г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3120/15-к
Номер провадження 1-кп/213/17/16
У Х В А Л А
Іменем України
04 лютого 2016 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0000586, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, освіта професійно-технічна, не одружений, дітей не має, офіційно не працює, не судимий, зареєстрований: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

Прокурор просив продовжити ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжує існувати ризик ухилення від суду, оскільки перебував у розшуку знаходячись під домашнім арештом, крім того він може чинити тиск на свідка ОСОБА_6 . Також зазначив, що слід критично віднестись до твердження обвинуваченого, що якщо він не буде під вартою він буде відшкодовувати шкоду, - оскільки він вже був на домашньому арешту та в той час нічого не відшкодував, та ухилився від суду, не проживав за місцем реєстрації. Також зазначив, що не підтверджено, що він працевлаштований.

Захисник та обвинувачений просили змінити запобіжний захід на більш м,який, вказали, що допитані потерпілий та свідок, вказали, що обвинувачений працевлаштований та будучи вдома зможе відшкодовувати шкоду, вказали, що він має місце реєстрації де також мешкають батьки та брат, вказали, що має захворювання.

Потерпілий зазначив, що якщо відшкодують йому шкоду то він вважає можливим звільнити обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкримінований злочин, а саме за ч.2 ст. 187 КК України від 7 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто інкримінується злочин тяжкий та не передбачає звільнення з іспитовим строком. Підозрюваний раніше не судимий. Не одружений, дітей не має. Доказів працевлаштування не надано. Суд враховує вік та стан здоров,я обвинуваченого, що не є особою похилого віку, на стан здоров,я не скаржився. Суд зазначає, що доказів хвороби не надано. Перебуває під вартою менше двох місяців. Має місце реєстрації та проживання, але на момент затримання не проживав там, ухилявся від суду. Перебував у розшуку під час перебування на домашньому арешті. Добровільно до міліції не з,явився та був розшуканий оперативно-розшуковими заходами. Суду не доведено наявності стійких соціальних зв,язків.

Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу має враховуватись поведінка обвинуваченого та його соціальні зв,язки. Суду не доведено наявності тісних соціальних зв,язків, які б спростували ризик переховування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України: обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки перебуваючи під дією запобіжного заходу домашній арешт не виконав покладені на нього обов,язки, ухилявся від суду, був оголошений в розшук та доставлений до суду. Тісні соціальні зв,язки відсутні, за місцем реєстрації не проживав. Може чинити тиск на свідків, оскільки не всі свідки допитані в суді, звинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин. Суд вважає, що з урахуванням існування зазначених вище ризиків, в даному випадку необхідний є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, наявні підстави "проти" звільнення, тобто "за" тримання під вартою.

Суд зазначає, що всі ризики продовжують існувати, та не дають підстави для зміни запобіжного заходу.

Суд критично відноситься до твердження захисту, що оскільки обвинувачений зареєстрований з батьками, то не буде ухилятись від суду, вказане спростовується тим, що йому вже обирався домашній арешт, але соціальні зв,язки із батьками йому не завадили порушити умови домашнього арешту та ухилитись від суду. Стороною захисту не підтверджено стан здоров,я обвинуваченого та наявність хронічних захворювань, також не надано доказів працевлаштування. Шкода потерпілому не відшкодована.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Застосування більш м,яких запобіжних заходів на даній стадії недоцільне, та не буде запобігати зазначеним ризикам. Домашній арешт та особисте зобов,язання фактично не будуть запобігати зазначеним вище ризикам.

Таким чином клопотання прокурора підлягає задоволенню, а запобіжний захід продовженню, а клопотання захисту щодо обрання менш тяжкого запобіжного заходу - слід залишити без задоволення. Оскільки інкримінований злочин пов,язаний із застосуванням насильства, - альтернативний запобіжний захід суд вважає необхідним не застосовувати.

Керуючись ст. 176,177,183,194, 314 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. В клопотанні захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на 60 днів, тобто до 03 квітня 2016 року.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України не застосовувати альтернативний запобіжний захід. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1