Справа № 367/1727/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/828/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 30.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6 захисника - ОСОБА_7 обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 21 серпня 2014 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коцюбинське, Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.06.2005 року Ірпінським міським судом Київської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1, 70 КК України - 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 14.06.2006 року Ірпінським міським судом Київської області за ст. ст. 187 ч.2, 69, 71 КК України - 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна,

-засудженого за ч.2 ст. 186 КК України - 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк - 3 роки, покладено обов`язки- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Згідно вироку суду, 03.11.2013 року приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно із ОСОБА_9 , прибув до будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 , з метою поспілкуватися з останнім. Перебуваючи біля зазначеного будинку, ОСОБА_8 , на грунті особистих неприязних відносин наніс удари руками по обличчю та ногами по обличчю та тулубу ОСОБА_10 , від яких останній упав на землю та у нього з рук випав мобільний телефон марки «Нокіа». Побачивши даний телефон, у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з метою особистого збагачення. Реалізовуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , після нанесених ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які призвели до перелому кісток носу та підшкірних гематом обличчя, умисно з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання та усвідомлюючи, що його дії є відкритими для сторонніх осіб, незаконно відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Нокіа», що знаходився на землі неподалік від ОСОБА_10 , що належав останньому. Після чого, ОСОБА_8 , зберігаючи при собі викрадений мобільний телефон марки «Нокіа 1280» вартістю 200 грн., з місця вчинення злочину зник. Згідно висновку експерта № 275 від 08.11.2013 року у ОСОБА_10 мали місце підшкірні гематоми обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та закритий перелом кісток носу, який відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний (понад 6, але менше 21 доби) розлад здоров`я. Крім того, ОСОБА_8 , 04.11.2013 року близько 01 год. 00 хв., спільно із ОСОБА_9 , прибули до будинку ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_8 , залишився стояти біля вхідних дверей будинку, тим часом як ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що чуже житло є недоторканим, незаконно таємно, шляхом вільного доступу проник в середину будинку, де у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, звідки, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, таємно викрав належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 3355грн. Після чого, з місця вчинення злочину зник, щоб в подальшому розпорядитися ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України - 5 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань- 6 років позбавлення волі, оскільки в порушення вимог закону суд першої інстанції, призначив ОСОБА_8 покарання, яке є явно несправедливим, внаслідок м`якості, не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Так, при призначенні покарання судом не надано належної оцінки, що вказані кримінальні правопорушення вчинені в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ще однією обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , встановлена як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду є рецидив злочинів. Також, така пом`якшуюча обставина як щире каяття не може бути беззаперечною підставою для застосування за вчиненні кримінальні правопорушення ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. Відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу. До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34). Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47). Як встановлено колегією суддів, матеріали кримінального провадження, містять обвинувальний акт, який не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону. Зі змісту вказаного обвинувального акту видно, що у ньому вказані обставини лише ті, які були встановлені в ході досудового розслідування, жодних даних про те, що зазначеній особі висунуто обвинувачення у вчиненні нею кримінальних правопорушень, немає. За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, у х в а л и л а: Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 21 серпня 2014 року щодо ОСОБА_8 скасувати, кримінальне провадження повернути на новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання, відповідно до ст. 314 КПК України.

Головуючий

Судді