Справа №295/9110/15-к

УХВАЛА
Іменем України

10.08.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Житомирської ВК № 4 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївки Донецької області, громадянина України, про умовно-дострокове звільнення,
В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

В судовому засіданні просив застосувати вимоги ст. 81 КК України, мотивуючи тим, що відбув більшу частину покарання, має хворих батьків, з якими і буде проживати після звільнення.

Представник ВК № 4 заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши, що засуджений не став на шлях виправлення, про що зазначено в характеристиці.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання з тих же підстав.

Дослідивши матеріали особової справи, заслухавши пояснення засудженого, пояснення свідка ОСОБА_8 , думки представника ВК № 4, висновок прокурора, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання.

ОСОБА_7 був засуджений 27.12.2001 року Липецьким обласним судом за ст.ст. 209 ч. 1, 162 ч. 3 п.п. «а, в», 105 ч. 2 п.п. «з, н», 222 ч. 3, 69 ч. 3 КК РФ на 17 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі постанови Єлецького міського суду Липецької області від 11.08.2008 року вважався засудженим вироком Липецького обласного суду від 27.12.2001 року за ст.ст. 209 ч. 1, 162 ч. 3 п.п. «а, в», 105 ч. 2 п. «з», 222 ч. 3, 69 ч. 3 КК РФ на 17 років позбавлення волі. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 7.07.2011 року вирок суду від 27.12.2001 року та постанова суду 11.08.2008 року приведені у відповідність з КК України, ОСОБА_7 вважається засудженим за ст.ст. 69, 93 п. «а», 142 ч. 3, 44(в редакції 1960 року), ст. 263 ч. 1, 70 ч. 1 (в редакції 2001 року) на 15 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання рахується з 23.03.2001 року.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване якщо засуджений фактично відбув не менше ? строкупокарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вчинені засудженим злочини згідно з ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, на момент звернення до суду засуджений відбув ? строку покарання (2012 р.).

Проте за час відбуття покарання не довів своє виправлення, оскільки має декілька стягнень за час відбуття покарання на території України у виправних колоніях (Дніпропетровській та Житомирській), які на даний час погашені, та лише одне заохочення, про що зазначено у довідці.

За характеристикою з місця відбуття покарання засуджений працевлаштований, до праці ставиться задовільно, за що і був заохочений начальником колонії.

Проте не має сумлінної поведінки, безвідповідально ставиться до виконання робіт по благоустрою, не завжди сумлінно відноситься до виконання вимог персоналу, через особисту неорганізованість, не підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними. Згідно з характеристикою не став на шлях виправлення.

Оскільки засуджений своєю сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, він не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільненняу зв`язку з відсутністю підстав відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим протягом того ж строку з дня отримання ухвали.

Суддя ОСОБА_1