Справа № 515/1734/15-к
Провадження № 1-кп/515/2339/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

27 жовтня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Приморське Татарбунарського району Одеської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, б/п, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 13.04.2011 року Франківським районним судом м. Львова за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 15.10.2014 року відповідно до положень ст.ст. 3-6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року, відносно ОСОБА_4 було встановлено адміністративний нагляд, строком на 1 рік.

Згідно зазначеної постанови, відносно ОСОБА_4 були застосовані такі обмеження:

- заборона відлучатися з постійного місця проживання в період часу з 23:00 до 05:00 години наступного дня;

- заборона відвідування підприємств торгівлі, де проводиться продаж спиртних напоїв та розлив з метою їх придбання за винятком придбання продуктів харчування та інших товарів повсякденного попиту;

- заборона виїзду за межі постійного місця проживання без дозволу відповідального працівника Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області;

- зобов`язано з`являтися на реєстрацію до відповідального працівника Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області кожну суботу місяця.

ОСОБА_4 був ознайомлений із застосованими відносно нього обмеженнями та правилами адміністративного нагляду, а також про відповідальність за порушення правил нагляду і встановлених обмежень, в чому власноручного підписався.

23.07.2015 року, не дивлячись на встановлені обмеження, ОСОБА_4 умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без відповідного дозволу відповідального працівника Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області, залишив своє постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та виїхав до м. Львів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся, прохав його суворо не карати та детально пояснив суду про обставини скоєного ним кримінального правопорушення, а саме щодо самовільного залишення ним 23.07.2015 року місця свого постійного проживання, виїзду в м.Львів в пошуках роботи та перебування там до вересня 2015 року без дозволу відповідального працівника Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження щодо характеризуючих даних на обвинуваченого.

Таким чином суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст.395 КК України, за ознаками самовільного залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, разом з тим, негативну характеристику за місцем проживання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції його від суспільства, шляхом обрання йому покарання у вигляді арешту в межах санкції статті.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією інкримінуємої йому статті, суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.369,370,371,373,374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у вигляді - 2 /двох/ місяців арешту.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Контроль за виконанням вироку покласти на Татарбунарський РВ ГУМВС України в Одеській області.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Семенюк