УХВАЛА

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні 25 грудня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 , постановлені у кримінальному провадженні №005155 від 04 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24 червня 2015 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року вирок суду залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із судовим рішенням постановленим відносно ОСОБА_4 , вважає його незаконним та необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам ст. 427 КПК України, зокрема, у ній зазначаються обґрунтування вимог особи, із зазначенням того у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Разом з тим, вказаних вимог закону прокурором не дотримано.

Так, прокурор, не погоджуючись із застосуванням до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, питання про скасування вироку суду першої інстанції, яким був застосований інститут звільнення від відбування покарання, при цьому не порушує.

Більше того, прокурор, вказуючи на невідповідність призначеного ОСОБА_4 покарання, фактично наводить доводи щодо неправильного, на його думку, застосування кримінального закону України в частині що стосується звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Поміж іншого, стверджуючи про невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України, не зазначає, які саме доводи апеляційної скарги прокурора залишилися поза увагою суду та не були належним чином переглянуті.

Зазначені обставини позбавляють суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали особою, яка подала скаргу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 , постановлені у кримінальному провадженні №005155 від 04 квітня 2014 року залишити без руху.

Для усунення недоліків встановити прокурору п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1