н.п. 1-кп/619/272/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2014 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000508 від 18.04.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тружинка Куйбишевського району Запорізької області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого, в останнє 13.01.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України до 1 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 17.04.2014 року близько о 16 год. 40 хв. ОСОБА_4 знаходячись біля магазину, який знаходиться по вул. 1 Травня, 8 в смт. Слатине Дергачівського району Харківської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння побачив малолітню ОСОБА_5 , яка йшла від магазину з пакетом в руках, останній маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету наживи, підійшов до ОСОБА_5 з погрозою застосування насильства та відкрито викрав мобільний телефон «Самсунг» вартістю 98 грн., буханку хліба вартістю 4 грн. 25 коп., чай «Гокал» вартістю 10 грн. 60 коп., 1кг цукору вартістю 8 грн. 50 коп., що належало ОСОБА_5 та у подальшому розпорядившись викраденими речами на свій розсуд, чим завдав потерпілій згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №94 від 24.04.2014 року матеріальний збиток на загальну суму 121 грн. 35 коп.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав, зазначивши, що не скоював вказаного злочину та не мав мети скоювати грабіж стосовно малолітньої ОСОБА_5 . Пояснив, що коли побачив біля магазину потерпілу, звернувся до неї з питанням «куди вона йде», на що остання кинула пакет з продуктами та телефон і втекла.

Незважаючи на не визнання своєї вини, вина ОСОБА_4 в обсязі обвинувачення, визнаного судом доведеним, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_5 та її законного представника, ОСОБА_6 , яка пояснила, що її донька ОСОБА_5 пішла до магазина. Коли її чоловік зателефонував доньці вона не відповідала на дзвінок, після чого вони вийшли на вулицю та почули крик. Коли побачили ОСОБА_5 то вона розповіла, що в неї невідомий чоловік відібрав телефон та пакет з продуктами. Після чого, ОСОБА_7 разом з малолітньою ОСОБА_5 пішли до магазину, та остання показала на ОСОБА_4 та розповіла, що саме він її пограбував;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що малолітня ОСОБА_5 ходила до магазину, звідки повернулася наляканою, та повідомила що у неї відібрали телефон та сумку з продуктами. Також ОСОБА_5 розповіла, що це зробив саме ОСОБА_4 . Як зазначив свідок, він пішов до нього та забрав даний телефон, після чого повідомив міліцію;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що в день коли сталася вказана подія вони разом з ОСОБА_4 вживали алкогольні напої. Коли вона побачила ОСОБА_5 то спитала в неї куди вона йде, на що та відповіла їй, що йде до магазину, в цей момент їй зателефонував батько. Свідок вказала, що дівчина сама кинула пакунок та втекла;

- протоколом огляду предметів від 24.04.2014 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 від 26.04.2014 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 26.04.2014 року;

- висновком товарознавчої експертизи №94, у відповідності до якого вартість викраденого майна на момент скоєння злочину з урахуванням зносу склала 121 грн. 35 коп.

- постановою про визнання речових доказів та передачу на зберігання від 24.04.2014 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 є доведеною, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України тобто в викраденні майна (грабежу), з погрозою застосування насильства, вчиненого повторно.

Так, в своїх доводах ОСОБА_4 посилається на те, що не скоював злочину. Однак до даних доводів суд відноситься критично, оскільки зазначене спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та пояснення потерпілої і свідків.

Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановив, що він раніше судимий, востаннє 13.01.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст.185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік, в період якого не виправився та знову скоїв злочин, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

При призначенні покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України суд визнає скоєння злочину по відношенню до малолітньої особи, у стані алкогольного сп`яніння, повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», так само враховує характер, ступінь тяжкості і суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що обтяжують покарання, та приходить до висновку що обвинувачений повинен нести покарання, пов`язане з позбавленням волі, в зв`язку з тим, що злочин вчинено в період випробувального терміну, таким чином суд вважає, що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим доцільно призначити обвинуваченому мінімальну міру покарання передбачену санкцією статі, яка пов`язана з позбавленням волі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.71 КК України суд до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднує не відбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 13.01.2014 року, оскільки злочин скоєно в період іспитового строку.

Питання про речові докази суд вирішує, у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 13.01.2014 року та остаточно призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 1 (один) місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 після вступу вироку в законну силу обрати у виді тримання під вартою в умовах Харківського СІЗО.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Речові докази мобільний телефон червоного кольору марки «Самсунг» з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вважати повернутим законному представнику потерпілій ОСОБА_6 .

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, встановлених ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя ОСОБА_1