Справа №451/918/15-к
Провадження № 1-кп/451/109/15
ВИРОК
іменем України
11 листопада 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

з участю захисника ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Радехів обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000313 від 21.07.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, не депутата, раніше судимого, востаннє 26.12.2014 року Радехівським районним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від призначення покарання у вигляді позбавлення волі звільнений з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

За обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 19.07.2015 року близько 10 години, зайшовши на територію господарства, що знаходиться в АДРЕСА_2 , з метою скоєння крадіжки, шляхом вільного доступу, повторно, оскільки попередня судимість за крадіжку не погашена і не знята у встановленому законом порядку, таємно з корисливих спонукань, із металевого сейфу, який знаходився у житловому будинку, вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 100 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2015 року становить 2201 гривні 49 копійок, які належали ОСОБА_6 , завдавши матеріальну шкоду останньому на вище вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинувальному акті, та дав суду показання, що він працював у господарстві ОСОБА_6 сторожем неофіційно та виконував різну, дорученому йому роботу. Між ними була домовленість про оплату його праці, та ОСОБА_6 згідно неї повинен був йому платити 100 гривень у день та забезпечувати його їжею. Однак останній цього не виконував, гроші за роботу не платив, тому він зайшов вільно до будинку, оскільки останній йому довіряв, та із сейфу, який знаходився у коридорі й був відкритий забрав 100 доларів США, які потратив на свої потреби. Йому відомо було, що кошти є у сейфі, так як неодноразово бачив, як ОСОБА_6 їх із нього забирає. Вважає, що забрав у ОСОБА_7 зароблені ним гроші, бо він їх йому взагалі не оплачував його роботу. Роботу через неоплату зароблених коштів у ОСОБА_8 не покинув, оскільки він йому постійно обіцяв їх повернути. Був такий випадок, що він йому придбав речі, однак і їх у нього забрав. Кошти забрав, оскільки мав намір придбати собі продукти харчування. Щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати, оскільки такий вчинок ним більше не повториться.

Потерпілий ОСОБА_8 у відкрите судове засідання подав суду заяву про розгляд обвинувального акту у його відсутності, претензій не обвинуваченого не має та просив його суворо не карати.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засідання просив суд при призначенні міри покарання врахувати, що обвинувачений є сиротою, щиро розкаявся за вчинене, відсутність претензій до нього потерпілого, та призначити обвинуваченому мінімальну міру покарання без позбавлення його волі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом зясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, на думку суду, винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено в повному обсязі.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд, в якості обставин, які помякшують покарання враховує йому визнання своєї вини та щире каяття.

Обтяжуючих обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Судом враховано, що обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення в період не погашення судимості за попередній злочин, що свідчить про схильність останнього до протиправної поведінки.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення злочину, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, а необхідним і достатнім покаранням для його виправлення й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Цивільний позов не предявлявся.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання у вигляді 2 років позбавлення волі частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 26.12.2014 року та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання її через Радехівський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1