Справа № 1-47/2010
Номер провадження 1-47/2010
ВИРОК

іменем України

14 червня 2010 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд

Львівської області

в складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.

при секретарі Папіш Н.В.

за участю прокурора Буци А.М.

адвоката ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальну справу про обвинувачення неповнолітніх:

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, непрацюючого, безпартійного, допризовника, неодруженого, проживаючого з бабою та братом, студента СПТУ 24 міста Самбора, раніше несудимого,-

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, непрацюючого, безпартійного, допризовника, проживаючого з мамою та бабою, ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше несудимого,-

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_7 «а», кв. 2, неодруженого, закінчив І-ий курс Львівського міжрегіонального вищого професійного училища залізничного транспорту № 52 міста Львова, безпартійного, проживаючого з бабою та дідом, мамою інвалідом ІІ групи, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Неповнолітній ОСОБА_2, 23 січня 2009 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, в місті Самборі Львівської області по вул. Середній, навпроти житлового будинку № 159, за попередньою домовленістю в групі з неповнолітніми ОСОБА_3, ОСОБА_4, та невстановленою слідством особою, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, застосувавши насильство, що не було небезпечним для життя чи здоровя потерпілих, розділившись по двоє, а саме: ОСОБА_3 в парі з ОСОБА_4 відкрито викрали та привласнили в потерпілої ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Нокіа - 6085» вартістю 450 грн. в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора «Київстар» за 25 грн., золотий перстень за 200 грн., чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 725 грн., а ОСОБА_2 в групі із невстановленою слідством особою відкрито викрали та привласнили в потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Нокіа - 6300» за 700 грн., в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора «Київстар» за 25 грн. та стартовий пакет «Діджус» аналогічної вартості, два золоті перстені вартістю 180 грн. та 150 грн., чим спричинили потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду загальною вартістю 1080 грн.

Допитані в судовому засіданні неповнолітні підсудні ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнали повністю. у скоєному щиро розкаялися та з приводу інкримінованого їм злочину пояснили наступне:

Зокрема, неповнолітній ОСОБА_2 пояснив, що повністю підтримує свої показання, дані ним під час попереднього слідства. Ці показання обєктивно зазначені в обвинувальному висновку.

Грабіж вчиняли в групі з чотирьох осіб: він, ОСОБА_4 ОСОБА_3 та невідомий йому раніше хлопець по імені ОСОБА_4, з яким незадовго до вчинення злочину познайомились. Знає лише, що він проживає, за словами останнього, в селі Ралівка Самбірського району Львівської області, звати його ОСОБА_4.

Перед згаданими обставинами знаходитись в піцерії міста Самбора. З ними трохи побув знайомий ОСОБА_7. Однак після телефонного дзвінка батьків пішов додому. Напроти за окремим столиком сиділо дві дівчини. Тепер йому відомо, що це потерпілі. На руках в них були золоті вироби і вони користувалися мобільними телефонами. Хтось з присутніх запропонував їх пограбувати, на що всі погодились. Коли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вийшли з піцерії, всі четверо стали їх супроводжувати. По дорозі вони розділились по парах: він мав викрадати майно однієї з потерпілих, з хлопцем по імені ОСОБА_7, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в іншої потерпілої. На місці злочину він тримав потерпілу за руки, а другою рукою закривав їй рот. Юра в той час забрав золотий перстень та мобільний телефон. За іншими учасниками він не слідкував. Вони знаходились від нього за кілька метрів. В той час їхав легковий автомобіль, вони залишили дівчат і стали тікати в сторони центру міста Самбора. Вийшли на залізничне полотно і направились до вулиці ОСОБА_9. Він взяв один телефон, а другий - ОСОБА_3, ОСОБА_4 забрав гроші, які викрали в потерпілої. Юрій пішов додому, вони розказали йому, де живуть, про решта умов розподілу мали поговорити пізніше.

Пояснив, що місце злочину не освітлювалось . Він з ОСОБА_4 грабував ОСОБА_6 Під час грабежу ніхто погроз не вчиняв, ударів не наносив.

Викрадений телефон він продав, розділив виручену від реалізації суму між трьома учасниками. Юрія більне не бачив. На даний час збитки потерпілим повністю відшкодовані.

Ствердив, що напочатку оговорював ОСОБА_7 Ю, називаючи його четвертим співучасником злочину, так як потерпілі вказували саме на таку кількість осіб. Анкетних даних ОСОБА_7 не знав. Боявся фізичної розправи зі сторони працівників міліції. Знав, що батько ОСОБА_7 раніше працював в правоохоронних органах, а тому думав, що він зможе якимось чином покращити ситуацію. На даний час дає правдиві показання, щодо четвертого співучасника - хлопця на імя «Юрій» з села Ралівка Самбірського району.

Пояснив, що раніше якихось злочинів не вчиняв, до адміністраитвної відповідальності не притягався, до скоєння злочину навчався у ПТУ - 24 м. Самбора. Ствердив, що працівниками карного розшуку застосовували до нього фізичну силу, з приводу отриманих тілесних ушкоджень перебував у Самбірській ЦРЛ.

Такі ж показання в судовому засіданні дав неповнолітній підсудний ОСОБА_3 і пояснив, що він з ОСОБА_4 вчинив пограбування потерпілої ОСОБА_5 Місцем вчинення злочину був район СШ № 4 міста Самбора, що по вул. Середній. Після грабежу надїхала автомашина, водій якої його наздогнав, однак він від нього вирвався. З пограбованого майна забрав один телефон, який передав своєму родичеві ОСОБА_10, гроші розділили на трьох. Юрія більше не бачив. Спочатку оговорював ОСОБА_7, так як на нього з боку працівників міліції чинився тиск. Його лякали. Він перебував у стресовому стані. З приводу отриманих тілесних ушкоджень знаходився на лікуванні в Самбірській ЦРЛ.

Пояснив, що жодних злочинів раніше не вчиняв, золоті вироби загубив по дорозі, коли тікав від водія транспортного засобу. Сумочку потерпілої, яку викрали, теж викинули по дорозі. Від реалізованих двох телефонів гроші поділили на трьох. Проживає з мамою і бабою.

Показання неповнолітніх підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердив ОСОБА_4 і пояснив, що він разом з ОСОБА_3 грабував ОСОБА_5 ОСОБА_3 забрав телефон, золотий перстень і сумку. Він потерпілій закривав рот. Фізичної сили ніхто не застосовував.

Коли ж їх переслідував водій автотранспортного засобу, вони втекли на вул. ОСОБА_9. Від викраденого взяв 50 грн. ОСОБА_4 просили прийти до них, але він так і не появлявся.

Коли продали два телефони, теж розділити порівну.

На попередньому слідстві оговорював ОСОБА_7. На нього чинився тиск. Прізвище четвертої особи не знав. Був сильно переляканий. Насправді ОСОБА_7 з ними злочину не вчиняв. Ствердив, що первинні пояснення всіх трьох працівниками карного розшуку відбирали без присутності дорослих родичів, а тому не знав, як він себе має вести. З приводу отриманих тілесних ушкоджень лікувався у Самбірській ЦРЛ.

На даний час навчається у вищому професійному училищі залізничного транспорту м. Львова. Раніше жодних злочинів не вчиняв. Проживає разом з бабою, дідом, та мамою, яка являється інвалідом Відносно невстановленої слідством четвертої особи, що в групі з неповнолітніми вчинила грабіж, матеріали виділені в окреме провадження.

ОСОБА_11 повного визнання підсудними своєї вини у вчиненому злочині, їхня винуватість у скоєному доведена показаннями потерпілих, свідків, матеріалами справи.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що підсудні дають правдиві показання з приводу обставин вчинення ними 26.01.2009 року грабежу. Коли з «Піцерії» вони повертались разом з ОСОБА_6 додому, ззаду себе відчули кроки. Грабіж по відношенні до неї вчинив ОСОБА_3 в групі з ОСОБА_4, яких вони впізнала на попередньому слідстві. Підтверджує дані нею показання на попередньому слідстві щодо виду та розміру викраденого в неї майна. Три підсудні їй з ОСОБА_6 повністю відшкодували матеріальні збитки, вибачились. Вважає, що вони зробили помилку, а тому просить їх не позбавляти волі. Моральна шкода їй спричинена не була. На неї тиск зі сторони підсудних та їх родичів не чинився.Збитки їй були відшкодовані в добровільному порядку. Показала, що зразу після грабежу вони з водієм автомобіля переслідували нападників, проте наздогнати їх не змогли. Такі ж показання в судовому засіданні дала потерпіла ОСОБА_6 і показала, що грабіж вчинено на вул. Середній міста Самбора в районі СШ № 4. В неї було викрадено два золоті перстені, телефон, а в ОСОБА_5 - один телефон і один перстень.

Під час пограбування один з нападників закривав їй рот рукою, іншою рукою тримав за руки, а інший в той час забирав майно. Жодного опору вона не чинила. Тілесні ушкодження їй заподіяні не були.

На даний час всі збитки їй добровільно відшкодовані. Претензій до винних не має, просить їх не позбавляти волі.

Допитаний у якості свідка в судовому засіданні брат потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_12 показав, що вечером, 26.01.2009 року, зі слів матері взнав, що на сестру напали. Знайшли згодом викрадену у неї сумочку де знаходилось зарядне від телефону, навушники. Було викрадено у потерпілої телефон та золотий перстень.

Свідок ОСОБА_13 показав, що 26.01.2009 року біля 23 ї години повертався додому. На вул. Середній в місті Самборі побачив хлопців, які по двоє окремо стали тікати. Від потерпілих взнав, що їх тільки що пограбували. Вони направились їм услід. Була темна пора доби, тому розгледіти він їх не міг. Під час попереднього слідства їх не впізнав. Затримали одного з них, але той вирвався. Зі слів потерпілих знає, що було викрадено їхнє майно. Повністю підтверджує свої показання, дані ним на попередньому слідстві.

Із показань свідка ОСОБА_10, даних ним у судовому засіданні, вбачається, що 02 лютого 2009 року біля 19 ї години до нього прийшов ОСОБА_3 що доводиться йому братом. Приніс телефон марки «Нокіа». Брат зайшов зі своїм колегою. Запропонував йому вкупити даний телефон за 450 грн. Однак він дав ОСОБА_3 400 грн. Про джерело походження телефону пояснив, що це його колеги подружки. Запевнив, що не крадений. Даним телефоном користувався. За місяць цей телефон у нього було вилучено працівниками міліції.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що приблизно у лютому - березні 2009 року до нього звернувся ОСОБА_3 з проханням дати зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Нокіа». При цьому ОСОБА_3 повідомив, що йому потрібно якийсь телефон продати своєму братові. Він дав йому цей пристрій і обидва пішли до брата на вул. ОСОБА_15, де ОСОБА_3 віддав брату цей зарядний пристрій, гроші за який він не брав, та телефон марки «Нокіа» Про джерело походження даного телефону на той час нічого не знав. Тепер йому відомо, що телефон викрав ОСОБА_3 з ОСОБА_2

Ствердив, що показання, дані ним на досудовому слідстві, повністю підтримує.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 показав, що приблизно в кінці січня 2009 року від свого рідного брата ОСОБА_5 він взнав, що його знайомий хоче купити телефон і спитав, чи не може він йому з цього приводу допомогти. Він обіцяв йому розпитати знайомих. Приблизно в середині лютого 2009 року в місті Самборі від знайомого ОСОБА_2 взнав, що в нього є мобільний телефон, який він хоче продати, про що він розповів брату ОСОБА_16. Це був телефон марки «Нокіа». Брат погодився і передав йому за цей телефон 650 грн. ОСОБА_17 ОСОБА_2 передав повністю. Через деякий час ОСОБА_2 попросив передати особі, яка вкупила телефон, ним не користуватися, так як телефон є краденим, про що він сповістив свого брата. Згодом від брата взнав, що з приводу крадіжки телефону працівниками міліції проводиться перевірка.

Такі ж показання дав свідок ОСОБА_18І.і підтвердив, що згаданий телефон викупив його знайомий ОСОБА_19 за 650 грн. 13.03.2009 року до нього на мобільний телефон подзвонив брат ОСОБА_16 і попросив передати ОСОБА_19, щоб тим телефоном він не користувався, так як з ним є проблеми, оскільки телефон крадений. 18 березня 2009 року від ОСОБА_19 взнав, що його викликають в міліцію.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 повідомив, що телефон марки «Нокіа - 6300» викупив в ОСОБА_18 за 650 грн. Джерела його походження він не знав. Через деякий час ОСОБА_18 попросив даний телефон виключити, так як телефон є крадений. Згодом його викликали в міліцію, де телефон вилучили, так як він дійсно був викрадений в потерпілих.

Із показань свідка ОСОБА_7, даному ним в судовому засіданні, вбачається, що 23 січня 2009 року він разом з ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 гуляли, потім перебували в «Піцерії» м. Самбора. В цей день познайомились з хлопцем по імені «Юрій». Хлопець середнього росту, чорнявий.

В піцерії довго не був, так як його батьки по телефону зобовязали його прийти додому. Він пішов додому приблизно між 21-22 год. Про обставини грабежу йому нічого не було відомо.

З колегами в цей вечір не зустрічався. Про вчинення ними грабежу нічого не знав. Його матері стало відомо про те, що його товариші назвали його співучасником вчинення грабіжного нападу, а тому всупереч його запереченням щодо такої співучасті заставила його написати зявлення зі зізнанням. Під диктовку матері він написав цей протокол вдома, який заніс з нею в міліцію. Про відшкодування збитків потерпілим йому нічого не відомо. З підсудними перебуває у дружних відносинах, показав, що в них немає підстав його оговорювати. Батьки боялися, щоб його не арештували, тому заставили піти на такий крок, хоч жодних злочинів ніколи не вчиняв.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий Самбірського МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_21 показав, що в його провадженні знаходилась дана кримінальна справа, порушена за фактом грабежу потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Підсудні в березні 2009 року допитувались ним в якості свідків, без участі адвоката, в присутності законних представників. Дали зізнавальні показання, добровільно повідомили про обставини скоення злочину. Дати їхнього допиту пригадати не може. На той час вони написали протоколи зявлення зі зізнанням працівникам карного розшуку, однак до матеріалів справи їх не долучили.

Ствердив, що ці зявлення треба було перевірити, тому підсудні не могли зразу допитуватись в якості підозрюваних. Про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями попали в лікарню, йому зразу нічого відомо не було. Постанови про призначення СМЕ він не виносив, справу від нього відразу витребувала Самбірська міжрайонна прокуратура і в його провадженні не була напротязі двох місяців. Він під час проведення попереднього слідства жодного тиску на підсудних не чинив. З приводу отриманих тілесних ушкоджень підсудними велась службова перевірка. Він давав пояснення.

Допитаний як свідок заступник начальника Самбірського МВ ГУ МВСУ у Львівській області у Львівській області ОСОБА_22 показав, що в січні 2009 року з заявою про пограбування звернулись потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в якій вказали, що в них викрали золоті вироби, мобільні телефони. Було отримано оперативну інформацію щодо збуту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цих телефонів. Під час предявлення для впізнання потерпілі впізнали ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Йому невідомо, про застосування до неповнолітніх фізичного насильства. Розкриттям злочину займались працівники карного розшуку ОСОБА_23 та ОСОБА_24. Знає, що підсудні з тілесними ушкодженнями поступили на лікування.

Перед тим вони написали явки з повинною, які були передані слідчому.

Допитаний в якості свідка колишній працівник карного розшуку Самбірського МВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_24 показав, що він відбирав пояснення в ОСОБА_3, який зізнався, що вчинив грабіж з іншими особами.

Пояснення відбирав в своєму службовому кабінеті. Не пригадує, в чиїй присутності ОСОБА_3 ознайомив з його процесуальними правами, зі змістом ст. 63 Конституції України. Він пояснив, що на вул. Середній в місті Самборі в дівчат відібрали телефони. З місця події втекли. ОСОБА_3 співучасниками назвав ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Тиск на нього не чинився, фізична сила не застосовувалась. В міліцію він його не доставляв. Не пригадує, чи були присутні під час опитування батьки ОСОБА_3 Йому відомо, що ОСОБА_3 перебував на лікуванні з тілесними ушкодженнями.

Свідок ОСОБА_23 повідомив, що в міліцію поступила заява потерпілих про їхнє пограбування на вулиці Середній в м. Самборі, що мало місце 23.01.2009 р.

Була отримана інформація, що мобільними телефонами потерпілих користуються по сторонні особи. Шляхом проведення оперативно пошукових міроприємств було встановлено, що один з телефонів продав ОСОБА_3

Останній повідомив працівникам міліції, що співучасникам пограбування були ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Спочатку в міліцію викликали ОСОБА_3 Опитували його в присутності матері. На другий день ОСОБА_2 в присутності баби. Згодом були вилучені мобільні телефони. Жодного фізичного тиску на неповнолітніх не чинилося.

Неповнолітній ОСОБА_4 в міліцію зявився з тіткою, потім підійшла його мати.

Допитана як свідок законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_25 показала, що вона доводиться бабою підсудного. Сама виховує внука, так як його батька позбавлено батьківських прав. Жодної матеріальної допомоги внуку він не надає. Мати перебуває за кордоном, там хворіє, а тому вона також допомагає їй. ОСОБА_11, на її утриманні ще один внук Дмитро, брат ОСОБА_11 студент Дрогобицького педуніверситету. В сімї скрутне матеріальне становище. Володимир навчався у ПТУ - 24 м. Самбора. Постійно допомагав їй по господарству. Сусіди відгукуються про нього позитивно. В літній період, ще під час навчання в школі, працював на будівництві. Отримані гроші віддавав їй на продукти харчування, на навчання старшого брата. Жодних зауважень на його поведінку ні від кого не надходили.

В суботу, дати пригадати не може, зранку о 7 й годині, коли ще ОСОБА_11 спав, до неї одягнуті в цивільний одяг, прийшли працівники міліції. Вони попросили розбудити його так як в міліції треба щось впізнати. Сказали, що за півгодини повернеться. Оскільки після двох годин його не було, разом з іншим внуком Дмитром пішли в міліцію. Ні її, ні Дмитра до ОСОБА_11 не впустили. Їх попросили почекати. О 12 годині привели ОСОБА_11. Він трусився, був переляканий. Потім в її присутності його допитував слідчий Чихляєв А. Протокол допиту внук із-за заборони слідчого вголос не прочитав. Вона була без окулярів і прочитати сама не змогла. Підписувала якісь папери, в слідчого були до 14-ої години.

Вечером у ОСОБА_11 піднялась температура. Зранку вона відвезла його лікарню, де зробили аналізи. Внук лежав під капальницями. На голові були опухлості у вигляді шишок. Їй говорив, що йому працівники міліції закривали рот, клали на стіл, били по нирках пляшками. Від отриманих ударів мав струс головного мозку, була нарушена права нирка. Пролежав в лікарні більше двох тижнів, зразу написала скаргу в Самбірську міжрайонну прокуратуру, але її ніхто з цього приводу не викликав. Підпис в поясненні її внука виконаний не нею.

Допитана в якості свідка законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_17»яка І.І. Груб»як Л.В. показала, що її син виховувався в неповній сім»ї разом з нею та її матір»ю, якій 87 років.

Закінчив ПТУ-24 міста Самбора, ніде не працевлаштувався, допомагав їй по господарству.

13 березня 2009 року, о 9 годині 30 хв., до неї прийшли працівники міліції і забрали її сина. Вона пішла слідом за ним за 30 хвилин. Однак в приміщення її не впустили. На другий раз вона повідомила працівників чергової частини, що її викликає заступник начальника міліції ОСОБА_22 В карному розшуку сина тримали до 18-ої години.

Потім його допитував слідчий Чихляєв. В сина була розсічена губа, був сильно задавленим. Слідчий допитував в його її присутності. На її запитання, чому син допитується без адвоката, не реагував.

Після допиту слідчий Чихляєв А.П. велів їй йти додому, повідомивши, що сина приведуть. Привели його о 23 годині 30 хвилин. Вдома говорив, що наносили йому удари по п»ятах, боліла голова і спина.

В неділю, о 9-тій годині зранку, його знову викликали в міліцію. Заставили написати заяву, що жодних претензій до міліції не має. З тілесними ушкодженнями син попав в лікарню, де пролежав два тижні. Зі скаргами на дії працівників міліції звернулася в Самбірську міжрайонну прокуратуру. Показала, що син хворіє. В нього виразка шлунку, бронхіальна астма.

Допитаний в якості свідка законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_4 - ОСОБА_26, показав, що ОСОБА_4 - його внук. Він займається його вихованням , так як мама ОСОБА_4 перенесла інсульт. Матеріальне становище в сім»ї скрутне. Внук навчається у вищому професійно-технічному училищі міста Львова. Допомагає у всьому йому. Ніколи до кримінальної відповідальності не притягався.

Ствердив, що 13.03.2009 року біля обідньої перерви до нього прийшли працівники міліції. Сказали йому розписатись, чому ОСОБА_4 пропускає заняття в училищі. Забрали його одного. О 17 годині за ним пішла його мама. Після 23 години внука випустили. Після відвідин внуком туалету в унітазі побачив кров. В розмові з ним ОСОБА_4 пожалівся на болі в області нирок. В неділю зранку пішли до лікаря. Внука поклали в лікарню відразу в понеділок. Він написав скаргу в Самбірську міжрайонну прокуратуру, просив викликати судмедексперта, його клопотанням було знехтувано. Внук знаходився в лікарні більше двох тижнів.

По справі була проведена ставка віч - на - віч між ОСОБА_14 та ОСОБА_10, зі змісту якої вбачається що ОСОБА_14 безоплатно передав ОСОБА_27 зарядний пристрій біля мобільного телефону марки «Нокія», який він віддав старшому мужчині в квартирі м. Самбора що по вул. І.Франка (т.1 а.с.192-193).

Із аналогічного протоколу ставки віч - на віч між ОСОБА_27 та ОСОБА_10, вбачається що ОСОБА_3 продав ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Нокія», неповідомивши останьому про джерело його походження. (т.1 а.с.196-197).

Із протоколу ставки віч - на - віч між ОСОБА_28 та ОСОБА_2 вбачається що ОСОБА_2 повністю підтримав показання потерпілої щодо обставин вчиненого відносно неї пограбування (т.2 а.с.132-133).

Такі ж показання дали ОСОБА_27 та ОСОБА_4 під час проведення ставки віч на - віч з потерпілою ОСОБА_5 (т.2 а.с135-134).

Із протоколів ставок віч на - віч, проведених між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_27 вбачається, що підсудні повністю підтримали показання ОСОБА_6, щодо обставин вчиненого по відношенні до неї пограбуванні (т.2 а.с.130-131).

Згідно протоколів зявлення зі зізнанням від 13.03.2009 року відомо, що ОСОБА_27 та ОСОБА_4 власноруч написали, що 23.01.2009 року в групі осіб вчинили грабіж відносно двох дівчат по вул. Середній. (т.1 а.с.69-79).

Із аналогічного протоколу від 14,03.2009 року, даних ОСОБА_2, вбачається що він вчинив грабіж двох дівчат в м.Самборі по вул. Середній ( т.1 а.с.78).

Згідно протоколу вилучення від 13.03.2009 року відомо, що цього числа у громадянина ОСОБА_19 вилучено мобільний телефон марки «Нокія 6300», який був вкрадений в ОСОБА_6 (т1 а.с.101).

Із протоклу огляду даного речового доказу вбачається що він оглянутий долучений до матеріалів кримінальної справи. (т.1 а.с.160-161).

Із письмової розписки, наявної в матеріалах справи, даної ОСОБА_6 відомо, що даним телефоном з карткою памяті без стартового пакету вона отримала на зберігання (т.1 а.с.162).

Згідно протоколів відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вбачається що останні розповіли та показали де і при яких обставинах їх було пограбовано чотирма підсудними (т.1 а.с.170-185).

Із аналогічних протоколів відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_27 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вбачається, що останні розповіли і показали, коли, де, і при яких обставинах пограбували потерпілих (т.2 а.с.100-103, 109-112, 120-123).

По справі було предявлено потерпілим осіб для впізнання. Із протоколу предявлення для впізнання за участю ОСОБА_5 остання впізнала ОСОБА_27, ОСОБА_2 ОСОБА_4, як таких, що перед пограбуванням знаходились в кафе «Піцерія» м .Самбора, а потім в групі чотирьох вчинили відносно неї пограбування. (т.1 а.с.151,152,155).

Також предявлення для впізнання було проведено з участю ОСОБА_6 де остання впізнала вищевказаних осіб як таких, що знаходились в згаданому кафе, а потім її пограбували (т.1 а.с.155,153,156).

Згідно заяв потерпілих ОСОБА_5 ОСОБА_6 від 24.01.2009 року вбачається, що їх 24.01.2009 року пограбували 4 (чотири) особи (т.1 а.с.5-6).

По справі було проведено огляд місця події із протоколу якого від 23.01.2009 року вбачається, що місцем пограбуванням є дільниця дороги в м. Самборі по вул. Середній неподалік школи №4 (т.1 а.с. 7-8).

Згідно висновку проведеної по справі товарознавчої експертизи за №9/55 від 07.04.2009 року вбачається, що ринкова вартість представленого на експертизу мобільного телефону марки «Нокія 6085» станом на 23.01.2009 року змогла становити 450 грн. (т.1 а.с.125-128).

Із аналогічного висновку проведеної по справі товарознавчої експертизи за №9/54 від 07.04.2009 року відомо, що ринкова вартість представленого телефону марки «Нокія 60300» станом на 21.03.2009 року могла становити 650-700 грн. (т.1 а.с.123-133).

Із протоколу огляду речового доказу від 17.04.2009 року відомо, що оглянутий телефон марки «Нокіа» 6005 оглянутий і долучений до матеріалів справи (т.1 а.с.158).

Згідно з письмової розписки, даної ОСОБА_5, вбачається, що даний телефон іmіІ 9961 з картою памяті 1Gb без стартового пакету вона отримала на зберігання (т.1 а.с.159).

Із висновку проведеної по справі комплексної судово - психолого психіатричної експертизи №679 від 07.10.2009 року вбачається, що ОСОБА_29 в даний час психіатричними захворюваннями чи недоумством не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій також психіатричним захворюванням не страждав і не виявляв будь-якиїх тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Рівень та продуктивність психічного процесу ОСОБА_2 знаходяться в межах психічної норми. Відхилень в особливостях особистості, емоційно-вольовій сфері не відмічається. Рівень його психічного розвитку відповідає фактичному вікові. Враховуючи особливості психологічного розвитку, ОСОБА_2 міг повністю усвідомлювати дії та керувати ними. ( т.2 а.с.67)

Із наступного акту комплексної амбулаторної психолого- психіатричної експертизи за № 678 від 01.10.2009 року відомо, що Груб»як І.І. в даний час психічними захворюваннями чи недоумством не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також психічними захворюваннями чи недоумством не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_17»яку І.І. притаманні нормальні для його юнацького віку поведінкові групування з ровесниками та емансипації (прагнення вивільнення з-під контролю з боку дорослих). Рівень психічного розвитку Груб»яка І.І. відповідає його вікові. Враховуючи особистості його психологічного розвитку, Груб»як І.І. міг усвідомлювати свої дій та міг ними керувати на рівні свого неповнолітнього віку. ( т.2 а.с.15-16)

Із акту комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи №655 від 23.09.2009 року видно, що ОСОБА_4 в даний час психічними захворюваннями чи недоумством не страждає, може усвідомлювати значення своїх та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також психічними захворюваннями не страждав і не виявляв і будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Рівень та продуктивність психічних процесів знаходяться в межах психічної норми. Рівень інтелекту відповідає отриманій освіті. Скамооцінка адекватна, відображає достатність критики та самоконтролю. Особливості особистості достатньо сформовані для даного віку. Рівень психічного розвитку ОСОБА_4 відповідає його фактичному вікові. ОСОБА_4, враховуючи особливості його психологічного розвитку, міг усвідомлювати свої дії та повністю керувати ними. ( т. 2 а.с. 24-25)

Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази суд вважає доведеною вину підсудних ОСОБА_2, Груб»яка І.І. та ОСОБА_4 у вчиненні ними 23.01.2009 року за попередньою змовою в групі осіб із невстановленою слідством особою, приблизно о 22 годині в місті Самборі на вулиці Середній, поблизу житлового будинку №165, пограбування ОСОБА_6, що спричинило її матеріальну шкоду на суму 1080 гривень та ОСОБА_5 що спричинило їй матеріальну шкоду на суму 725 гривень поєднаного з насильством , що не є небезпечним для життя чи здоров»я в момент заподіяння і що підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з яких вбачається, що їх грабувало четверо осіб, розділившись по парах. Один з нападників тримав за руки, закривав рот, а інший відкрито викрадав їхнє майно. При цьому ні фізичні, ні психічні погрози не застосовувались, ударів ніхто їм не наносив , вартість викраденого майна ОСОБА_5 становить 725 грн., ОСОБА_6 1080 грн.;

-показаннями свідка ОСОБА_30, брата потерпілої ОСОБА_5, який підтвердив факт викрадення в сестри її майна: золотого персня та мобільного телефону;

-показаннями свідка ОСОБА_13, з яких відомо, що він 23.01.2009 року затримував грабіжників на прохання потерпілих;

-показаннями свідка ОСОБА_10, який підтвердив факт придбання в Груб»яка викраденого телефону марки «Нокіа», який він повернув працівникам міліції.

-показаннями свідка ОСОБА_14 з яких вбачається, що до даного телефону він давав зарядний пристрій;

-показаннями свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_18, з яких вбачається, що ОСОБА_2 продав ОСОБА_19 крадений телефон марки «Нокіа»;

-показаннями свідка ОСОБА_7, який ствердив, що перед пограбуванням він з підсудними знаходився в піцеріїм.Самбора і з ними був хлопець по імені ОСОБА_7.

-постановою слідчого, згідно якої матеріали відносно невстановленої слідством особи виділені в окреме провадження;

-показаннями свідка ОСОБА_21, з яких вбачається, що підсудні зізнались у пограбуванні потерпілих, їхні показання відповідали обставинам справи;

-показаннями свідка ОСОБА_22 з яких видно, що в січні 2009 року в адрес міліції надійшли заяви від потерпілих про їхнє пограбування, що мало місце 23.01.2009 року в місті Самборі на вулиці Середній чотирма особами, під час якого були викрадені мобільні телефони та золоті вироби. Розкриттям злочину займались працівники карного розшуку ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ;

-показаннями свідка ОСОБА_24, з яких вбачається, що Груб»як І.І. зізнався у вчиненому грабежі в групі осіб;

-показаннями свідка ОСОБА_23, який ствердив, що займався розкриттям грабежу. Під час оперативно-розшукових заходів, встановлено, що викрадені телефони підсудні реалізували. Грабіж вчинило 4 особи;.

-показаннями свідка законного представника ОСОБА_2-ОСОБА_25, яка ствердила, 13.03.2009 року внука о 7 годині ранку забрали працівники міліції. В слідчого Чихляєва А.П. її внук давав зізнавальні показання, щодо вчинення ним злочину;

-показаннями свідка законного - представника ОСОБА_3 ОСОБА_32 з яких відомо, що 17.03.2009 року її сина забрали працівники міліції до слідчого Чихляєва А.П., де він давав зізнавальні покази, щодо вчинення ним грабежу;

-показаннями законного представника - допитаного як свідка ОСОБА_26, який повідомив, що внука з обіду до опівночі з приводу пограбування тримали в міліції;

-протоколом огляду місця події з якого відомо, що злочин мав місце 23.01.2009 року в місті Самборі на вулиці Середній;

-протоколами ставок віч-на-віч, під час яких підсудні повністю підтвердили показання потерпілих щодо обставин вчинення ними грабежу;

-протоколами пред»явлення для впізнання, де потерпілі впізнали своїх нападників;

-протоколами вилучення та огляду викрадених в потерпілих телефонів;

-іншими матеріалами справи.

А тому суд вважає, що дії підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які з невстановленою слідством особою вчинили пограбування потерпілої ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що заподіяло ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 725 грн., а ОСОБА_6 на суму 1080 грн., вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України (грабіж, вчинений в групі осіб поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров»я в момент заподіяння).

Обираючи покарання підсудним, суд виходить з положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24 жовтня 2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якої особам, які вперше вчинили злочин, неповнолітнім і тим, що розкаялись у вчиненому, слід призначати менш суворе покарання.

Згідно п.3 цієї постанови при призначенні покарання підсудному суд повинен врахувати вік, його стан здоров»я, поведінку до вчинення злочину,чи в побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім»ї, його матеріальний стан.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу підсудного, який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, виховується без батьків, з бабою, сім»я перебуває у скрутному матеріальному становищі, думку потерпілих, які просять його суворо не карати, пом»якшуючі вину обставини та відсутність обтяжуючих вину обставин.

Як пом»якшуючі вину обставини суд враховує вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття підсудного у вчиненому злочині, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, з»явлення зі зізнанням.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати підсудному ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_2 являється неповнолітньою на час вчинення злочину особою, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, виховується без батьків з бабою, яка являється особою пенсійного віку і потребує сторонньої допомоги, до арешту успішно навчався у ПТУ-24 м. Самбора, думку потерпілих, які просять не позбавляти його волі і яким добровільно відшкодував всі заподіяні збитки, суд вважає, що ці обставини пом»якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого підсудним злочину, а тому із врахуванням особи підсудного до нього слід застосувати ст..69 КК України і призначити йому міру покарання нищу від найвищої межі, обмежившись терміном перебування під вартою.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_17»яку І.І., суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу підсудного, який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, проживає в неповній сім»ї з мамою та 87-річною бабою, сімейне становище в сім»ї скрутне, підсудний хворіє виразкою шлунку та бронхіальною астмою, думку потерпілих, які просять його суворо не карати, пом»якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

Як пом»якшуючі вину обставини при обрані міри покарання підсудному ОСОБА_17»яку І.І. суд враховує вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, з»явлення зі зізнанням.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати підсудному ОСОБА_17»яку І.І. покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги, що підсудний ОСОБА_17»як І.І. являється неповнолітньою особою на час вчинення злочину, позитивно характеризується по місцю проживання і колишнього навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, виховується в неповній сім»ї, без батька, стан здоров»я його незадовільний, думку потерпілих, які просять його не позбавляти волі, добровільне відшкодування заподіяної ним шкоди, суд вважає, що ці обставини пом»якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому з врахуванням особи підсудного до нього слід застосувати ст..69 КК України і призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, обмежившись терміном перебування його під вартою.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу підсудного, який раніше несудимий, позитивно характеризується по місцю проживання та навчання, проживає в неповній сім»ї з мамою, яка являється інвалідом ІІ групи, з бабою та дідом, сім»я перебуває в

скрутному матеріальному становищі, думку потерпілих, які просять його суворо не карати, пом»якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обставин.

Як пом»якшуючі вину обставини, суд враховує вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття у вчиненому, з»явлення зі зізнанням, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

За таких обставин суд вважає за можливе обрати підсудному покарання у виді позбавлення волі та застосувати ст.ст.75, 104 КК України.

Беручи до уваги, що підсудний ОСОБА_4 злочин вчинив неповнолітнім, позитивно характеризується по місцю свого проживання та навчання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, виховувався без батька, мати - інвалід ІІ групи, до арешту успішно навчався у Львівському спеціалізованому міжрегіональному професійному училищі залізничного транспорту, думку потерпілих, яким він повністю відшкодував заподіяні матеріальні збитки, які просять його суворо не карати суд вважає, що ці обставини пом»якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому із врахуванням особи підсудного до нього слід застосувати ст.69 КК України та призначити міру покарання нижче від нижчої межі.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати за проведення товарознавчих експертиз в сумі 600 грн. слід стягнути солідарно з підсудних ОСОБА_2, Груб»яка І.І. та ОСОБА_4 в користь НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області.

Речові докази слід вважати повернутими потерпілим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2 за ч.2 ст. 186 КК України та засудити його з урахуванням ч.1 ст. 69 КК України, на 9 (девять) місяців 9 (дев'ять) днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 05 вересня 2009 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти з залу судового засідання.

Визнати винним ОСОБА_3 за ч.2 ст. 186 КК України та засудити його з урахуванням ч.1 ст. 69 КК України, на 9 (девять) місяців 9 (дев'ять) днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 05 вересня 2009 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти з залу судового засідання.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та засудити його з урахуванням ч.1 ст. 69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий термін 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі п. п. 3, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обовязок періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця постійного проживання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 600 (шістсот) грн. судових витрат в користь НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області за проведення товарознавчих експертиз.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Нокіа 6080» та мобільний телефон марки «Нокіа 6300» вважати повернутими потерпілим.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 15 діб з моменту його оголошення.

Даний примірник виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя