Єдиний унікальний номер 1-328/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2010 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.

при секретарі Чорній О.П.

за участю прокурорів Кадельника В.Д., Калинчук М.І., Моргоч Н.В.

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, раніше судимого: вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 19.02.2001 р за ст. 140 ч.2, 17, 140 ч.2, 145 ч.1 КК України (в ред. 1960р.) на 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Ленінського районного суду м. Чернівці від 10.04.2001 року за ст. ст. 141 ч.2, 42 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21.05.2001 року за ст. 140 ч.3, 140 ч.2, 42, 42 ч.3 КК України на 3 роки і 8 місяців позбавлення волі; вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 19.04.2004 року за ст. 185 ч. 3, 70, 71 КК України, на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 будучи раніше неодноразово судимим за скоєння умисних злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

05 травня 2010 року біля 23 год. 45 хв. ОСОБА_2, біля будинку № 251-а, що по вул. Руській в м. Чернівці, переслідуючи умисну корисливу мету направлену на відкрите викрадення чужого майна, повторно, застосовуючи до гр. ОСОБА_3 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я останньої, і виразилось в тому, що він схопив ОСОБА_3 за руку та застосувавши газовий балон, розпилив в обличчя потерпілої, чим подолав її опір, після чого, відкрито викрав у ОСОБА_3 жіночу сумку вартістю 250 гривень, шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 100 гривень, пластикову картку «Приватбанку-кредитку» на прізвище потерпілої, яка для неї матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої були гроші в сумі 1000 гривень, картку пам'яті до комп'ютера на 1Гб, вартістю 100 гривень, дерев'яний виріб у вигляді хрестика вартістю 80 гривень, шкіряний гаманець коричневого кольору вартістю 100 гривень, в якому, були гроші в сумі 40 гривень, ключі від квартири в кількості 3 штук по ціні 10 гривень кожний на загальну суму 30 гривень, а всього ОСОБА_2, своїми діями завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_3, на загальну суму 740 гривень, після чого з вказаним майном з місця скоєння злочину скрився, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину не визнав і пояснив, що даного злочину він не вчиняв, в час вчинення злочину не памятає де був. Потерпілу ОСОБА_3 ніколи не бачив, і жодних протиправних дій по відношенню до не вчиняв.

Не дивлячись на невизнання вини підсудним ОСОБА_2 його вина у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, підтверджується показаннями потерпілої та іншими проаналізованими та дослідженими в судовому засіданні доказами по справі.

Так, потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що 05 травня 2010 року о 23 год. 45 хв. біля будинку № 251-а, що по вул. Руській в м. Чернівці, підсудний ОСОБА_2 схопив її за руку та розпилив газовий балон їй в обличчя, після чого, викрав у неї жіночу сумку, шкіряний гаманець чорного кольору, пластикову картку «Приватбанку-кредитку» на рахунку якої були гроші в сумі 1000 гривень, та інше майно, а всього ОСОБА_2 завдав їй матеріальної шкоди приблизно на загальну суму 700 гривень, після чого з вказаним майном з місця нападу втік. При нападі вона його чітко запамятала, оскільки він взявши її за руку розвернув до себе обличчям, при освітленні ліхтаря. Крім того, вона детально описала особу нападника працівникам міліції та з достовірністю впізнала його при проведенні всіх слідчих дій. В судовому засіданні потерпіла з достовірністю та переконливістю вказала на підсудного ОСОБА_2, як на особу, яка 05 травня 2010 року відкрито заволоділа її майном. Потерпіла відмовилася від раніше предявленого цивільного позову.

Крім того, вина підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України підтверджується також наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами по справі, а саме:

- протоколом впізнання особи поза візуальним спостереженням від 02 червня 2010 року, проведеним за участю потерпілої ОСОБА_3, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_3 впевнено впізнала ОСОБА_2 як особу, яка викрала у неї майно (а.с. 44);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 22 липня 2010 року за участю потерпілої ОСОБА_3, з якого вбачається, що місце вчинення злочину добре освітлюється вуличним електричним освітлення та потерпіла послідовно та чітко вказала обставини вчинення злочину, які повністю відповідають її показанням (а.с.54-55);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 28 вересня 2010 року, з якого вбачається, що під час її проведення потерпіла підтвердила свої попередні показання та вказала, що саме ОСОБА_2 вчинив щодо неї злочин (а.с.58-59).

Таким чином, аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності суд приходить до переконливого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 186 КК України.

Суд критично ставиться до показань підсудного з приводу невизнання ним своєї вини та розцінює їх як обраний метод захисту з метою уникнення від справедливого покарання. Так, потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні чітко, обґрунтовано та послідовно розповіла всі обставини відкритого викрадення у неї майна, та однозначно та переконливо вказала на підсудного ОСОБА_2, як на особу, яка скоїла відносно неї злочин. Вина підсудного ОСОБА_2 також доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, що підтверджуються послідовними показами потерпілої ОСОБА_3, даними нею як на досудовому слідстві, так і в суді.

Крім того, як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 10 листопада 2010 року, в порушенні кримінальної справи відносно працівників Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області за фактом застосування ними заходів психологічного та фізичного тиску на ОСОБА_2 відмовлено, у звязку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії ОСОБА_2 органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про обрання підсудному покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу, зокрема те, що він по місцю проживання характеризується позитивно, не працює, перебуває на обліку у лікарів нарколога не перебуває на обліку у лікаря психіатра, раніше неодноразово судимий.

Обставин, що помякшують покарання судом не встановлено.

Обставина, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_2 є рецидив злочину.

За таких обставин суд вважає, що для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів необхідне та достатнє покарання повинне бути повязане із ізоляцією його від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 322-324, 327, 330-338, КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років і 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_2 залишити обрану тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 відраховувати з дня його затримання, тобто з 02 червня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на користь НДЕКЦ УМВС України в Чернівецькій області за проведення експертизи в розмірі 515,52 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 15-ти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна