Справа № 1-355/11
В И Р О К

іменем України

24.11.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю потерпілого ОСОБА_1

представників потерпілого ОСОБА_2, ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, яка має вищу освіту, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

та

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, одруженого, пенсіонера, інваліда І групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, -

встановив:

ОСОБА_1 обвинувачує ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в тому, що вони, усвідомлюючи, що ОСОБА_1 є власником садового будинку № 42 та земельної ділянки площею 0,1629 га, що знаходиться в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Лісники» на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 27.11.2007 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2007 року, які в судовому порядку недійсними не визнані, самовільно, всупереч встановленому порядку виконання судових рішень, передбаченого ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», 23.04.2011 року вчинили самовправні дії щодо ОСОБА_1, внаслідок чого останньому була спричинена значна шкода.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй діянні не визнала, оскільки впевнена, що ні в її діях, ні в діях її чоловіка ОСОБА_7, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2010 року, немає складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України. У минулому успішний бізнесмен ОСОБА_7, у 2005 році переніс важку хворобу і з того часу постійно перебуває на реабілітації, є інвалідом І групи. Скориставшись хворобою чоловіка, колишня дружина ОСОБА_7 ОСОБА_8 переоформила все майно на себе, в тому числі й будинок № 42 та земельну ділянку площею 0,1629 га, що знаходяться в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області в СТ «Лісники», які в подальшому продала ОСОБА_1 Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.03.2011 року задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_9, та вказаний будинок та земельна ділянка витребувані з незаконного володінні ОСОБА_1 23.03.2011 року вона, ОСОБА_6, з ОСОБА_7, а також з іншими особами, які були помічниками ОСОБА_7, приїхали в с. Лісники, щоб зустрітися з колишньою покоївкою ОСОБА_7, але приїхали раніше, ніж планували. ОСОБА_7 захотів побачити будинок, а оскільки ще був час, вони підїхали до нього. До рішення Апеляційного суду Київської області ні вона, ні ОСОБА_7 не вчиняли жодних дій, щоб потрапити в будинок. У них були ключі від калитки, вони відкрили її, зайшли на подвіря, якийсь час, приблизно 10-15 хвилин ходили по подвірю, гукали, чи є хтось в будинку, але ніхто не вийшов. У неї були ключі від вхідних дверей будинку, тому вона намагалася відчинити їх, коли прокручувала ключ, двері зсередини відчинив раніше не знайомий їй хлопець, ОСОБА_10, який повідомив, що його поселив туди Женя. Про ОСОБА_1 ОСОБА_10 навіть не знав. На її запитання, що він тут робить, сказав, що читає книжки. Вони зайшли в будинок та, вказавши на ОСОБА_7, повідомили Паламарчуку, що цей будинок належить ОСОБА_7, на що ОСОБА_10 поросив час, щоб зібрати свої речі. Зазначила, що спеціально до проведення відео зйомки ніхто не готувався, відеокамеру взяли, щоб знімати розмову з колишньою покоївкою ОСОБА_7, до якої вони з самого початку їхали. В подальшому, ОСОБА_10 зателефонував комусь, після чого почав вести себе не зовсім адекватно, без взуття вибіг на вулицю. До будинку приїхав адвокат ОСОБА_11, говорив, що рішення не вступило в законну силу, але рішення апеляційної інстанції вступає в законну силу в день постановлення. Крім того, ОСОБА_11, хоч і представник ОСОБА_1, але права на розпорядження майном ОСОБА_1 у нього не було. Вони намагалися зустрітися з ОСОБА_1, хотіли повернути його майно, але ніякої відповіді вони так і не отримали. Підсудна вважає, що в її діях відсутній склад злочину, просила суд постановити виправдувальний вирок, відмовити у задоволенні цивільного позову, скасувати арешт, накладений на будинок № 42 та земельну ділянку площею 0,1629 га, що знаходяться в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області в СТ «Лісники».

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину у предявленому йому обвинуваченні за ст. 356 КК України не визнав, від дачі показів відносно себе та своєї дружини ОСОБА_6 відмовився на підставі ст.63 Конституції України.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 суду пояснив, що він являється офіційним власником садового будинку № 42 та земельної ділянки площею 0,1629 га, що знаходяться в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області в СТ «Лісники» на підставі договорів купівлі-продажу від 27.11.2007 року, які вони з сином купували за спільні кошти, для всієї їх сімї. В будинку постійно проживав його син ОСОБА_2, крім того в будинку, окрім речей сина, були і речі всієї сімї, оскільки коли син їздив у відрядження, то він жив там, наглядав за господарством, що загалом складало близько тижня на місяць, однак останній раз до подій 24.03.2011 року був у будинку до Нового 2011 року. Про події 24.03.2011 року йому відомо зі слів сина, оскільки у звязку із його поганим станом здоровя всіма справами займається син, який повідомив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 захопили будинок, вселилися в нього. Син заборонив йому після цих подій їздити туди, оскільки він переніс два інсульти, і син боїться за його здоровя. Потерпілий також повідомив, що ключі від калитки були у сантехніка, який постійно обслуговував їх будинок. Зазначив, що підозрює, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 викрали з будинку, який самовільно захопили, ті матеріальні цінності, гроші, робочі документи та предмети антикваріату, що знаходилися в ньому. Просив покарати підсудних відповідно до закону, задовольнити цивільний позов.

Представник потерпілого ОСОБА_2 суду пояснив, що він постійно проживав у садовому будинку № 42 в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, який знаходиться в СТ «Лісники» та належить його батьку. Про події 24.03.2011 року йому стало відомо з телефонного дзвінка ОСОБА_10, який гостював у нього і вранці 24.03.2011 робу був у будинку сам. Він відразу зателефонував ОСОБА_12, як представнику батька та попросив його виїхати за адресою свого проживання та зясувати, що відбувається, оскільки сам не міг цього зробити у звязку з перебуванням у відрядженні. Про подальші події, які відбувалися 24.03.2011 року, йому відомо зі слів ОСОБА_12, який весь час був біля будинку та тримав із ним телефонний звязок. Зазначив, що окрім цього всього, він не може забрати належне йому майно, яке знаходилося у будинку: компютер, ноутбук, компютерну апаратуру, мотоцикл, квадроцикл, книги, одяг, білизну, меблі, побутову техніку, ювелірні вироби, грошові кошти та інше майно. Окрім того, ОСОБА_6 заявила представнику його батька ОСОБА_12, що майна сімї ОСОБА_2 у будинку взагалі немає. Представник потерпілого цивільний позов потерпілого підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Вранці 24.03.2011 року йому зателефонував син ОСОБА_1 ОСОБА_2 та попросив виїхати до садового будинку № 42 в с. Лісники та зясувати підстави знаходження там ОСОБА_6 та ОСОБА_7, щоб захистити інтереси довірителя ОСОБА_1 За адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Лісники, СТ «Лісники», будинок № 42, він прибув близько 9 години ранку. На його прохання пустити його до будинку та надати документи, що посвідчують права на вчинення дій по вселенню до будинка, йому у грубій формі було відмовлено. Під час його перебування поблизу будинку, він спостерігав приїзд майстра по заміні замків, який без перевірки документів власника будинку, поміняв замки. В подальшому, з метою відновлення порушених прав довірителя, йому вдалося поспілкуватися з ОСОБА_6, яка на всі його пояснення, що вони вчиняють самоуправні дії, відповіла, що будинок ОСОБА_1 ніколи не належав, і жодних його речей та речей його родини в ньому немає. З метою припинення правопорушення він викликав працівників органів внутрішніх справ.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він якийсь час гостював у ОСОБА_2. 24.03.2011 року він був у нього вдома один, оскільки ОСОБА_2 відлучився по роботі. Близько 08 години ранку у двері подзвонили, він відчинив. На порозі стояла, як він потім дізнався, ОСОБА_6 з ще кількома людьми, які запитали його, хто він і що тут робить. Отримавши відповідь, що він товариш ОСОБА_2 і гостює у нього, вони, застосовуючи фізичну силу, вивели його за межі подвіря будинку, сказали, що тепер це не будинок ОСОБА_2, і щоб він забирався. Він відразу зателефонував ОСОБА_2, розповів, що трапилося. Потім йому все-таки дозволили зайти в будинок та забрати свої особисті речі. Він дочекався приїзду ОСОБА_12, який намагався зясувати, на підставі чого дані особи захопили будинок, викликав працівників міліції. Зазначив, що у будинку ОСОБА_1 зберігалося багато речей, які належать їхній родині.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що у нього були ключі від калитки будинку № 42 в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, який знаходиться в СТ «Лісники», які йому передав син ОСОБА_1 ОСОБА_2, оскільки він приїздив до будинку у випадку необхідності проведення дрібних ремонтних робіт. В с. Лісники його викликали як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2, як мешканці будинку. Сам будинок він обслуговував ще навіть до того, як там ОСОБА_7 жив. Ці ключі він передав ОСОБА_6 близько півтора місяці тому. Від будинку у нього ключів не було. Коли 23.03.2011 року Прилуцькі приїхали, викликали його і він відкрив калитку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 23.03.2011 року йому зателефонувала ОСОБА_6, запросила до себе з приводу необхідності проведення ремонтних робіт у будинку. ОСОБА_7 показав йому рішення суду і попросив зробити оцінку необхідних ремонтно-будівельних робіт у будинку. 24.03.2011 року вони разом поїхали в с. Лісники, дзвонили, але їм ніхто не відкрив, ворота були закриті, а саме замотані проволокою. Вони відмотали проволоку, відкрили ворота, зайшли. ОСОБА_6 почала відкривати двері ключем. В будинку був молодий чоловік, якого ОСОБА_6 запитала, хто він, на що хлопець відповів, що його запросив пожити у будинку Женя, почав комусь телефонувати, скинув тапочки, вийшов з будинку, знову комусь телефонував, потім повернувся, взяв рюкзак, взувся. Він провів виміри будинку всередині та ззовні для оцінки обєму необхідних ремонтних робіт. Спостереження за будинком він не вів. Зазначив, що 24.03.2011 року працівників виконавчої служби не було.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що з ОСОБА_7 раніше вони часто зустрічалися, в них були нормальні відносини. У 1993 році ОСОБА_7 пропав, а у 1996 році він дізнався, що молода дружина забрала бізнес, всі збереження ОСОБА_7. Тоді він розшукав ОСОБА_7 і запропонував йому свою допомогу. 17.03.2011 року йому зателефонувала ОСОБА_6 і попросила поїхати в с. Лісники, подивитися що там, бо начебто Гільманов вивозить майно ОСОБА_7 23.03.2011 року разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вони поїхали в с. Лісники, щоб опитати колишню покоївку ОСОБА_7. Він поїхав з ними виключно як водій. Вони домовилися про поїздку на 24.03.2011 року. Оскільки приїхали раніше, ніж планували, ОСОБА_7 попросив підїхати до будинку № 42, подивитися. ОСОБА_7 дістав ключ, ОСОБА_6 відкрила калитку, потім почали гукати, стукати у вікна, відкрив двері хлопець, якому вони представилися. Ніяку відеозйомку не проводили, ОСОБА_14 сфотографував хлопця, який відчинив двері, оскільки це зробити його попросила ОСОБА_6, яка в подальшому викликала працівників міліції, щоб зафіксувати присутність у будинку сторонньої людини. Про рішення апеляційного суду він дізнався від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Хлопець, який був у будинку, скинув тапочки, вибіг на вулицю. Він запропонував йому взутися, забрати свої речі. Хлопець забрав рюкзак, компютер та кота;

Свідок ОСОБА_16 слідчий СВКиєво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області суду пояснив, що 24.03.2011 року він у складі СОГ був на виїзді по виклику у с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області з приводу того, що людину не впускають до неї на подвіря. На місці було відібрано у всіх пояснення. Ворота були закриті, перед ними стояв легковий автомобіль. На місці був юрист, який пояснив, що будинок належить ОСОБА_1, а Прилуцькі потрапили в будинок і не впускають туди власника. Тоді до них вийшла ОСОБА_6, яка також висловила бажання звернутися до міліції із заявою. На місці були ОСОБА_6, ОСОБА_7, молодий хлопець, який сказав, що він там живе, і ще двоє чоловік. Працівники СОГ взяли заяви, відібрали пояснення, так як а оскільки ніякого порушення громадського порядку не було, поїхали звідти. До пояснень їм також надали копії рішень суду. Зазначив, що під час роботи працівників міліції на виїзді, працівників ДВС там не було. Пошкодження замків не було зафіксовано. Також він робив огляд будинку і зафіксував все майно, яке там було на час виїзду СОГ.

Свідок ОСОБА_17 о/у Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області суду пояснив, що 24.03.2011 року він у складі СОГ був на виїзді по виклику у с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області. На час приїзду до будинку, ворота були закриті. Біля будинку був хлопець, ще один чоловік, який розповів, що в будинок вселилися по рішенню суду без виконавчого листа і відкриття виконавчого провадження. Слідчим було складено опис всього майна, яке знаходилося в будинку. Оскільки ніяких сварок та безпорядків не було, СОГ, відібравши всі пояснення, поїхала.

Під час судового слідства судом досліджені:

- копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 27.11.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв у власність від ОСОБА_18 земельну ділянку площею 0,1629 га, що знаходиться на території Лісниківської сільської ради с/т «Лісники» Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :01:006:0156 за 411 323 гривні (а.с. 25);

- копія договору купівлі-продажу садового будинку від 27.11.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняв у власність від ОСОБА_18 садовий будинок під №42 з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, в садовому товаристві «Лісники» за 977 751 гривню (а.с. 26);

- копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 09.04.2008 року, відповідно до якого садовий будинок №42 СТ «Лісники» в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с. 27);

- копія касаційної скарги ОСОБА_1 на Рішення Апеляційного суду Київської області від 15.03.2011 року (а.с. 48);

- копія постанови від 26.03.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи по матеріалах перевірки письмових заяв ОСОБА_12, ОСОБА_19, ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ст. ст. 197-1, 162 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (а.с. 142-143);

- копія заяви від 24.03.2011 року ОСОБА_12 на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з повідомленням про самозахоплення будинку його довірителя ОСОБА_1 групою осіб та додаткові пояснення до неї (а. с. 140-141);

- копія технічного паспорту на садовий будинок індивідуального житлового фонду в СТ «Лісники» №160/42, відповідно до записів у якому ОСОБА_1 являється власником будинку (а.с. 138-139);

- копія протоку заяви від 24.03.2011 року ОСОБА_7 про те, що 24.03.2011 року він заселився до свого будинку на підставі рішення Апеляційного суду Київської області (а. с. 137);

- копія Рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 15.03.2011 року по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2010 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_8 про витребування майна, усунення перешкод в користуванні власністю. Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2010 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_8 про витребування майна, усунення перешкод в користуванні власністю задоволено, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 садовий будинок №42 що знаходиться в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, в садовому товаристві «Лісники» та земельну ділянку площею 0,1629 га, що знаходиться на території Лісниківської сільської ради с/т «Лісники» Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :01:006:0156. ОСОБА_1 зобовязано звільнити садовий будинок та земельну ділянку та не чинити ОСОБА_7 перешкод в користуванні цим нерухомим майном (а.с. 153-155);

- копія рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.06.2010 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_18, третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_20, Київська обласна філія ДП Центру Державного земельного кадастру про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу садових будинків і земельних ділянок, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Відповідно до рішення суду позов ОСОБА_7 задоволено, серед інших визнано недійсними: договір дарування садового будинку №42 з надвірними будівлями в садовому товаристві «Лісники» в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, вчинений 13.10.2006 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_18; договір дарування земельної ділянки площею 0,1629 га, в садовому товаристві «Лісники» на території Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, вчинений 13.10.2006 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_18; договір купівлі-продажу садового будинку №42 з надвірними будівлями в садовому товаристві «Лісники» в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, укладеного 27.11.2007 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_1І; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1629 га, в садовому товаристві «Лісники» на території Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, укладеного 27.11.2007 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_1; Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1629 га, що знаходиться в садовому товаристві «Лісники» на території Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, виданий 02.10.2007 року ОСОБА_22 (а.с. 144-152);

- рапорт старшого інспектора чергового Чабанівського СВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо отримання 25.03.2011 року повідомлення від ОСОБА_7 про те, що поблизу його будинку зібрався натовп невідомих йому людей, які намагаються проникнути до будинку у звязку з цивільно-правовим спором з приводу права власності на нього (а.с. 136);

- копія заяви ОСОБА_2 від 25.03.2011 року на імя Начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з проханням прийняти міри до невідомих йому осіб, які 24.03.2011 року близько 08 години скористалися його відсутністю і представившись співробітниками виконавчої служби, зламавши ворота проникли в дім, шляхом заміни замків, заблокували доступ в помешкання і закрили доступ до його майна (а.с. 135).

Суд визнає, що підсудна, потерпілий, його представник та свідки давали суду правдиві покази, які підтверджуються іншими, дослідженими в процесі судового слідства, доказами.

Оцінюючи зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що участь ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ст. 356 КК України недоведена, останній в силу свого фізичного стану, оскільки з 15.04.2008 року є інвалідом І групи довічно, не приймав і не міг приймати активної участі в діях, які мали місце 24.03.2011 року біля та в будинку № 42 в С/Т «Лісники» с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, а тому у предявленому йому обвинуваченні за ст. 356 КК України ОСОБА_7 підлягає виправданню.

Враховуючи покази підсудної, потерпілого, його представника та свідків, досліджені у справі письмові докази, суд приходить до переконання, що підсудна ОСОБА_6 самовільно, всупереч встановленому порядку виконання судових рішень, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», вчинили самоправні дії щодо ОСОБА_1, внаслідок чого інтересам останнього була спричинена значна шкода.

Так, 27.11.2007 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_21 нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу садового будинку № 42 з надвірними будівлями, який розташований в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Лісники», а також купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1629 га, що знаходиться на території Лісниківської сільської ради у садовому товаристві «Лісники» Києво-Святошинського району Київської області , кадастровий номер :01:006:0156.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2010 року (справа № 2-4568/10) у позові ОСОБА_7 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_8 про витребування майна, усунення перешкод в користуванні власністю відмовлено.

Рішенням від 15.03.2011 року колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у справі № 22ц-10246/10 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені: витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 садовий будинок № 42 загальною площею 337,5 кв. м. з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Лісники»; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,1629 га, що знаходиться на території Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Лісники», надану для ведення садівництва, кадастровий номер :01:006:0156; зобовязано ОСОБА_1 звільнити садовий будинок № 42 загальною площею 337,5 кв. м. з надвірними будівлями і надану для ведення садівництва земельну ділянку площею 0.1629 га, що знаходиться на території Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Лісники» та не чинити ОСОБА_7 перешкод у користуванні цим нерухомим майном.

01.04.2011 року ОСОБА_1 оскаржив Рішення Апеляційного суду Київської області у справі № 22ц-10246/10 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» рішення судів у цивільних справах у передбачених законом випадках є виконавчими документами, які підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбаченого строк для самостійного виконання боржником рішення суду, який вказується державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, копія якої яка повинна бути надіслана як стягувачу, так і боржнику.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

24.03.2011 року близько 8 години ОСОБА_6 разом з невстановленими особами, нехтуючи нормами Закону України «Про виконавче провадження», проникли на територію подвіря та в подальшому до будинку № 42 в садовому товаристві «Лісники» в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області, який станом на 24.03.2011 року був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 та в якому знаходилося майно ОСОБА_1 та членів його родини, чим порушила права останнього на самостійне виконання ухвали від 15.03.2011 року колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області, тим самим спричинивши інтересам потерпілого ОСОБА_1 значної шкоди.

За таких обставин, суд визнає, що вина підсудної у вчиненні злочину доведена повністю, дії ОСОБА_6 кваліфікуються судом за ст. 356 КК України як самовправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам власника.

Від застосування Закону України «Про амністію у 2011 році» підсудна ОСОБА_6 відмовилась.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудної.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_6 суд враховує, що злочин за ст. 356 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, ОСОБА_6 одружена, має постійне місце реєстрації та проживання (а.с. 70), тимчасово не працює, за місцем реєстрації характеризується позитивно (а.с. 187), має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_23, 2012.1998 р. народження (а.с. 202), відносно якого батьківських прав не позбавлена (а.с. 209), на обліку у лікарів нарколога та психів тар не перебуває (а.с. 176, 184), раніше не судима (а.с. 82), обставин, що помякшують або обтяжують покарання відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено. Тому, з урахуванням викладеного, ставлення підсудної до вчиненого, думки потерпілого та його представників, суд вважає доцільним призначити підсудній ОСОБА_6 покарання за вчинений злочин у виді штрафу в межах, передбачених санкцією відповідної статті, оскільки приходить до переконання, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання підсудної, та не знаходить підстав для призначення інших видів покарань.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов, суд, виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги потерпілого ОСОБА_1 про стягнення з підсудної ОСОБА_6 5000 грн. завданої моральної шкоди, в решті позовні вимоги потерпілого до підсудної задоволенню не підлягають.

В звязку з виправдання підсудного ОСОБА_7 через недоведеність його участі у вчиненні злочину у цивільному позові потерпілого до підсудного суд відмовляє.

З цих же підстав арешт, накладений постановою суду від 08.04.2011 року на садовий будинок №42 та земельну ділянку площею 0, 1629 га СТ «Лісники» в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області підлягає скасуванню.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, та призначити їй покарання у вигляді штрафу розміром 510 грн. та користь держави.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили, - скасувати.

ОСОБА_7 визнати невинним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України та виправдати за недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 у вигляді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили, - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Микільсько Борщагівська, 6) 5000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Арешт, накладений постановою від 08.04.2011 року на будинок № 42 та земельну ділянку площею 0,1629 га, що знаходиться в с. Лісники Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Лісники» - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 15 діб з дня його проголошення потерпілим, його представниками та захисниками, виправданим та засудженою, - в той же термін, з моменту вручення копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.