Червоноармійський районний суд Житомирської області

Справа №292/77/15-к
Номер провадження 1-кп/292/97/15

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року смт.Червоноармійськ
Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю :
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця села Зарічани Житомирського району Житомирської
області, жителя
АДРЕСА_1 , зареєстрованого
АДРЕСА_2 українця, громадянина України, з неповною загальною
середньою освітою, одруженого, на утриманні 9 неповнолітніх
дітей, військовозобов"язаного, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
03 вересня 2015 року близько 15-ї години, ОСОБА_4 , знаходячись біля входу в приміщення Андріївської ЗОШ І-ІІІ ступенів, що розташована за адресою: вул.Леніна,2 села Андріївка Червоноармійського району Житомирської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , умисно долонею правої руки наніс потерпілій два удари в область лівої частини нижньої губи та лівого вуха, чим завдав їй фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та дав суду показання про те, що 03 вересня 2015 року близько 15-ї години він разом зі своєю дружиною прийшли до Андріївської школи, що в селі Андріївка Червоноармійського району, що б з"ясувати хто з учнів цієї школи побив їх сина. Директора школи йому знайти не вдалося. Біля виходу з приміщення школи він побачив та покликав хлопця , який зі слів сина , побив його . В цей час до них підійшла вчитель школи- ОСОБА_5 , яка на підвищених тонах почала негативно висловлюватись про його сина і щоб зупинити її він пальцями правої руки наніс їй лише один удар в область губи. Про те вважає, що цей удар не був сильним та не спричинив фізичного болю потерпілій .
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведено повністю зібраними безпосередньо в судовому засіданні на підтвердження встановлених судом обставин слідуючими доказами.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 дала суду показання про те, що 03 вересня 2015 року, близько 15-ї години до класу, у якому вона проводила зайняття, зайшла прибиральниця та повідомила, що в приміщенні школи знаходиться агресивно налаштоване подружжя ОСОБА_6 , які шукають керівництво школи. Залишивши клас, вона пішла на зустріч з ОСОБА_6 , яких зустріла біля виходу з приміщення школи. Обвинувачений в цей час кричав на дітей, які, як він вважав побили його сина, висловлюючись при цьому ненормативною лексикою. Коли вона попросила ОСОБА_6 припинити лайку, він правою рукою наніс їй два удари, один з яких прийшовся на нижню губу зліва, від чого губа набрякла, а другий удар в область вуха зліва. Від цих ударів вона відчула різкий біль та наступного дня змушена була звернутися до лікаря за наданням медичної допомоги, оскільки відчувався дискомфорт від спричиненого удару у вухо.
Свідок ОСОБА_7 суду показала про те, що вона працює вчителем у Андріївській ЗОШ. 03.09.2015 року близько 15-ї години, після уроків, вона разом з іншим педагогом школи- ОСОБА_8 рушили по домівках. За метрів 400 від приміщення школи до ОСОБА_9 зателефонували та повідомили, що прийшли ОСОБА_6 , щоб з"ясувати хто побив їх сина, який навчається у класі, де вона є класним керівником. Тому вона повернулася на роботу та біля входу у приміщення школи побачила обвинуваченого і його дружину. Обвинувачений висловлювався на адресу учнів брутальною лайкою, з"ясовуючи у них, хто побив його сина. ОСОБА_10 , яка знаходилася поруч з ОСОБА_6 намагалася вгамувати його, а обвинувачений у відповідь правою рукою наніс потерпілій два удари в область губи та вуха зліва. В цей час ОСОБА_9 , яка також була свідком цієї події зробила зауваження ОСОБА_6 , на що він вступив з ОСОБА_9 у суперечку. А лише потім разом зі своєю дружиною обвинувачений залишив територію школи.
Свідок ОСОБА_8 дала суду показання про те, що 03.09.2015 року близько 15-ї години, вона провівши останній урок в ОСОБА_11 , де працює вчителем, разом з колегою ОСОБА_12 , на велосипедах, вирушили по своїх домівках. Коли вони від"їхали метрів за 400 від приміщення школи їй зателефонували та повідомили, що до школи прибули подружжя ОСОБА_6 , син яких навчається у класі, де класним керівником ОСОБА_12 , що б з"ясувати хто побив їх сина та остання повернулась на роботу. Оскільки вона знала цю сім"ю, як скандальну, то вирішила також повернутися до школи, де стала свідком того як ОСОБА_6 висловлювався брутально на адресу дітей, а коли вчитель школи ОСОБА_10 зробила йому зауваження, він наніс їй два удари в область губи та вуха. На її зауваження припинити свої дії, ОСОБА_6 вступив у суперечку з нею. Після чого разом зі своєю дружиною залишив територію школи.
Свідок ОСОБА_13 дала суду показання про те, що 03.09.2015 року близько 14 год. 30 хв. її син ОСОБА_14 прийшов додому у порваній футболці, обличчя у нього було червоним. Син плакав та розповів, що його побили учні школи. Разом з чоловіком вони пішли до школи, де зустрілися з хлопцями, які били сина. Коли вони знаходились біля входу в приміщення школи до них підійшла ОСОБА_12 та з приміщення школи вийшла ОСОБА_10 . Остання на підвищених тонах повідомила, що її сина ніхто не бив та що він сам упав з турніка. В цей час її чоловік пальцями руки наніс потерпілій удар в область губи. Про те чи наносив він другий удар потерпілій, вона не бачила.
Показання потерпілої та свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_9 є послідовними, логічними та такими що відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд посилається на них при прийнятті рішення, як на належні та допустимі докази, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Що ж до показань обвинуваченого, то суд розцінює такі його покази як обраний ним спосіб захисту, з метою уникнути відповідальності за скоєне.
Крім того вина обвинуваченого також підтверджується письмовими доказами, що досліджувались безпосередньо в ході судового розгляду, які судом визнано належними та допустими.
Так, 23.09.2015 року проведено слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_10 , в ході якого остання розповіла про обставини та механізм спричинення їй ударів ОСОБА_6 . Фототаблиця фіксування процесуальної дії ,яка проводилась за допомогою фотозйомки додається. (а.с.24-27) .
В цей же день, тобто 23.09.2015 року проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_8 , в ході якого свідок розповіла про обставини події та механізм спричинення ударів ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 .. Проведення слідчого експерименту відображено на фототаблиці, що додається (а.с.28-31).
Під час проведення слідчого експерименту 23.09.2015 року за участю свідка ОСОБА_7 , свідок розповіла про обставини та механізм спричинення ударів ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_10 . (Проведення вказаної процесуальної дії відображено на фототаблиці, яка додається (а.с. 32-35).
За висновком судової експертизи №1796 від 04.09.2015 року, у освідуваної ОСОБА_5 , будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкіряному покриві обличчя, не виявлено (а.с.23).
Про те, що ОСОБА_5 04.09.2015 року зверталася за наданням медичної допомоги до Червоноармійської ЦРЛ , а саме зі скаргами на біль в області лівого вуха, свідчить запис у її медичній картці, зроблений вказаною датою лікарем лором (а.с.53).
Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні даного кримінального правопорушення, і ці його дії, що виразились в умисному завданні ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, судом кваліфікуються за ч.1 ст.126 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості.
Згідно ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.
Згідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Виходячи з вище наведеного та враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на наркологічному і психіатричному обліку не перебуває, виховує 9 неповнолітніх дітей, а також думку потерпілої, яка не наполягала на суворості призначення покарання обвинуваченому, суд вважає можливим призначити йому покарання у виді громадських робіт.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Речові докази та судові витрати в кримінальному провадженні, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, і призначити йому покарання за цим законом - 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
На вирок суду до апеляційного суду Житомирської області через Червоноармійський районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1