Справа № 297/2565/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000035 від 27.12.2012 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з базовою середньою освітою, громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , постійно проживаючи на території Закарпатської області та будучи обізнаним з явищем нелегальної міграції у даному регіоні, підтримуючи дружні стосунки із уродженцем Ісламської Республіки Пакистан на ім`я ОСОБА_7 , який з 1992 року постійно проживає на території Київської області і має українське громадянство, в середині липня 2012 року погодився на пропозицію останнього сприяти йому в організації незаконного, поза пунктом пропуску через державний кордон України переправлення громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8 на територію Угорської Республіки.

Згідно досягнутої домовленості, в обов`язки ОСОБА_4 входила організація зустрічі вказаного іноземця в обумовленому на території Закарпатської області місті, підшукання в м. Берегово житла для його тимчасового переховування, забезпечення прихованості перебування в прикордонному районі, з метою очікування на сприятливий момент для незаконного переправлення до Угорської Республіки.

ОСОБА_4 , діючи на виконання вказаного злочинного наміру, звернувся у м. Берегово до знайомого - ОСОБА_9 - та домовився через нього з дружиною останнього ОСОБА_10 про тимчасове розміщення в їх помешканні за адресою: АДРЕСА_2 , однієї особи, яка прибуде з м. Києва. За кожну добу проживання він обіцяв оплачувати по 120 гривень. Отримавши від ОСОБА_9 і ОСОБА_10 згоду, ОСОБА_4 повідомив про це ОСОБА_11 .

Зі свого боку, 24 липня 2012 року ОСОБА_12 , придбавши у м. Фастів Київської області для ОСОБА_8 квиток на потяг сполученням «Москва-Будапешт» та допомігши останньому здійснити посадку, в подальшому зателефонував ОСОБА_4 і попросив зустріти відправленого ним громадянина Ісламської Республіки Пакистан на залізничній станції «Карпати».

На виконання цього, ОСОБА_4 , дотримуючись елементів конспірації з метою уникнення можливого потрапляння в поле зору при зустрічі іноземця і супроводженні його із залізничної станції, 24 липня 2012 року зателефонував знайомому ОСОБА_13 , якого не повідомивши про свій злочинний намір, попросив зустріти в ніч з 24 на 25 липня 2012 року з потягу «Москва-Будапешт» на залізничній станції «Карпати» його знайомого, і доставити останнього до нього додому в м. Берегово.

В свою чергу, ОСОБА_13 , звернувшись з цього приводу до свого знайомого ОСОБА_14 , та, не будучи обізнаними у намірах ОСОБА_4 і ОСОБА_15 в організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через українсько-угорський кордон, зустріли в обумовлений час на залізничній станції «Карпати» згаданого громадянина Ісламської Республіки Пакистан, та на автомобілі марки «Мазда 3», р.н. НОМЕР_1 , доставили його за адресою: м. Берегово, вул. Томаша Мігая, буд. №4, де їх зустрів ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , переслідуючи злочинну мету, після зустрічі ОСОБА_8 особисто, на легковому автомобілі марки «Фольксваген Пасат», д.р.з. НОМЕР_2 (що знаходився на ремонті в його батька та власником якого є громадянин Угорської Республіки), доставив вказаного іноземця до помешкання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , поселив його там, та, з метою забезпечення прихованості проживання ОСОБА_8 в прикордонно-контрольованому районі, наказав останньому не виходити з будинку. При цьому, ОСОБА_4 частково забезпечував ОСОБА_8 продуктами харчування, а також 02.08.2012 року організував у вказаному помешканні зустріч із ОСОБА_16 , який прибув у м. Берегово з наміром зустрітись з ОСОБА_8 і іншими, невстановленими слідством особами, для узгодження питань щодо скорішого й успішного незаконного переправлення його співвітчизника на територію Угорської Республіки.

З метою досягнення бажаного злочинного результату, 05.08.2012 року близько 16 години, невстановлені слідством особи, дотримуючись елементів конспірації та використовуючи нічний час доби, організували перевезення легковим автомобілем ОСОБА_8 від будинку тимчасового проживання до прикордонної місцевості, де останнього зустріла інша, невстановлена слідством особа. В подальшому, вказана особа в пішому порядку супроводжувала іноземця в напрямку державного кордону України. При цьому, з метою уникнення можливості бути затриманою прикордонним нарядом при супроводженні ОСОБА_8 , пройшовши з останнім певну відстань та показавши йому маршрут подальшого руху в напрямку Угорської Республіки, вищевказана невстановлена особа залишила іноземця у згаданій прикордонній місцевості, а сама повернула назад.

Проте, вказаний злочинний задум ОСОБА_4 та ОСОБА_12 до кінця здійснити не змогли, оскільки ОСОБА_8 , самостійно прямуючи в напрямку українсько-угорського кордону, підійшовши на відстань 150 метрів до лінії інженерно-технічних та 400 метрів до лінії державного кордону України, о З годині 00 хвилин 06.08.2012 року був виявлений та затриманий «Адміністративно-оперативною групою» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , в районі 189 прикордонного знаку, що на території Астейської сільської ради Берегівського району, Закарпатської області.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю з підстав, викладених у обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та обіцяв більше не скоювати правопорушень.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового процесу не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись дослідженням показів обвинуваченого, та дослідженням обставин, які його характеризують.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 332 КК України як сприяння в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, порадами і вказівками, за попередньою змовою групою осіб, наданням засобів та усунення перешкод.

Суд, обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, і йому слід призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, суд приходить до переконання, що обвинуваченому покарання може бути призначене із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією даної статті, за наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин, зазначених вище.

Як додаткове покарання слід визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді конфіскації засобів вчинення злочину.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 332 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки з конфіскацією засобів вчинення злочину без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, - продовжити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання 09 травня 2015 року, врахувавши до строку покарання час його затримання з 20 вересня 2012 року 23 години 40 хвилин по 28 вересня 2012 року.

Речові докази:

Сім-картку оператора мобільного зв`язку «МТС» з маркуванням: НОМЕР_3 та мобільним номером НОМЕР_4 ; сім-картку оператора мобільного зв`язку «Київстар» з маркуванням: НОМЕР_5 та мобільним номером НОМЕР_6 ; пусту картонну коробку з-під мобільного телефону марки Нокія Х1-01 на дві сім-картки із маркуванням ІМЕІ-кодів даного терміналу 88500 та НОМЕР_7 , які зберігаються при матеріалах справи та є засобами вчинення злочину, - конфіскувати в дохід держави

Протоколи за № 5/1535, 5/1536, 5/1537, 5/1538 від 17.11.2015 р. на 39, 6, 37 та 6 арк.; оптичний диск DVD-RW «Patron» об`ємом 4,7 Gb з поміткою «інв.№11»; протокол огляду предмету від 20-23.11.12 на 28 арк; оптичний диск «Verbatim DVD+R» під номером № 15/23.11.2012 р., які зберігаються при матеріалах справи, - зберігати при матеріалах справи.

Легковий автомобіль марки «Фольксваген Пасат», червоного кольору, з реєстраційним знаком Угорщини НОМЕР_2 , який належить громадянину Угорщини ОСОБА_17 , і перебуває на майданчику тимчасового утримання Берегівського відділу поліції в Закарпатській області, - повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1