Провадження № 1-кп/331/465/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«02» жовтня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кушугум Запорізького району Запорізької області, громадянина України, освіта повна загальна середня, офіційно не працевлаштованого, сімейний стан не одружений, дітей на утриманні не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не має судимості;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
07 серпня 2015 року, приблизно о 07 годині 10 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «вул. Червоногвардійська» в м. Запоріжжі, за напрямком руху у бік вулиці Анголенка в м. Запоріжжі, діючи з корисливих мотивів, шляхом ривку, відкрито викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: ланцюжок із золота 585 проби, вагою 5 грам, довжиною 50 см, плетіння «якорне», вартістю 1000 гривень за 1 грам, на загальну суму 5000 гривень; хрестик із золота 585 проби, вагою 1 грам, вартістю 1000 гривень, а всього викрав майна потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 6000 гривень, чим завдав останній матеріальних збитків на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому, кримінальному правопорушенні, повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що вказане кримінальне правопорушення він вчинив у зв`язку із тим, що перебував у дуже скрутному матеріальному становищі. Так, 07 серпня 2015 року, приблизно о 07 годині 10 хвилин, він повертався з роботи додому. Проходячи біля зупинки громадського транспорту «вул. Червоногвардійська» в м. Запоріжжі, він звернув увагу на раніше незнайому жінку, якою виявилася потерпіла ОСОБА_5 , на шиї якої помітив золотий ланцюжок з хрестиком. В цей момент в нього виник умисел на заволодіння вказаними прикрасами потерпілої. Так, підійшовши з боку до потерпілої ОСОБА_5 , він шляхом ривку зірвав з її шиї золотий ланцюжок із золотим хрестиком, після чого, не зважаючи на крики потерпілої, побіг вздовж вулиці Червоногвардійської, але був затриманий співробітниками міліції та доставлений до Жовтневого РВ.
Окрім цього додав, що йому дуже соромно за вчинене, він усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібні дії, відшкодував потерпілій завдані збитки в повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії вірно кваліфіковані ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Обвинувачений ОСОБА_4 судимості не має, вчинив злочин середньої тяжкості, працює охоронцем, у зв`язку з чим має стабільне джерело доходу, має постійне місце проживання, за місцем реєстрації характеризується з позитивного боку, не одружений, дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв встановленню істини у справі, відшкодував потерпілій завдані збитки в повному обсязі, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України прийняти відмову потерпілої ОСОБА_5 від цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди на суму 1000 гривень ( а.п. 32).
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України прийняти відмову потерпілої ОСОБА_5 від цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди на суму 1000 гривень.
Речові докази:
- ланцюжок із золота 585 проби, вагою 5 грам, довжиною 50 см., плетіння «якорне», який переданий на відповідальне зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_5 залишити у потерпілої за належністю (а.п. 35-36).
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1