Справа №489/7352/14-к 23.12.2015 23.12.2015 23.12.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000273, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2015 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2015 року.

Обвинувачений:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Спорний Ягодінського району Магаданської області, Росія, громадянин України., проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_8

обвинувачений: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Просить вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_9

_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/671/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Категорія: ст. 190 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України і призначено йому покарання :

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 1 700 грн.

-за ст. 358 ч.4 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання за ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності з дня вчинення ним злочину.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 :

-на користь ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» в рахунок відшкодування матеріальних збитків 4032 грн. ;

- на користь держави 589,69 грн. за проведення судово-технічної експертизи.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи захисника ОСОБА_8 .

Стверджує, що досудовим слідством не перевірена версія наявності в готелі «Адрія» і в ООО «Єврохотелсістем» «подвійної» бухгалтерії та наявності на підприємстві дублікатів касових апаратів.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не допитав директора готелю ОСОБА_11 та адміністратора ОСОБА_12 .

Твердить, що вина ОСОБА_6 не доведена. Зазначає при цьому, що не перевірена версія того, що обвинувачений отримував чеки саме у вказаному готелі, безпідставно не проведено таких слідчих дій, як впізнання та очні ставки.

Звертає уваги на те, що відносно водіїв ОСОБА_13 , ОСОБА_14 по аналогічним справам апеляційним судом Миколаївської області кримінальні провадження були закриті.

Крім того, зазначає, що слідчий ОСОБА_15 сфальсифікував факт повідомлення про підозру ОСОБА_16 . Зазначає, що ОСОБА_16 в цей час не був у будівлі УМВС, а знаходився за містом.

Вказує, що свідки ( ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ) того, що обвинувачений відмовився від отримання повідомлення про підозру, ОСОБА_6 перший раз побачили лише при розгляді справи в суді першої інстанції, що на думку апелянта свідчить про те, що його під час повідомлення про підозру в УМВС не було.

Наголошує на тому, що докази стороною обвинувачення добуті з порушенням права на захист. Вважає докази по справі не допустимими.

Узагальнена позиція інших учасників процесу.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 працюючи на посаді водія цеху № 60 ДП НВКГ «Зоря-Машпроект», діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном - грошовими коштами ДП НВКГ «Зоря-Машпроект», вчинив шахрайство, а саме перебуваючи в приміщенні бухгалтерії ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий,42-а вводячи в оману службових осіб бухгалтерії про достовірність повідомлених ним відомостей, надавав зазначеним особам в період:

-з 21.07.2011р. по 25.07.2011р. «Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт» № 426, в якому зазначив неправдиві відомості про те, що витратив у відрядженні грошові кошти в сумі 1 344 грн. на оплату проживання в готелі «Адрія» ТОВ «Єврохотелсістем» м. Київ та одночасно із звітом надав завідомо підроблені офіційні документи номер рахунку № 2201/2011 від 19.07.2011р. та фіскальний чек № 2201 від 19.07.2011р. до зазначеного рахунку, які нібито видані працівниками вказаного вище готелю та відповідно до яких вбачалось, що в період з 19.07.2011р. по 21.07.2011р. ОСОБА_6 проживав в номері № НОМЕР_1 вказаного готелю та за отримані послуги сплатив 1 344 грн., що повністю не відповідало дійсності, на підставі чого шляхом обману заволодів вказаними коштами, які були його видані під звіт в касі підприємства 18.07.2011 р. та 25.07.2011р. як компенсація за витрачені у відрядженні кошти;

- з 18.08.2011р. по 23.08.2011р. «Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт» № 441, в якому зазначив неправдиві відомості про те, що витратив у відрядженні грошові кошти в сумі 2016 грн. на оплату проживання в готелі «Адрія» ТОВ «Єврохотелсістем» м. Київ та одночасно із звітом надав завідомо підроблені офіційні документи номер рахунку № 3853/2011 від 15.08.2011р. та фіскальний чек № 3853 від 15.08.2011р. до зазначеного рахунку, які нібито видані вказаним готелем, відповідно до яких вбачалось, що в період з 15.08.2011р. по 17.08.2011р. він проживав в номері № НОМЕР_2 вказаного готелю та за отримані послуги сплатив 2016 грн., що повністю не відповідало дійсності, на підставі чого шляхом обману заволодів зазначеними коштами, які були йому видані під звіт в касі підприємства 12.08.2011 р. та 23.08.2011р. як компенсація за витрачені у відрядження кошти;

- з 16.09.2011р. по 20.09.2011р. «Звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт» № 288, в якому зазначив неправдиві відомості про те, що витратив у відрядженні грошові кошти в сумі 2688 грн. на оплату проживання в готелі «Адрія» ТОВ «Єврохотелсістем» м. Київ та одночасно із звітом надав завідомо підроблені офіційні документи номер рахунку № 5676/2011 від 14.09.2011р. та фіскальний чек № 5676 від 14.09.2011р. до зазначеного рахунку, які нібито видані вказаним вище готелем відповідно до яких вбачалось, що в період з 14.09.2011р. по 16.09.2011р. він проживав в номері № НОМЕР_3 вказаного готелю та за отримані послуги сплатив 2 688 грн., що повністю не відповідало дійсності, на підставі чого шляхом обману заволодів вказаними коштами, які були його видані в касі підприємства під звіт 09.09.2011р. та 20.09.2011р. як компенсація за витрачені у відрядження кошти.

Всього шляхом шахрайства ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами підприємства на загальну суму 6048 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів перебуваючи в приміщенні бухгалтерії ДП НВКГ «Зоря-Машпроект», використав зазначені вище завідомо підроблені інші офіційні документи, які видаються підприємством, яке має право надавати такі документи, і які надають права.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обгрунтованність вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Проте, обвинувальний вирок не ґрунтується на доказах, які б беззаперечно доводили вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, показання обвинуваченого не спростовані, а в ході судового розгляду сторона обвинувачення не довела винуватість особи поза розумним сумнівом.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 заперечував свою причетність до вчинених злочинів та пояснив суду, що, перебуваючи у відрядженнях в періоди: з 19.07.2011р. по 21.07.2011р.; з 15.08.2011р. по 17.08.2011р. та з 14.09.2011р. по 16.09.2011р. в м. Києві, він проживав у готелі «Адрія», адміністратор якого надавав йому фінансові документи про проживання у готелі. Видані йому документи не викликали будь-яких сумнівів в їх недостовірності, і були їм надані до бухгалтерії ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на підтвердження понесених ним витрат. Йому не було відомо про те, що видані у готелі документи є підробленими.
Ці показання обвинуваченого ОСОБА_6 наведеними у вироку доказами не спростовані.
Суд першої інстанції також послався на письмові докази, а саме:
- на дані протоколу огляду від 11.06.2014 року, в ході якого встановлено, що в електронній базі клієнтів готелю «Адрія» в періоди з 19.07.2011р. по 21.07.2011, з 15.08.2011 по 17.08.2011р.; з 14.09.2011р. по 16.09.2011р. не міститься даних про проживання ОСОБА_6 у готелі (а.п. 46-48);
- на посвідчення про відрядження: № 3708 від 18.07.2011 року; № 4383 від 11.08.2011р.; № 5057 від 08.09.2011р. (а.п. а.п. 60, 62, 64) ;
- на рахунки готелю «Адрія»: № 2201/2011 від 19.07.2011 року та фіскальний чек до нього № 2201 від 19.07.2011р.; № 3853/2011 від 15.08.2011 року, фіскальний чек до нього № 3853 від 15.08.2011р.; № № 5676/2011 від 14.09.2011р. та фіскальний чек до нього № 5676 про проживання ОСОБА_19 в номерах готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.п. а.п. 61,63,65) ;
- платіжні відомості: № 1528 від 18.07.2011р.; № 1591 від 25.07.2011р.; № 1777 від 12.08.2011р.; № 1854 від 23.08.2011р.; № 2005 від 09.09.2011р.; № 2080 від 20.09.2011р., згідно яких ОСОБА_6 в касі ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» було видано під звіт грошові кошти (а.п. 70-79);
- висновок експерта № 1219 від 22.07.2014 року, згідно якому відбиток прямокутного штампу ТОВ «Єврохотелсістем» у номерах рахунків № НОМЕР_4 від 19.07.2011р.; 3853/2011 від 15.08.2011р.; 5676/2011 від 14.09.2011р. на ім`я ОСОБА_6 , нанесений не штампом ТОВ «Єврохотелсістем», а іншим штампом. Зображення друкованого тексту у фіскальному чекі готелю № НОМЕР_5 від 19.07.2011р. та зображення друкованого тексту у фіскальних чеках цього готелю за період часу з 14.07.2011р. до 26.07.2011 року, а також зображення друкованого тексту готелю № НОМЕР_6 від 14.09.2011р. та зображення друкованого тексту у фіскальному чеку готелю в період з 08.09.2011р. по 16.09.2011р. отримані за допомогою різних друкувальних пристроїв (а.п. 84-94);
Отже, наведені письмові докази теж не доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів.
Зокрема, відомості про відрядження ОСОБА_6 в періоди з 19.07.2011 р. по 21.07.2011 р.; з 15.08.2011р. по 17.08.2011р.; з 14.09.2011р. по 16.09.2011р. до м. Києва свідчать на користь обвинуваченого про перебування його у відрядженні за межами свого місця проживання та понесені ним витрати на проживання у готелі.
Що стосується рахунків готелю та фіскальних чеків, то сторона обвинувачення залишила поза увагою доводи обвинуваченого про те, що саме працівники готелю видали йому ці документи.
Не перевірені дані і про можливе невнесення саме працівниками готелю даних в електронну базі клієнтів готелю та видачу ними підроблених документів, які і були надані ОСОБА_6 до бухгалтерії.
Стороною обвинувачення не встановлено, де, за яких обставин та яким чином ОСОБА_6 підробив документи, які, згідно обвинуваченню, використав, надавши до бухгалтерії підприємства.
Привертає увагу та обставина, що надані ОСОБА_6 документи до бухгалтерії за формою та реквізитами в ньому, штамп ТОВ «Єврохотелсістем» з зазначенням справжнього ідентифікаційного коду підприємства, візуально аналогічні документам, які видаються готелем, і лише шляхом експертного дослідження встановлено, що надані ОСОБА_6 документи є підробленими.
Ця обставина, з огляду на те, що ОСОБА_6 будучи водієм ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», не мав ніякого доступу до документації ТОВ «Єврохотелсістем», викликає обґрунтовані сумніви на користь обвинуваченого.
Проаналізувавши докази, на які послався суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені в обвинувальному вироку докази не спростовують показань обвинуваченого про факт його проживання в готелі, отримання від працівників готелю розрахункових документів та про його необізнаність про те, що видані йому документи є підробленими.

Отже, докази, на які послався суд першої інстанції, не доводять направленості умислу обвинуваченого ОСОБА_6 на вчинення шахрайських дій та на використання завідомо підроблених документів, і не спростовують показань обвинуваченого про факт його проживання в готелі і отримання від працівників готелю розрахункових документів.
Згідно вимог ст.307 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду. Ці вимоги закону судом першої інстанції не виконані.
Відповідно до вимог ст.92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.
Як передбачено ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
З огляду на наведене, з урахуванням вимог ст. 17 КПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про не встановлення достатніх доказів винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України є підставою для закриття кримінального провадження.
Оскільки суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_6 винним у заволодінні чужим майном шляхом обману, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України, та у використанні завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 358 КК України, то відповідно до вимог ст. 417 КПК України вирок підлягає скасуванню з закриттям кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 417, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 липня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати та кримінальне провадження за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України закрити із-за не встановлення достатніх доказів винуватості особи в суді і вичерпання можливості їх отримати, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:

Судді: