АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/799/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
06 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника- ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 року,
Цим вироком районного суду,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, українець, маючий середню спеціальну освіту, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимий:
- 17.04.2000 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.3 ст. 141 КК України до 7 років позбавлення волі з застосуванням ст. 45 КК України з випробуванням на 3 роки;
- 15.04.2002 року за вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 186, 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 06.02.2009 року по відбуттю строку покарання
Засуджений:
за ч.1 ст.121 КК України з призначенням покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 , на підставі ч.5 ст.72 КК України, обчислюється з 12.05.2013 року, зараховано в строк відбуття покарання час знаходження під вартою.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , залишено у вигляді тримання під вартою в Харківському СІЗО.
Стягнуто з ОСОБА_7 , на користь держави процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у розмірі 586 (п`ятсот вісімдесят шістці) гривень 80 копійок.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Як встановив районний суд, 05.05.2013 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи поблизу будинку № 2 по вул. Гарібальді в м. Харкові, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, що виникла між ним та раніше незнайомим йому ОСОБА_10 , на підґрунті того, що ОСОБА_7 раніше образливо висловлювався на адресу дівчини ОСОБА_10 ОСОБА_11 , реалізуючи раптово виниклий у нього злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 із раптово виниклих особистих неприязних стосунків, обвинувачений ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_10 одного удару лезом клинка складного ножа, що був закріплений на зв`язці ключів, які обвинувачений ОСОБА_7 тримав в той час при собі, в область живота потерпілого ОСОБА_10 , в наслідок чого, обвинувачений спричинив потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи за №842-А/13 від 15.07.2013 року, проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням селезінки з подальшим її вилученням, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
В апеляційні скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду скасувати та закрити проти нього кримінальне провадження.
На думку обвинуваченого його дії носили характер необхідної оборони,тому що сам потерпілий почав ініціювати сварку,наніс обвинуваченому удари в область ноги і обличчя. Як вказує обвинувачений у нього не було наміру спричиняти потерпілому тілесні ушкодження ,оскільки останній захищався від нападів самого потерпілого.
Захисник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за відсутності у його діях складу кримінального правопорушення.
Захисник вказує,що саме потерпілий був початківцем подій ,які мали місце 05.05.2013 року. Саме потерпілий наздоганяв обвинуваченого ,почав образливо висловлюватись на адресу ОСОБА_7 та перший наніс йому кілько ударів по тілу ,спричинивши фізичний біль
На думку захисника, у ОСОБА_7 були всі підстави сприйняти дії ОСОБА_10 як реальну загрозу своєму та дружини життю і здоров`ю та вимушено , вочевидь,у стані сильного душевного хвилювання нанести у відповідь удар рукою,в якій знаходились зв`язка ключів де у якості брелока було почеплено лезо.
Прокурор у кримінальному провадженні також просить скасувати вирок районного суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_7 ..Прокурор просить ухвалити вирок апеляційним судом,та призначити обвинуваченому покарання за ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказав,що суд першої інстанції при ухваленні вироку формально підійшов до обрання строку покарання ,не в повному обсязі врахував вимоги ст.ст.65-67 КК України .
Прокурор вказав,що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів,ніде не працював. В судовому засіданні при наявності вагомих доказів його провини,свою вину не визнав ,у скоєному не розкаювався .
З вказаних підстав,як вважає прокурор,покарання обвинуваченому повинно бути призначено у вигляді 7 років позбавлення волі.
Заслухав доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги,прокурора який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження,та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах,колегія суддів приходить до висновку,що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Так сам обвинувачений ОСОБА_7 як в судовому засіданні в суді першої інстанції так і в апеляційному суді не заперечував того факту,що саме він наніс удар потерпілому ОСОБА_10 ножем лезо якого було біля 8-12 см.
В судовому засіданні, в суді першої інстанції, обвинувачений визнавав свою вину частково.
Потерпілий ОСОБА_12 в районному суді показав,що раніше за тиждень до 05.05.2013 року останній був свідком як ОСОБА_7 разом зі своїм товаришем висловлювали на адресу дівчини,а на теперишній час його дружини ОСОБА_11 , нецензурну лайку.05.05.2013 року біля 19 години потерпілий біля супермаркету АТБ побачив ОСОБА_7 . Потерпілий почав розмову з ОСОБА_7 за його поведінку відносно своєї дівчини. ОСОБА_7 став висловлюватись на адресу потерпілого нецензурною лайкою,потерпілий ОСОБА_7 ніяких тілесних ушкоджень не наносив. Потерпілий почув як ОСОБА_7 вдарив його ножем в область живота. Наполягав,що обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_13 - ОСОБА_11 свідчила,що за декілька днів до 05.05.2013 року , ОСОБА_7 зі своїм товаришем принижували її ,висловлювалися в її адресу непристойними словами. Свідок розповіла потерпілому про поведінку ОСОБА_7 .. Зі слів потерпілого, 05.05.2013 року у вечері свідку стало відомо,що ОСОБА_7 спричинив ножем ОСОБА_10 тілесні ушкодження.
Свідок ОСОБА_14 підтвердила,що вона бачила, як 05.05.2013 року між потерпілим та ОСОБА_7 зав`язався словесний конфлікт. Сама свідок не бачила, як ОСОБА_7 наніс потерпілому удар ножем,але почула хлопок. Свідок підтвердила,що у ОСОБА_7 була зв`язка ключів,на якій було лезо ножа.
Згідно з протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 25.07.2013 року, де останній пояснював та показував про обставини ,виниклого конфлікту та спричинення ним поранення ОСОБА_10 .
Висновками додаткової судово медичної експертизи №997-А/13 від 27.07.2013 року ,згідно до якої ,у зв`язку з подіями 05.05.2013 року у ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження : проникаюче колото- різане поранення живота з ушкодженням селезінки з подальшим її вилученням . Наявні ушкодження утворилися в результаті дії гострого колюче-ріжучого предмета .Механізм утворення тілесних ушкоджень,які мали місце у ОСОБА_10 не суперечить засобу їх спричинення,на який вказує ОСОБА_7 в ході слідчого експерименту ./т.2 а.пр.105-106/.
Згідно висновку судово- медичної експертизи № 767-с від 14.06.2013 року,у ОСОБА_15 на момент огляду наявних тілесних ушкоджень не встановлено. /т.2 а.пр.50-51/.
Проаналізувавши матеріали кримінального провадження,районний суд обґрунтовано прийшов до висновку,стосовно позиції обвинуваченого,що він вчинив злочин у разі необхідної оборони,діяв у стані самозахисту, як безпідставною,оскільки суду не надано доказів того,що поведінка ОСОБА_10 несла реальну загрозу ,такий характер небезпеки здоров`ю або життю ОСОБА_7 та ОСОБА_14 ,що для останнього відповідала для такого захисту ,як застосування ножа.
Районним судом також дано оцінку позиції обвинуваченого стосовно того ,що він діяв з метою захисту,оскільки ОСОБА_10 на той час працював охоронцем в супермаркеті, така яка не знайшла свого підтвердження,оскільки подія сталася не в приміщенні супермаркету,а на вулиці ,де потерпілий був одягнутий у джинси та футболку. Більш того,подія не пов`язана з службовими обов`язками охоронця.
Доводи потерпілого, що він не наносив ніяких ударів обвинуваченому, підтверджуються висновками експертизи про відсутність тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 .
Позиція ОСОБА_7 ,що він не був у стані алкогольного сп`яніння під час подій 05.05.2013 року,спростовується показами потерпілого ОСОБА_10 .
Аналізуючи всі докази по кримінальному провадженню,а саме покази потерпілого,свідків,висновки судових експертиз,та даних протоколів проведення слідчого експерименту,протоколів пред`явлення особи для впізнання, та на підставі аналізу всіх матеріалів справи у сукупності,районний суд обгрунтовано прийшов до висновку про причетність обвинуваченого до скоєння інкримінованого злочину,оскільки діючи у виниклій конфліктній ситуації ,він умисно наніс,клинком ножа ,який тримав у руці ,поранення ОСОБА_10 у життєво важливий орган область живота,що вказує на прямий умисел і бажання настання відповідних від цього наслідків.
Дії обвинуваченого,районний суд правильно кваліфікував за ч.1 ст.121 КК України ,оскільки він скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження,тобто тілесне ушкодження,небезпечне для життя в момент заподіяння.
Невизнання вини у скоєному злочину обвинуваченим,на думку колегії суддів, треба розцінювати як наміри спростувати обставини справи,показати їх у вигідному для себе напрямку, а також вибраною тактикою захисту,на що також звернув увагу районний суд.
При призначенні покарання обвинуваченому,районний суд,відповідно до вимог ст.65 КК України,врахував тяжкість вчиненого злочину,що обвинувачений раніше неодноразово засуджувався. Остання судимість не знята та не погашена,за місцем мешкання характеризується негативно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.
Судом також враховані дані по стан здоров`я обвинуваченого.
З вказаних підстав, колегія суддів не може погодитись з позицією прокурора, про м`якість призначеного покарання обвинуваченому. Призначене покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових злочинів.
Представлені в апеляційну інстанцію документи, по скаргам обвинуваченого, на дії правоохоронних органів ні як не спростовують вину обвинуваченого в конкретному скоєному злочені.
Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 УПК України,колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні,захисника ОСОБА_9 ,обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями залишити без задоволення,а вирок Московського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 року ,щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення,а засудженому з дня вручення копії ухвали.
Головуючий :
Судді :