Справа № 495/9566/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Знам`янка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимого, займає посаду старшого радіотелеграфіста відділення управління командира дивізіону взводу командира 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження:

військовий прокурор Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15/2015 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період. На виконання зазначеного Указу, 02 березня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_2 .

Надалі, обвинувачений ОСОБА_3 для подальшого проходження військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2015 року №118 зараховано до списку особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого радіотелеграфіста відділення управління командира дивізіону взводу командира 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Обвинувачений ОСОБА_3 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 відповідно до вимог ст. ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники); бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

На підставі бойового розпорядження КВМС № 537 від 26 червня 2015 року тимчасово виконувачем обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 виданий наказ № 187 від 30 червня 2015 року про відрядження обвинуваченого ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_2 з метою бойового чергування.

04 серпня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою ухилитися від проходження військової служби на певний час, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 ) без поважних причин та ухилявся від військової служби тривалістю більше трьох діб до 09 серпня 2015 року в умовах особливого періоду.

Надалі обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби на певний час, самовільно залишав розташування військової частини НОМЕР_1 (1 гаубичний артилерійський дивізіон, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 ) без поважних причин, тривалістю хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року в умовах особливого періоду, з 13 серпня 2015 року по 20 серпня 2015 року, з 26 серпня 2015 року до 31 серпня 2015 року, з 09 вересня 2015 року до 15 вересня 2015 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 02 березня 2015 року він був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_2 . Після чого він був переведений для проходження служби до АДРЕСА_2 . Він був тричі відсутній за місцем несення військової служби за сімейних обставин. Більш він не вчиняв ані кримінальних правопорушень, ані адміністративних правопорушень. У скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, просив його суворо не карати, оскільки він бажає і в подальшому проходити службу на благо держави.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.4 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, за місцем несення військової служби він характеризується посередньо, займає посаду старшого радіотелеграфіста відділення управління командира дивізіону взводу командира 1 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем несення військової служби, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає при призначені покарання обвинуваченому застосувати положення ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті 407 ч.4 КК України, а саме призначити покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту з відбуванням на гауптвахті.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не обиралась.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ