Справа № 1-224/2010 ВИРОК
26 липня 2010 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючої Толкачова Л.А.
при секретарі Сатирьова О.П.
за участю прокурора Медведська О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, раніше не судимого, офіційно не працюючого, військовозобовязаного, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.1 КК України,
Оскільки підсудний визнав себе винним у вчиненні злочину і не оспорює фактичних обставин справи, тому за клопотанням прокурора і згодою потерпілої, докази у судовому засіданні не досліджувалися, крім доказів характеризуючи підсудного.
Допитаний в судовому засіданні підсудний визнав себе винним у вчиненні злочину. Пояснив, що офіційно не працює, заборгованість перед потерпілою визнає, та зобовязується сплатити найближчим часом.
Крім того вина підсудного підтверджується показами потерпілої, яка суду пояснила, що підсудний не сплачу тривалий час аліменти на утримання доньки ОСОБА_2, не бере участі в її вихованні, хоча проживають вони всі одному селі. Крім того, дитина не хоче його називати батьком, та уникає спілкування з ним.
Оцінюючи всі докази по справі в їх взаємозв'язку і сукупності суд прийшов до висновку що вина підсудного ОСОБА_1, знайшла підтвердження у судовому засіданні.
Заслухавши пояснення підсудного, потерпілої, вивчивши матеріали справи суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу підсудного, а саме те, що ОСОБА_3І, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно та розкаюється у вчиненому злочині.
Обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд не вбачає.
Обставинами, що помякшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття.
На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою з боку органів з питань виконання покарань, а ому суд застосовує до нього ст. 75,76 КК України.
Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України і призначити йому покарання два роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:
протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи; періодично зявлятись до органу кримінально-виконавчої системи для реєстрації.
До набрання вироком чинності залишити засудженому ОСОБА_1 запобіжний захід підписку про невиїзд з постійного місця проживання.
Вирок протягом 15 діб з моменту проголошення може бути оскаржений в апеляційний суд Київської області шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд

Суддя Толкачова Л.А.