Номер провадження: 10/785/4/15
Номер справи місцевого суду: 494/328/15-к
Головуючий у першій інстанції Курта
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 06.05.2015 р. про відмову у задоволенні її скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за ст. 296 КК України та вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності від 06.03.2010 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови від 06.03.2010 р., винесеної старшим ДІМ Березівського РВ ОСОБА_7 26.02.2010 р. в чергову частину Березівського РВ надійшли телефонні повідомлення від помічника прокурора прокуратури Березівського району ОСОБА_8 , від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також ОСОБА_11 про те, що 26.02.2010 р. в приміщенні прокуратури Березівського району ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили ОСОБА_8 та іншим співробітникам прокуратури сварку, ображали брутальною лайкою, заважали працювати, погрожували фізичною розправою. За результатами проведеної перевірки в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутності складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України. При цьому прийнято рішення про необхідність направлення до Березівського райсуду адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 для притягнення їх до відповідальності за ст.ст. 173, 185 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою 10.03.2010 р. ОСОБА_5 звернулась до Березівського районного суду зі скаргою, в якій, не оскаржуючи правильність та законність прийнятого рішення про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно неї та ОСОБА_6 , разом з тим просила відмінити постанову, винести окрему ухвалу про притягнення до кримінальної відповідальності працівників прокуратури та міліції; визнати її та ОСОБА_6 потерпілими від злочину, вчиненого вказаними особами; об`єднати в одне провадження справу № 4-96 з цією справою за її скаргою та із справою про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на вказані вимоги, із яких видно, що рішення про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_5 остання не оскаржувала, суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_12 31.03.2010 р., уточнивши вимоги ОСОБА_5 , яка пояснила, що її скарга полягає в тому, що її незаконно притягують до відповідальності за ст.ст. 185, 173 КУпАП, - залишив скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

В подальшому зазначена постанова судді переглядалася судами різних інстанцій. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.03.2015 р. апеляційна скарга ОСОБА_5 була задоволена, постанова Березівського районного суду Одеської області від 03.02.2015 р., якою залишено без розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_5 від 18.11.2014 р. та зауваження на протокол судового засідання від 31.03.2010 р., а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 31.03.2010 р. залишено без задоволення скасовано. Апеляційну скаргу від 06.04.2010 р. на вказану вище постанову судді ОСОБА_12 від 31.03.2010 р. із доповненнями визнано такою, що підлягає розгляду та задоволено її частково, а саме, постанову Березівського районного суду Одеської області від 31.03.2010 р. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 скасовано, а матеріали судової справи повернуто на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

За результатами нового розгляду Березівський районний суд Одеської області виніс постанову, якою скаргу ОСОБА_5 від 10.03.2010 р. залишив без задоволення на тій підставі, що в ході судового розгляду було встановлено, що крім даної скарги ОСОБА_5 від 10.03.2010 р. вона подала ще одну аналогічну скаргу, підсудність якої апеляційним судом Одеської області була визначена за Комінтернівським районним судом Одеської області. Таким чином паралельно розглядалися судами різних інстанцій дві аналогічні скарги ОСОБА_5 . Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.02.2013 р. скарга ОСОБА_5 на постанову Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 06.03.2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи та на протокол про адміністративне правопорушення - залишена без задоволення.

Це рішення Комінтернівського районного суду за апеляцією ОСОБА_5 перевірив апеляційний суд Одеської області та ухвалою від 06.03.2013 р. залишив його без змін, рішення вступило в законну силу.

Не погодившись з рішенням Березівського райсуду від 06.05.2015 р., ОСОБА_5 , керуючись ст.ст. 236-1, 347, 348 КПК України 1960 р., звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій стверджує, що Березівський районний суд не розглянув її скаргу по суті, а послався на інше судове рішення по іншій справі і по іншій скарзі, що не відповідає вимогам закону. Також ОСОБА_5 вказує на те, що суддя Березівського райсуду ОСОБА_13 брала участь у справах №1515/2990/12; 4/504/16/13, нею 11.10.2011 р. приймалося рішення, яке було скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.11.2011 р. ОСОБА_5 вважає, що при прийнятті скарги у своє провадження суддя ОСОБА_13 мала заявити самовідвід.

ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду її апеляційної скарги, проте в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, в зв`язку з чим апеляційна скарга розглянута у її відсутність.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти апеляції, розглянувши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляції колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Як видно із наведених вище обставин, подавши до Березівського районного суду Одеської області 10.03.2010 р. скаргу на постанову від 06.03.2010 р., винесену старшим ДІМ Березівського РВ ОСОБА_7 , апелянт ОСОБА_5 подала ще одну скаргу на тут ж постанову від 06.03.2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи, тільки в цій скарзі вона оскаржувала не рішення дільничного інспектора про необхідність притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173,185 КУпАП, а вже складений 09.03.2010 р. протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Березівського райсуду від 02.04.2010 р. було відмовлено у відкритті провадження за даною скаргою, проте це рішення було скасовано апеляційним судом та в подальшому неодноразово переглядалося судами. Після скасування 11.04.2012 р. апеляційним судом постанови Березівського райсуду від 13.03.2012 р. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , голова апеляційного суду Одеської області змінив підсудність даної справи та передав її на розгляд Комінтернівського райсуду, про що зазначено в мотивувальній частині постанови Комінтернівського районного суду від 04.02.2013 р. (а.с. 154 - 156). При цьому перша скарга ОСОБА_5 на ту ж постанову дільничного інспектора від 06.03.2010 р. після скасувань винесеної постанови, продовжувала розглядатись Березівським райсудом.

Як видно з постанови Комінтернівського райсуду від 04.02.2013 р., судом розглядалась скарга ОСОБА_5 саме на постанову Березівського РО ГУМВС України в Одеській області від 06.03.2010 р., винесеної за результатами перевірки повідомлення про хуліганські дії 26.02.2010 р. ОСОБА_6 і ОСОБА_5 в приміщенні прокуратури Березівського району, якою було відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно вказаних осіб - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в зв`язку з відсутністю в їх діях складу злочину і одночасно було прийнято рішення про необхідність притягнення їх до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173, 185 КУпАП (а.с.155). Копія її скарги знаходиться на а.с.135-136.

З огляду на викладене доводи ОСОБА_5 про те, що судами розглядалися різні скарги - є безпідставними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 1 КПК України 1960 р. призначенням цього Кодексу є визначення порядку провадження у кримінальних справах.

Нормами КПК 1960 р. не передбачено право особи, яка звертається до суду зі скаргою, на повторне звернення до суду зі скаргою з аналогічними вимогами, так як це було б прямим порушенням засади законності.

Встановивши в судовому засіданні, що вимоги ОСОБА_5 про скасування постанови Березівського РО ( дільничного інспектора) про відмову в порушенні кримінальної справи відносно неї та ОСОБА_6 вже розглянуті Комінтернівським райсудом 04.02.2013 р. та постанова цього суду вступила в законну силу, у суду не було підстав для розгляду скарги та прийняття рішення по суті вимог. Зважаючи на повноваження суду першої інстанції, зазначені в ст.236-2 КПК України 1960 р., де вказано, що за результатами розгляду такої скарги суддя може скасувати постанову про відмову в порушенні кримінальної справи або залишити скаргу без задоволення, суддя Березівського райсуду прийняла законне рішення про залишення скарги без задоволення.

Що стосується незгоди ОСОБА_5 з рішенням дільничного інспектора про необхідність притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.ст. 173,185 КУпАП, то вказане рішення саме по собі взагалі не тягнуло за собою правових наслідків, як і складений протокол про адміністративне правопорушення, законність цих дій перевіряється у встановленому законом порядку відповідно до КУпАП при розгляді протоколу в суді, а тому вимоги в цій частині не підлягали перегляду судом в порядку ст.ст. 236-1, 236-2 КПК України 1960 р.

В компетенцію апеляційного суду при розгляді даної апеляційної скарги не входить можливість перегляду рішення Комінтернівського райсуду та оцінки його з точки зору обґрунтованості та законності. Це рішення вже переглянуто апеляційним судом, а тому доводи ОСОБА_5 в апеляції на його необґрунтованість не можуть бути прийняті до уваги.

Що стосується доводів ОСОБА_5 про те, що суддя Березівського райсуду ОСОБА_13 брала участь у справах №1515/2990/12; 4/504/16/13, нею 11.10.2011 р. приймалося рішення, яке було скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.11.2011 р. і з цього приводу суддя ОСОБА_13 мала заявити самовідвід, а значить судове рішення постановлено незаконним складом суду, то вони є необґрунтованими.

Як видно з матеріалів даної справи, в ній відсутні рішення судді ОСОБА_13 по суті розгляду даної скарги, які б були скасовані вищестоящою судовою інстанцією.

Той факт, що суддя ОСОБА_13 можливо приймала рішення по інших справах не є підставою, яка виключала участь судді в розгляді даної справи. Крім того, до апеляції не додано доказів на підтвердження того, що були підстави, які виключали участь судді у розгляді цієї справи. Відповідно до протоколів судового засідання, ОСОБА_5 приймала участь в судовому засіданні 06.04.2015 р. (а.с.129), проте відвід судді не заявляла, а в подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутність та просила повідомити її про прийняте рішення (а.с. 153).

В матеріалах даної справи наявні дані про те, що ОСОБА_5 із заявою про порушення кримінальної справи стосовно співробітників Березівської районної та Одеської обласної прокуратури і міліції в зв`язку з подіями, які відбулись 26.02.2010 р. в приміщенні прокуратури Березівського району та біля цього приміщення звернулась до Березівського районного суду, суддя якого 23.03. 2010 р. виніс постанову про направлення цієї заяви за компетенцією до Генеральної прокуратури України (а.с. 142). Якщо за вказаною заявою було відмовлено в порушенні кримінальної справи, то саме ця відмова підлягала оскарженню в судовому порядку відповідно до ст. 236-1 КПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 382, 377, 366, 236-1, 236-2 КПК України 1960 р., колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 06.05.2015 р. про залишення без задоволення скарги ОСОБА_5 на постанову Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 06.03.2010 р. про відмову в порушенні кримінальної справи - без змін.

Судді апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3