягає , оскільки відсутні ознаки кримінального правопорушення.

Також із рапорту зареєстрованого 02.10.2013 року № 3385 ( т.1 а.с.17 ) вбачається, що 02.10.2013 в 11.55 год надійшла інформація в чергову частину по телефону від гр-ки ОСОБА_4 про те, що її сусід ОСОБА_7 вчиняє хуліганські дії, погрожує фізичною розправою. Спосіб насильницьких дій погроза словами. ( т.1 а.с.17 ).

В пояснені ОСОБА_4 від 02.10.2013 року ( т.1 а.с.18 ) відсутнє посилання на те, що ОСОБА_7 заподіяв їй тілесні ушкодження 02.10.2013 року біля 11 год.

В журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення №1032 Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області відсутня реєстрація заяви ОСОБА_4 про заподіяння їй тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_7 за період з 01.10. по 05. 10.2013 року. ( т.2 а.с.17- 37 ). Даний факт також підтверджено довідкою начальника Козятинського РВ УМВС ( т.1 а.с243 ) . В карті виїзду швидкої медичної допомоги ( т.1, а.с.86 ) відсутній запис про скарги ОСОБА_4 про заподіяння їй тілесних ушкоджень та про наявність у неї тілесних ушкоджень, а міститься запис : скарги на головокружіння ,та зазначений діагноз - артеріальна гіпертензія.

Долучені до обвинувального акту протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 14.05.2014 року (т.1а.с.57-58) та протокол проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_4 від 14.05.2014 року ( т.1 а.с.52-53) не можуть бути допустимими доказами по справі, оскільки отримані з порушенням порядку встановленого законом, а саме всупереч вимогам ч. 7 ст. 223 КПК України, де зазначено, що слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для проведення слідчого експерименту, винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої дії - під час проведення зазначених слідчих експериментів безперервний відеозапис не проводився, поняті не запрошувались.

Згідно ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяви і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобовязані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстраціїї заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Заява ОСОБА_4 про вчинення відносно неї кримінального правоворушення ОСОБА_7 за обставин, зазначених вище, датована 04.10.2013 р. ( т.1 а.с.197 ), яка була надана на підготовчому судовому засіданні , не зареєстрована належним чином в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень , будь-які відмітки про її реєстрацію відсутні в супереч вимогам наказу МВС України № 1050 від 19.11.2012 року «Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внітрішніх справ України заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події «, відповідно до п.3.8 якого датою подання заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події до органів внітрішніх справ вважається дата реєстраціїї такої заяви чи повідомлення в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вичнені кримінальні правопорушення та інші події . Відповідно п.3-12 даної Інструкції при реєстрації таких заяв оперативний черговий на їх лицьовому боці проставляє спеціальний штамп реєстрації заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення . Вказана заява ОСОБА_4 в ЄРДР не вносилась,по ній не приймалось рішення відповідно до вимог ст.477 КПК України . Дана заява не міститься також в наданому реєстрі матеріалів досудового розслідування. Про відсутність такої заяви підтверджено довідкою начальника Козятинського РВ УМВС , як зазначалось вище .

Заява доньки потерпілої ОСОБА_29 , яка не є законним представником потерпілої ОСОБА_4 , не може бути приводом для порушення кримінальної справи за ст. 125 ч.1 України по обвинуваченню ОСОБА_7 . Суду не надано доказів про те, що ОСОБА_29 є законним представником потерпілої ОСОБА_4 , а також відсутня постанова про залучення законного представника потерпілої слідчого, прокурора , що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні (т.1а.с.3).

Отже, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення №0000775 розпочате 03.10.2013 року відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КПК України, розпочате незаконно, за відсутності заяви потерпілої (або її законного представника), що суперечить положенням ч.1 ст.1, ч.1ст. 86 КПК України, де зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що здобуті як під час досудового слідства так і під час судового розгляду кримінального провадження докази винуватості ОСОБА_7 , а саме: пояснення свідків та протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_7 від 14.05.2014 року ( т.1а.с.57-61), протокол проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_4 від 14.05.2014 року ( т.1а.с.52-56), висновок експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №1900 від 03.09.2013 року ( т.1 а.с.63), оглянутий в судовому засіданні журнал запису звернень про невідкладну медичну допомогу Козятинської ЦРЛ , копія якого знаходиться в матеріалах справи ( т.1 а.с. 82-85), карта виїзду швидкої медичної допомоги від 02.10.2013 року Козятинської ЦРЛ ( т.1а.с.86), висновок експертів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №112-к ( експертиза за матеріалами кримінального провадження) від 19.10.2014 року ( т.1, а.с.123-125), покази в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_4 , покази свідків : ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , , ОСОБА_29 ОСОБА_30 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_28 ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 здобуті з порушенням КПК і є недопустимими. Відповідно до вимог ч.2 ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчигнені злочину.

Обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально- процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку , що зазначене кримінальне провадження у формі

приватного обвинувачення розпочато незаконно, а за таких обставин докази , здобуті з порушенням КПК України, і є недопустимими . А тому недопустимі докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень , на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення . При таких обставинах ОСОБА_7 необхідно виправдати за недоведеністю його вини у скоєні даного кримінального правопорушення.

Що стосується цивільного позову, то ОСОБА_4 необхідно відмовити в його задоволені, відповідно до ст. 1166,1167 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370,371,373,374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 125 КК України виправдати , у зв`язку з недоведеністю вини у скоєнні даного кримінального правопорушення .

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Вирок набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом 30 днів після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому , потерпілій та прокурору.

СУДДЯ :

Дата документу 21.08.2015 року