Справа №463/2143/15-к
Провадження №1-кп/463/195/15
В И Р О К
іменем України
11 листопада 2015 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000534 від 24.02.2015 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Осталовичі Пермишлянського району Львівської області, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
встановив:
В грудні 2013 року ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння майном, зловживаючи довірою, отримав на підставі усної домовленості із ОСОБА_6 для користування та зберігання металеве рихтування ОСОБА_7 , вартістю 7000 грн., яке знаходилось по вул.Пасічній в м.Львові та перевіз його за місцем свого проживання. В подальшому, достовірно знаючи, що вказане майно належить ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння рихтуванням та використання його в своїх особистих цілях, знаючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 його місце проживання не відоме і останні можуть його встановити та пред`явити вимогу про повернення майна лише за допомогою телефонного зв`язку, 15 січня 2014 року викинув свою сім-карту оператора мобільного зв`язку, та будучи переконаним, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 його не знайдуть, незаконно заволодів цим майном, яке тримав в підвалі будинку АДРЕСА_3 за місцем свого проживання та розпоряджався ним, передаючи іншим особам.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. На підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання. Крім цього, подав клопотання про звільнення його від покарання на підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він має дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не зважаючи на визнання своєї вини у вчиненому, винність обвинуваченого в інкримінованому йому злочині підтверджується доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, з оголошеного в судовому засіданні витягу з кримінального провадження №0000534, вбачається що потерпілий ОСОБА_7 повідомив про вчинений злочин.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу огляду предметів від 20.04.2015р., згідно якого було проведено огляд елементів рихтування для будівництва.

З оголошеного в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 20.04.2015р., з якого вбачається, що по вул.Скромній, у м.Львові було виявлено частину елементів рихтування.

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, кваліфіковано правильно.
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, відшкодування шкоди, заподіяної злочином, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.190 КК України.
Відповідно до положень ч.2 ст.86 КК, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» , установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , віднесений до категорії умисних злочинів, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, тобто згідно п.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 року» на нього поширюється вказаний Закон.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання цього Закону покладається на суди. Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений або засуджений заперечує проти цього.
Обвинувачений ОСОБА_4 дав свою згоду про застосування до нього амністії.
Наведене свідчить про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень Закону України «Про амністію у 2014 році».
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд,
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі п.в ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання.
Речові докази: металеві та будівельні елементи будівельного рихтування, які передані потерпілому згідно постанови від 20.04.2015р. - вважати повернутими за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1