АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/388/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти життя та здоров`я особи
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 11-кп/790/388/16 за апеляційною скаргою прокурора Харківської міської прокуратури №3 ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002733 за підозрою у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого,-

повернено прокурору, оскількиобвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 в період часу з 22 години 00 хвилин 01 жовтня 2015 року до 02 години 00 хвилин 02 жовтня 2015 року, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин та ревнощів, діючи з умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс численні удари кулаками рук в область голови та тулубу ОСОБА_9 , після чого почав вимагати в неї пояснень, де вона перебувала на протязі останніх 3 діб, проте ОСОБА_9 відмовилась від надання пояснень з цього приводу. У зв`язку з цим у ОСОБА_7 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_9 особливо сильних страждань та особливого мучення. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, діючи з особливою жорстокістю, ОСОБА_7 взяв кухонний ніж і завдав 21 колото-різане поранення обличчя, шиї, тулуба, нижніх кінцівок, множинні поверхневі різані рани обличчя, шиї, тулуба, нижніх кінцівок, а також відрізав хрящову частину правої вушної раковини та сосок і ареолу лівої молочної залози. Крім того, ОСОБА_7 взяв порожню пляшку з-під горілки "Пшенична" і ввів її в анальний отвір потерпілої ОСОБА_9 , а також наніс чисельні різані рани кухонним ножем в області зовнішніх полових органів та задньопрохідного каналу потерпілої. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 спричинено, згідно висновку експерта № 1772-С/15 від 30.10.2015, множинні різані поранення на голові, шиї, тулубі, кінцівках, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, різані поранення органів порожнини таза мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, травма голови має ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Надалі ОСОБА_7 зателефонував своїй знайомій ОСОБА_10 та звернувся до неї за допомогою, після чого остання викликала бригаду швидкої медичної допомоги та працівників міліції. 02.10.2015 о 03-00 годині ОСОБА_9 доставлено до ХМКБЛ № 25, де о 06-00 годині 02.10.2015 від отриманих тілесних ушкоджень вона померла. Згідно з висновком експерта № 1772-С/15 від 30.10.2015, множинні різані та колото-різані поранення тіла з множинними ушкодженнями сосудів прямої кишки призвели до розвитку масивної крововтрати, яка є безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 .

Обґрунтовуючи своє рішення, суд вказав, що зміст направленого до суду обвинувального акту не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки у вступній частині обвинувального акту обвинувачення викладене: "... Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом умисного вбивства ОСОБА_9 вчинене з особливою жорстокістю...", а кваліфікація скоєного викладена як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене способом, що має характер особливого мучення та спричинило смерть потерпілого - тобто ч. 2 ст. 121 КК України; копії обвинувального акту, які були вручені на досудовому слідстві обвинуваченому, адвокату та копія обвинувального акту наявна у прокурора - різняться, у вказаному, з обвинувальним актом (його оригіналом), наданим прокурором до суду; обвинувальний акт не містить викладу об`єктивної сторони злочину, яка входить до предмету доказування, а саме часу і місця вчинення злочину, що прямо впливає на з`ясування питання щодо підсудності, бо фактично відсутнє формування обвинувачення, а в обвинувальному акті наявне тільки викладення фактичних обставин скоєного правопорушення.

Особливу увагу суд звернув на те, що згідно вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, але обвинувальний акт, вручений ОСОБА_7 не підписаний та не затверджений прокурором, в той час як зі змісту ст.ст. 110, 291 КПК України обвинувальний акт набуває статусу процесуального рішення з моменту його затвердження прокурором. Копія обвинувального акту, яка вручена обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином не засвідчена. Окрім того, суд звернув увагу на недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування.

В апеляції прокурор порушив питання про скасування ухвали у зв`язку з порушенням кримінального процесуального закону та просить повернути обвинувальний акт на новий судовий розгляд в той же суд, посилається на те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 складено слідчим та затверджено прокурором 25.11.2015, після чого його копії цього ж дня вручено підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику, що й і підтвердили обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні. В обвинувальному акті, який направлено до суду в порядку ст. 291 КПК України, помилково зазначено "обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом умисного вбивства ОСОБА_9 , вчинене з особливою жорстокістю", що є опискою і не могло перешкодити призначенню судового розгляду кримінального провадження. Правова кваліфікація ж дій обвинуваченого вказана вірно як ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене способом, що має характер особливого мучення та спричинило смерть потерпілого. Також прокурор зазначає, що в копіях обвинувального акту, які було вручено підозрюваному та його захиснику вірно вказано "за фактом умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 " Твердження суду щодо відсутності в обвинувальному акті викладу об`єктивної сторони злочину, а саме часу і місця вчинення злочину є безпідставним, оскільки в обвинувальному акті чітко зазначено " в період часу з 22 години 00 хвилин 1.10.2015 року до 02 години 00 хвилин 2.10.2015 року, ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 …". Факт вручення обвинувального акту не підписаного та не затвердженого прокурором є хибним, оскільки підписаний та затверджений обвинувальний акт вручено ОСОБА_7 в присутності адвоката ОСОБА_11 в приміщенні Орджонікідзевського ВП ГУ НП в Харківській області, а не затверджена прокурором копія обвинувального акту, яку обвинувачений надав суду у підготовчому судовому засіданні, то не зрозуміло звідки вона з`явилась і у кого ОСОБА_7 її отримав. Що ж стосується вказівки суду стосовно недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування, то, на думку прокурора, вимоги ст. 109 КПК України по провадженню виконані.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши обвинуваченого про прийняття рішення на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт може бути складений слідчим, після чого він затверджується прокурором, або може бути складений прокурором.

Згідно ч. 1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію підозрюваному, захиснику та ін.

Отже, виходячи з зазначених вимог ст. ст. 291, 293 КПК України, прокурор зобов`язаний надати підозрюваному та захиснику копію обвинувального акта, затвердженого прокурором, оскільки, як у даному випадку, цей процесуальний документ у відношенні ОСОБА_7 було складено слідчим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вони містять два обвинувальних акта/а. с. 2-5, 33-36/, які різняться по змісту, але складені 25 листопада за підписом одного й того ж слідчого, при цьому обвинувальний акт, який безпосередньо надійшов до суду/а. с. 2-5/ затверджено прокурором, а іншій/а. с. 33-36/, якій надано суду у захист не затверджено прокурором.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 надав апеляційній інстанції для огляду вручену йому таку ж копію обвинувального акта, яка міститься на а. с. 33-36, тобто не затверджену прокурором та зміст якої різниться з обвинувальним актом, який безпосередньо надійшов до суду/а. с. 2-5/.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про повернення обвинувального акта прокурору, а доводи апеляційної скарги в цієї части не спростовують такий висновок суду.

Що ж стосується вказівок суду щодо неконкретності обвинувачення та недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування, то такі вказівки, на думку колегії суддів, самі по собі не є підставами для повернення обвинувального акта, але можуть бути прийняти до уваги органом досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Харківської міської прокуратури №3 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді