Кримінальне провадження № 1-кп/331/588/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкис. Борщагівка Погребищенського району Вінницької області, громадянки України, українки, не одружена, офіційно не працює, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, має середню спеціальну освіту, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимій,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 30.10.2015 року, приблизно о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись на стометрівці ЦКР «Анголенко» в м. Запоріжжі, будучи впевненою, що її злочинні дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу, таємно, взяла з торгового прилавку майно, яке належить потерпілій ОСОБА_4 , а саме:
набір «шапка та шарф», вартістю 200 грн. без урахування ПДВ, після чого стала відходити від торгового прилавку, не оплативши за вказаний набір.
Однак ОСОБА_5 не змогла довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки її злочинні дії були помічені реалізатором іншої торгової точки, яка зупинила ОСОБА_5 біля місця вчинення злочину.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 намагалася завдати ОСОБА_4 , матеріальних збитків на вказану суму.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як умисні дії, безпосередньо направлені на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але не закінчені з причин, що не залежали від її волі.

В судовому засіданні надійшла угода про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 від 24.11.2015 року.

Виходячи зі змісту даної угоди, обвинувачена ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодились на призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 850 гривень штрафу.

У судовому засіданні обвинувачена зазначила, що вона цілком розуміє права та наслідки укладення угоди, які передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, які їй були роз`яснені судом в судовому засіданні.

Також в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала свою вину та надала суду згоду на призначення узгодженого покарання.

На підставі пояснень обвинуваченої та потерпілої суд встановив, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які обвинувачені зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або не призначення покарання та звільнення його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала свою провину, щиросердно розкаялася у вчиненні злочину, сприяла проведенню досудового розслідування. Ці обставини оцінюються судом, як пом`якшуючі відповідальність обставини, обтяжуючих обставин суд не вбачає.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 468-475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 24 листопада 2015 р. у кримінальному провадженні № 1-кп/331/588/15, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

На підставі угоди про примирення призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 850 гривень штрафу.

Запобіжний захід, застосований відносно засудженої ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Речові докази: набір (шапка та шарф), переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити за належністю.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області з урахуванням обмежень, визначених ст.394 ч. 3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1